Справа № 2а-3862/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м.
Київ К/800/20407/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Миколаївського обласного відділення
Фонду страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову
Снігурівського районного суду
Миколаївської області 20.10.2011 та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.03.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності ,
третя особа на стороні відповідача
відділ освіти Снігурівської районної
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з вимогами про
визнання неправомірними дій щодо
виплати допомоги по непрацездатності.

Постановою Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 20.10.2011р.
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність Фонду
соціального страхування
Миколаївського обласного відділення з
тимчасової втрати працездатності щодо
невідшкодування ОСОБА_2 фактичних
витрат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витрат, зумовлених
похованням, над сумою нарахованих
страхових внесків. Стягнуто з
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
користь ОСОБА_2 кошти в сумі 3752,39 грн. як
відшкодування суми витрат на
матеріальне забезпечення по
тимчасовій непрацездатності та
допомозі по вагітності і пологах.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.03.2013р.
апеляційну скаргу Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності залишено без
задоволення, а постанову
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20.10.2011р.
залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
виходили з того, що відповідно до ст. 4
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
передбачене право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, яке
мають застраховані громадяни України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

У касаційній скарзі Миколаївське
обласне відділення Фонду страхування з
тимчасової втрати працездатності, з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працювала
тренером викладачем Снігурівської
дитячо-юнацької спортивної школи з
дзюдо, з 13.01.2011р. їй надано відпустку на
підставі особистої заяви та свідоцтва
про народження дитини. Страхувальником
роботодавцем є відділ освіти
Снігурівської райдержадміністрації.

Позивачка зверталася з відповідними
заявами про відшкодування коштів до
відділу освіти Снігурівської
райдержадміністрація.

До матеріалів справи долучено
листування між відділом освіти
Снігурівської райдержадміністрації та
Миколаївським обласним відділенням
Фонду страхування з тимчасової втрати
працездатності щодо відшкодування
заборгованості по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_2

Також у матеріалах справи міститься
заява-розрахунок відділу освіти
Снігурівської РДА № 368 від 14.12.2010р.,
згідно з якою відділом освіти
виплачена в грудні 2010 року сума в
розмірі 3 752.39 грн. за видом
матеріального забезпечення - тимчасова
непрацездатність, в тому числі по
вагітності та пологах.

Листом № 243 від 16.06.2011р. відділом освіти
Снігурівської райдержадміністрації
було відмовлено позивачці у виплаті
заборгованості з допомоги по
вагітності та пологах через існування
спору відділу освіти із Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності щодо
взаєморозрахунків.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами
зумовленими похованням» від 18.01.2001 року
№ 2240 страховий випадок - це подія, з
настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її сім'ї
на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Статтею 4 вказаного Закону визначено,
що право на матеріальне забезпечення
та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витрати, зумовленими похованням, мають
застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні. Це право виникає з настанням
страхового випадку у період роботи
(включаючи час випробування і день
звільнення) якщо інше не передбачено
законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 52 Закону
підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону Фонд є
органом, який здійснює керівництво та
управління загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням.

Відповідно до ст. 28 Закону № 2240
страховик зобов'язаний забезпечувати
фінансування матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг відповідно до цього Закону.

Статтею 50 Закону встановлено, що
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності призначаються та
надаються за основним місцем роботи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суди залишили поза увагою ту обставину,
що позивачка, як застрахована особа та
працівник Снігурівської
дитячо-юнацької спортивної школи з
дзюдо, заявила вимоги до Фонду
соціального страхування
Миколаївського обласного відділення з
тимчасової втрати працездатності про
стягнення суми матеріального
забезпечення по тимчасовій
непрацездатності та допомозі по
вагітності і пологах в той час, коли
матеріальне забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням призначається
та надається за основним місцем роботи.

У матеріалах справи відсутні
відомості, а судами не встановлено чи
зверталася позивачка до
Миколаївського обласного відділення
Фонду страхування з тимчасової втрати
працездатності щодо вчинення будь-яких
дій щодо надання їй матеріального
забезпечення та соціальних послуг за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
чи вчинені відповідачем дії, що
порушують її права, гарантовані
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням».

Судами також не надано оцінку наявній у
матеріалах справи копії заяви № 368 від
14.12.2010р., в якій зазначено про виплату
Відділом освіти Снігрівської РДА суми
коштів за листами непрацездатності та
по вагітності і пологах. Не
встановлено, які суми було нараховано
позивачці та чи виплачені зазначені
суми.

Згідно зі ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судових рішеннях, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку про їх
скасування та направлення справи до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи судам
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Миколаївського
обласного відділення Фонду
страхування з тимчасової втрати
працездатності задовольнити частково.

Скасувати постанову Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 20.10.2011р. та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18.03.2013р.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановлених статтями 237-244 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.