Справа № 605/148/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 876/3869/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області на постанову
Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 19.03.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області про визнання дій неправомірним
та зобов'язання вчинити дії,-

встановила:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
відповідача призначити йому пенсію за
віком на пільгових умовах і зарахувати
йому в стаж роботи період з 14.09.1977 року
по 8.02.2000 року за професією
тракториста-машиніста.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що з 14.09.1977 року працював посаді
тракториста в колгоспі «Іскра», який в
подальшому був перейменований в
селянську спілку «Відродження», про що
зроблено відповідний запис у трудовій
книжці. З 07.02.1997 року був переведений в
орендне підприємство «Лисецьке», у
зв'язку із роз'єднанням господарств, де
працював по 08.02.2000 року, звідки був
звільнений з роботи у зв'язку з його
ліквідацією. Загальний стаж роботи в
колгоспі складає 22 роки і 5 місяців.
Вказаний стаж роботи надає йому право
на призначення пільгової пенсії за
віком відповідно до ст.13 ч.1 п. «в»
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Однак, коли він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Підгаєцькому районі з
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах, йому було
відмовлено у зв'язку з тим, що записи у
трудовій книжці про прийняття на
роботу в селянську спілку
«Відродження», попередня назва якого
колгосп «Іскра» с. Носів Підгаєцького
району Тернопільської області
завірена печаткою Лисецької сільської
ради Підгаєцького району та у зв'язку
із відсутністю пільгової (уточнюючої)
довідки, що підтверджує безпосередню
зайнятість у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства. Однак, вказані документи
він подати не має можливості, оскільки
орендне п «Лисецьке» припинило свою
діяльність, а документи
сільськогосподарських підприємств с.
Носів були передані до Носівської
сільської ради та не містять
необхідних відомостей. Просив позов
задоволити.

Постановою Підгаєцького районного
суду Тернопільської області від 19.03.2014
року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області щодо відмови у призначенні
ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових
умовах згідно п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області зарахувати
ОСОБА_1 до стажу роботи за професією
тракториста-машиніста період з 14.09.1977
року по 08.02.2000 року. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області призначити ОСОБА_1 пенсію за
віком на пільгових умовах згідно п. «в»
ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з дня досягнення
пенсійного віку - 09.11.2013 року.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно записів у трудовій книжці
позивача ОСОБА_1 позивач був прийнятий
на посаду тракториста у ссп
«Відродження» з 14.09.1977 року. З 07.02.1997
року переведений в орендне
підприємство «Лисецьке» де
пропрацював до 08.02.2000 року та
звільнений у зв'язку із ліквідацією о/п
«Лисецьке».

Зазначені періоди роботи позивача
трактористом з 1977 по 2000 роки також
підтверджуються довідкою №470 від 10.12.2013
року, виданою Носівською сільською
радою на підставі архівного збірника
№175, особового рахунку №546, в якій також
зазначена кількість відпрацьованих
вихододнів не менше мінімальної за
дані періоди роботи.

Згідно з довідкою Лисецької сільської
ради № 14.03.2014 року підтверджено, що в о/п
«Лисецьке» була втрачена печатка, тому
у трудовій книжці ОСОБА_1 після запису
про звільнення є підпис ОСОБА_2 та
посвідчено справжність його підпису
підписом голови сільської ради та
печаткою.

Разом з тим, рішенням Підгаєцького
районного суду від 27.01.2014 року було
встановлено факт належності ОСОБА_1
посвідчення водія тракториста -
машиніста першого класу серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 2 Розділу XV Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з врахуванням п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Таким чином, згідно поданого
відповідачем розрахунку трудового
стажу, загальний стаж роботи ОСОБА_1
становить 29 років 11 місяць та 22 дні,
стаж роботи трактористом-машиністом
с/г - 22 роки 3 місяці 18 днів.

Пунктом 18 Постанови Кабінету міністрів
України від 12.08.1993 року №637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» передбачено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Відтак, під час розгляду даної справи в
суді першої інстанції були допитані
свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які
підтвердили факт роботи позивача на
посаді тракториста та його
безпосередню зайнятість у виробництві
сільськогосподарської продукції з 1977
року по 2000 роки.

Як підсумок наведеного, судова колегія
апеляційного суду наголошує, що
відсутність документів, що
підтверджують безпосередню зайнятість
позивача у виробництві
сільськогосподарської продукції не
може бути підставою для відмови у
реалізації позивачем свого
конституційного права на соціальний
захист, оскільки сталось не з вини
позивача, а виключно з вини
адміністрації підприємств, де працював
позивач, а тому, оскільки позивач 09.11.2014
року досяг віку 55 років, має загальний
стаж роботи більше 25 років та стаж
роботи на посаді тракториста більше 20
років, апеляційний суд приходить до
переконання, що позивач набув права на
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах згідно п. 2 розділу 15
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 19.03.2014 року
у справі №605/148/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С.Кузьмич