Справа № П/811/513/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
справа №
П/811/513/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор»до Маловисківської об'єднаної
державної податкової інспекції
(Новомиргородське відділення)
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській областіпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
форми - «В4» №000232201 від 04.02.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор» звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Маловисківської об'єднаної державної
податкової інспекції
(Новомиргородське відділення)
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області в якому
просить визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення форми - «В4» №000232201 від 04.02.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
висновків акта перевірки, відповідачем
встановлено порушення п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України в
результаті чого завищено суму
податкового кредиту заявленого в
уточнюючому розрахунку на загальну
суму 500000,00 грн. На думку позивача,
висновки викладені в акті перевірки не
відповідають вимогам чинного
законодавства, оскільки відповідач
протиправно посилається в акті, що
підприємством неправомірно віднесено
до складу податкового кредиту суму ПДВ
в розмірі 500000,00 грн.

У своїх запереченнях відповідач
заперечував проти задоволення
позовних вимог, посилався на прийняття
податковим органом оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення з
урахуванням чинного законодавства
України та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог

В судовому засідання 25 березня 2014 року
на підставі ч.6 ст.128 КАС України суд,
ухвалив перейти до розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
«Новомиргородський цукор»
зареєстроване як юридична особа
Новомиргородською районною державною
адміністрацією Кіровоградської
області та є платником податку на
додану вартість (а.с.9, 17-18).

На підставі п.200.10 ст.200 Податкового
кодексу України, у порядку ст.76 глави 8
розділу ІІ Податкового кодексу України
посадовою особою податкового орану
було проведено камеральну перевірку
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «Новомиргородський цукор» -
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок №
від 06.11.2013 року за результатами якої
складено акт №1/2200/32119999 від 13.01.2014 року
(а.с.8-10).

В акті перевірки зафіксовано порушення
позивачем п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
суб'єктом господарювання неправомірно
віднесено до складу податкового
кредиту суму ПДВ у розмірі 500000,00 грн.

На підставі висновків викладених в
акті №1/2200/32119999 від 13.01.2014 року
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення №000232201 від 04.02.2014
року яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 500000,00 грн.
(а.с.11).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною,
(пункт 198.2 статті 198 ПК України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ГЖ
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що
Новомиргородським відділенням
Маловисківської МДПІ в
Кіровоградській області ДПА України
проведено планову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року за результатами якої
було складено акт №15/2210/32119999 від 17.04.2013
року (а.с.61-95).

Вищевказаним актом перевірки
зафіксовано порушення позивачем п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3 п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України в
зв'язку з віднесенням ТОВ
«Новомиргородський цукор» до складу
податкового кредиту, що
підтверджується реєстрами виданих та
отриманих податкових накладних у
квітні 2012 року суми податку на додану
вартість у розмірі 500000,00 грн. по
отриманому від ТОВ «Агроспецсервіс»
каменю вапняковому згідно з податковою
накладною від 24..04.2012 року №66 на
загальну суму 3000000,00 грн., яка на момент
закінчення перевірки не підтверджена
належним чином оформленою податковою
накладною, в результаті чого занижено
позитивне значення різниці між сумою
податного зобов'язання та податкового
кредиту у сумі 500000,00 грн., в тому числі
за квітень 2012 року.

На підставі висновків акту №15/2210/32119999
від 17.04.2013 року податковим органом
винесено податкове
повідомлення-рішення №000020221 від 25.04.2013
року (а.с.97).

Доказів оскарження вищевказаного
податкового повідомлення-рішення в
адміністративному чи в судовому
порядку суду надано не було.

Як зазначив представник позивача, ТОВ
«Новомиргородський цукор» звернулось
до ТОВ «Агроспецсервіс» з вимогою
надати належним чином оформлену
податкову накладну №66 від 24.04.2012 року.

Отримавши належним чином оформлену
податкову накладну, позивач в
листопаді 2013 року подав уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань за
квітень 2013 року, яким збільшено розмір
податкового кредиту з податку на
додану вартість по податковій
накладній №66 від 24.04.2012 року (а.с.12-16).

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

З аналізу вказаних положень випливає,
що право платника на податковий кредит
підтверджується податковими
накладними, отриманими після
закінчення податкових переодів, у яких
фактично відбулись операції, суми ПДВ,
вказані у таких податкових періодах
можуть бути включені до складу
податкового кредиту в податковому
періоді, в якому такі податкові
накладні отримані.

В даному випадку ТОВ
«Новомиргородський цукор» повинно
було подати до податкової декларації
за квітень 2012 року заяву зі скаргою на
ТОВ «Агроспецсервіс» для включення сум
податку до складу податкового кредиту
разом з доказами, що засвідчують факт
сплати податку у зв'язку з придбанням
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання товарів/послуг, а не
звертатись до ТОВ «Агроспецсервіс» з
вимогою надати належним чином
оформлену податкову накладну та
подавати до податкового органу
уточнюючий розрахунок.

З наведеного вбачається, що в акті
перевірки №1/2200/32119999 від 13.01.2014 року
податковим органом доведено порушення
позивачем п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України при відображенні даних
свого податкового обліку.

Отже, висновок Маловисківської
об'єднаної державної податкової
інспекції (Новомиргородське
відділення) Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про порушення позивачем норм
податкового законодавства, є таким, що
відповідає фактичним обставинам, а
тому підстав для визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
№000232201 від 04.02.14 року немає.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі аналізу встановлених
обставин і правовідносин, що їм
відповідають, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
правомірність прийняття відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

У ході розгляду справи суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а тому з відповідача
необхідно стягнути решту суми судового
збору.

При зверненні до суду з позовом
позивачем сплачено 10% суми судового
збору, що становить 487,20 грн., таким
чином, позивач має сплатити 90%
недоплаченої суми, що становить 4384,80
грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариству з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор» (ідентифікаційний код 32119999) на
користь Державного бюджету України (на
розрахунковий рахунок: 4002,
отримувач коштів: УК у
м.Кіровогр./м.Кіровоград/ 22030001; Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській
області, МФО: 823016; Код ; Код
класифікації доходів бюджету: 22030001;
Призначення платежу: судовий збір за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новомиргородський
цукор», Кіровоградський окружний
адміністративний суд) витрати зі
сплати судового збору у розмірі 4384
(чотири тисячі триста вісімдесят
чотири) грн. 80 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду

Р.В. Жук