Справа № 802/511/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/800/37846/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А.А.,

за участю: представника позивача -
Баліцкого О. В.,

представників відповідача - Бунзи В. І.,
Мусіровського О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2013 року у справі за позовом
відділу освіти Вінницької районної
державної адміністрації до Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області, третя особа: ОСОБА_7, про
визнання протиправним та скасування
листа-вимоги в частині,

встановив:

Відділ освіти Вінницької районної
державної адміністрації звернувся до
Державної фінансової інспекції у
Вінницькій області з позовом про
визнання протиправним та скасування
пункту 10 листа-вимоги Вінницької
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 28 січня 2013 року № 02-21/172.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року, позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просив їх
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача. Ревізією
встановлено порушення вимог чинного
законодавства, які викладено в акті від
21 січня 2013 року № 02-15/6.

На підставі результатів ревізії
складено вимогу від 28 січня 2013 року №
02-21/172.

В пункті 10 вимоги зазначено про зайве
витрачання позивачем коштів в сумі 24 160
грн. 00 коп. на перевезення учнів,
які не підтверджені понесеними
перевізником затратами.

На підставі цього відповідач
зобов'язав позивача дотримуватись
пункту 2 наказу Міністерства фінансів
України від 24 травня 1995 року № 88 "Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку" та статті 9
Закону № 996, а також забезпечити
стягнення з ФОП ОСОБА_7 коштів в сумі 24
160 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з цим пунктом вимоги,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли висновку щодо обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству задано шкоду, управління
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши вимогу, пред'явлену
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що вона прийнята з порушенням
вимог законодавства.

В основу оскарженого пункту вимоги
відповідач поклав висновок про те, що
позивачем завищено суму витрат,
сплачених за перевезення дітей
протягом навчального року.

Між тим, вказуючи про порушення
позивачем вимог чинного законодавства,
відповідач не зазначив, яку норму
законодавства порушено позивачем та
яким нормативно-правовим актом
передбачено саме такий спосіб усунення
виявленого порушення.

Також відповідач ставить вимогу перед
позивачем про стягнення суми збитків з
ФОП ОСОБА_7, при цьому не
зазначаючи правову підставу стягнення
грошових коштів з цієї особи та не
встановлюючи її вини у понесених
збитках.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками
судів, що оскаржуваний пункт вимоги не
узгоджується з приписами
законодавства України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: