Справа № 820/6703/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 р.
№ 820/6703/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Мороко
А.С., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до начальника
Московського відділу у м. Харкові
Головного управління державної
міграційної служби України в
Харківській області Клєріні Ольги
Михайлівни про зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд
зобов'язати відповідача зняти її з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що рішення відповідача про
відмову в знятті з реєстрації є
незаконним та необґрунтованим,
оскільки є всі підстави для зняття її
за старим місцем проживання.

Позивач в судове засідання не з'явився,
звернувся до суду з клопотанням про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, проте надав до суду
письмові заперечення, у яких зазначив,
що згідно картки реєстрації особи,
ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за
адресою: АДРЕСА_2 з 22.05.2002 року та до
вказаної картки реєстрації внесений
неповнолітній син заявниці ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим, в разі її
зняття з реєстрації місця проживання,
необхідно вирішити питання місця
проживання неповнолітньої дитини.
Просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
сторін у письмовому провадженні,
оскільки відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, і прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
та відсутні потреби заслухати свідка
чи експерта. Фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, згідно до вимог статті
41 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 13.03.2014 року
позивач звернувся до начальника
Московського відділу у м. Харкові
Головного управління державної
міграційної служби України в
Харківській області ОСОБА_2 з завою про
зняття її з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Листом від 22.03.2014 року за вих. № 21/Л-10,
відповідачем відмовлено у знятті з
реєстрації місця проживання позивача
та зазначено, що згідно картки
реєстрації особи, до картки реєстрації
ОСОБА_1 внесений неповнолітній син
заявниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку
з чим, в разі її зняття з реєстрації
місця проживання, необхідно вирішити
питання місця проживання
неповнолітньої дитини.

Нормативно-правовим актом, що регулює
відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, що гарантуються
Конституцією України і закріплені
Загальною декларацією прав людини,
Міжнародним пактом про громадянські та
політичні права, Конвенцією про захист
прав людини та основоположних свобод і
протоколами до неї, іншими
міжнародними договорами України, а
також визначає порядок реалізації
свободи пересування та вільного вибору
місця проживання і встановлює випадки
їх обмеження є Закон України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" від 11.12.2003
року № 1382-IV (надалі - Закон № 1382).

Відповідно до статті 2 Закону № 1382,
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантується свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Приписами статті 7 Закону № 1382
визначено, що зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється в т.ч. на
підставі: заяви особи або її законного
представника. Зняття з реєстрації
здійснюється в день звернення особи. За
заявою особи зняття з реєстрації може
бути здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Разом із заявою особа подає: документ,
до якого вносяться відомості про
зняття з реєстрації місця проживання.
Якщо дитина не досягла 16-річного віку,
подається свідоцтво про народження або
свідоцтво про належність до
громадянства України. У разі подачі
заяви законним представником особи
додатково подаються: документ, що
посвідчує особу законного
представника; документ, що підтверджує
повноваження особи як законного
представника, крім випадків, коли
законними представниками є батьки
(усиновлювачі).

Зняття з реєстрації місця проживання
особи за заявою законного представника
здійснюється за згодою інших законних
представників.

Разом з тим, на виконання положень
Закону №1382, Міністерством внутрішніх
справ України наказом від 22.11.2012 року №
1077 затверджено Порядок реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів
(надалі - Порядок №1077), зареєстрований в
Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2109/22421.

Так, розділом ІІІ Порядку № 1077
врегульовано питання зняття з
реєстрації місця проживання особи,
яким, зокрема, встановлено, що зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи. У разі реєстрації
місця проживання батьків за однією
адресою при знятті з реєстрації одного
з батьків разом з дитиною/дітьми до 14
років другий з батьків надає письмову
згоду на зняття дитини/дітей з
реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини 2 статті 160
Сімейного кодексу України, місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 29 Цивільного
Кодексу України, місцем проживання
дитини у віці від 10 до 14 років є місце
проживання батьків (усиновлювачів) або
одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Крім того, згідно положення статті 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", встановлено, що
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права. Згідно судової практики: "для
матері/батька і дитини головним
елементом сімейного життя є можливість
постійного спільного проживання"
(постанова по справі "МакМайкл проти
Сполученого Королевства " (McMichael v. United
Kingdom) від 24.02.1995 року, Series A, № 307, р. 55, § 86).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням опікунської ради виконавчого
комітету Московської районної в місті
Харкові ради встановлено, що батьки
малолітнього (ОСОБА_3) проживають
нарізно. Малолітній ОСОБА_3 разом з
матір'ю зареєстрований у квартирі, яка
на праві власності належить батькові
дитини.

Відповідно до форми А картки
реєстрації особи, позивач значиться
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 з
22.05.2002 року та до вказаної картки
реєстрації внесений неповнолітній син
заявниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
фактично син заявниці ОСОБА_3 постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_2, а на
канікулах - з батьками позивачки або з
нею в селі, та періодично з матір'ю за
адресою, де вона фактично постійно
проживає: АДРЕСА_1.

Суд вважає необґрунтованими посилання
позивача на те, що питання про постійне
місце проживання неповнолітнього
ОСОБА_3 вирішено 22.05.2002 року при
реєстрації його місця проживання,
оскільки рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 15.06.2007
року по справі № 2-4965, розірвано шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
29.09.2001 року у Дзержинському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління
юстиції (актовий запис № 662). При цьому
районним судом не визначено з ким із
подружжя буде проживати неповнолітній
ОСОБА_3

Суд зазначає, що відсутність згоди між
батьками дитини щодо визначення її
місця проживання, виключає можливість
зняття з місця реєстрації матері, з
огляду також на те, що колишній чоловік
позивачки також фактично не проживає
за адресою реєстрації дитини. Таким
чином, при знятті з місця реєстрації
матері неповнолітній ОСОБА_3
позбавлений права спільного
проживання з одним із батьків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
відмовляючи у знятті ОСОБА_1 з
реєстрації місця проживання
відповідач діяв у відповідності до
вимог діючого законодавства, а отже
позовні вимоги є такими, що підлягають
залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
А.С. Мороко