Справа № 805/9693/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/47495/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30.07.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про визнання
протиправною та скасування в частині
вимоги про сплату боргу від 07.02.2013 року
№ Ф-497,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про визнання
протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області, визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 07.02.2013 року № Ф-497.

Відповідно до заяви про уточнення
позовних вимог позивач просив суд
визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу від 07.02.2013 року
№ Ф-497 в частині нарахування недоїмки
про сплату єдиного внеску за період з
серпня 2011 року по грудень 2011 року та за
весь 2012 рік.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03.09.2013 року, позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправною та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про сплату боргу від
07.02.2013 року № Ф-497 у частині нарахування
недоїмки по сплаті єдиного внеску за
період з серпня 2011 року по грудень 2011
року та за 2012 рік в розмірі 5877,15 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером за
віком, зареєстрований як фізична
особа-підприємець та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

03.01.2013 року відповідачем відносно
позивача складено Акт № 5 перевірки
своєчасності подання до ПФУ звіту про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску,
відповідно до якого позивач
несвоєчасно надав звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску у строки, визначені
законодавством. А саме, за 2011 рік
граничний строк надання звіту - 01.04.2012
року, а позивач фактично звіт надав
03.01.2013 року.

03.01.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Макіївки Донецької області
було прийняте рішення № 2 про
застосування до платника єдиного
внеску ОСОБА_3 штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності та
накладено штраф у розмірі 170,00 грн.

07.02.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Макіївки Донецької області
було сформовано вимогу про сплату
боргу № Ф-497, згідно якої станом на
31.01.2013 року заборгованість зі сплати
єдиного внеску ОСОБА_3 становить 8 358,77
грн., з яких недоїмка - 8 188,77 грн., штраф -
170, 00 грн.

11.02.2013 року позивачем сплачено штраф у
розмірі 170,00 гривень за несвоєчасне
подання звітності за 2011 рік.

Згідно картки особового рахунку
платника єдиного внеску станом на
29.07.2013 року заборгованість відповідача
становить 5877,15 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом,
вважає дії відповідача неправомірними,
оскільки він є пенсіонерами за віком, а
тому звільняється від сплати єдиного
внеску.

Відповідач вважає позов
необґрунтованим та зазначає, що
оскільки позивач є пенсіонером за
віком на пільгових умовах, тому пільга
щодо звільнення від сплати єдиного
внеску на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, зазначеною нормою встановлено
пільги для пенсіонерів за віком у
вигляді звільнення сплати за себе
єдиного внеску. Визначальним у
вирішенні цього спору є те, чи
відноситься позивач до зазначеного
виду пенсіонерів.

Позивачу призначена пенсія за віком
на пільгових умовах за списком № 1.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» призначаються
такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пункту "а" частини першої
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", яка регулює питання
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, міститься в розділі II
Трудові пенсії. Пенсії за віком.

З аналізу зазначених норм
законодавства слідує, що надання
позивачу законодавчо визначеної
пільги вираженої у заниженні віку,
необхідного для призначення пенсії, не
змінює виду пенсійного забезпечення та
не позбавляє права особи на
призначення пенсії (пенсії за віком)
передбаченої законом.

Таким чином, особи, яким пенсія
призначена зі зниженням пенсійного
віку (на пільгових умовах), є
пенсіонерами за віком.

Пенсійним посвідченням позивача також
підтверджується, що він отримує пенсію
за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та
апеляційної інстанції, що позивач має
передбачене частиною 4 статті 4 «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки він обрав спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, а тому вимога про сплату
недоїмки зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є незаконною та підлягає
скасуванню.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанцій, дійшли правильного висновку
про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області залишити без
задоволення, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
30.07.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03.09.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: