Справа № 742/927/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/927/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2,
управління Пенсійного фонду України в
місті Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області на постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 12 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся
до Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області ( далі -
відповідач ) про:

1) визнання протиправною відмови
управління Пенсійного фонду України в
місті Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області у перерахунку
пенсії на пільгових умовах;

2) зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в місті
Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області зарахувати до
стажу роботи періоди роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області своєю
постановою від 12 березня 2014 року
адміністративний позов задовольнив.

Не погодившись з вказаним судовим
рішенням, позивач та відповідач подали
апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі
просить змінити постанову Печерського
районного суду міста Києва від 12
березня 2014 року в частині здійснення
виплат та перерахунку пенсії не з часу
звернення ОСОБА_2 із заявою до
управління Пенсійного фонду України в
місті Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області, а з моменту
призначення йому пенсії.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі
просить скасувати постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 12 березня 2014 року та ухвалити нову
про відмову у задоволенні
адміністративного позову, так як, на
думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних
скарг, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга позивача підлягає залишенню без
задоволення, апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню, а
постанова суду - скасуванню, з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 є пенсіонером, який
перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в місті
Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області.

27 січня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку пенсії з розрахунку стажу
в місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, за
коефіцієнтом один різ роботи за один
рік і шість місяців. До заяви ОСОБА_2
було додано трудову книжку та довідку.

04 лютого 2014 року управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області було відмовлено
позивачу у задоволенні вказаних вимог
через відсутність документів,
підтверджуючих стаж роботи ОСОБА_2 у
районах Крайньої Півночі або в
місцевостях, прирівняних до них.

Колегія суддів встановила, що
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
даному випадку наявні документи,
підтверджуючі стаж роботи позивача у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та право ОСОБА_2 на
користування відповідними пільгами.

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані
Конституцією України, нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон № 1058-IV ), Порядком підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року № 637 ( далі - Порядок № 637
), Порядком подання та оформлення
документів для призначення (
перерахунку ) пенсій, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженим Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 ( далі Порядок
№ 22-1 ), Указом Президії Верховної Ради
СРСР «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» від 10 лютого
1960 року ( далі - Указ 1960 року ) , Указом
Президії Верховної Ради СРСР «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 року
№ 1908 ( далі Указ № 1908 ), які були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин.

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У пункті 5 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-IV закріплено, що період роботи до 01
січня 1991 року в районах Крайньої
Півночі та в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР а також на острові Шніцберген
зараховується до стажу в порядку та на
умовах,передбачених законодавством,що
діяло до 01 січня 1991 року. Пільгове
обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють з районах
Крайньої Півночі і з місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі». Пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
у районах Крайньої Півночі, та
прирівняних до них місцевостях з 01
березня 1960 року у полуторному розмірі
за умови, що працівник має пільги,
встановлені статтею 5 Указу 1960 року.

Указом № 1908 було скорочено тривалість
трудового договору, який надає право на
отримання пільг, передбачених статтею 5
Указу 1960 року, а саме: зарахування
одного року роботи в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців роботи при обчисленні
стажу, що дає право на отримання пенсії
за віком та по інвалідності, виключно
працівникам, які прибули на роботу в
райони Крайньої Півночі та місцевості,
прирівняні до районів Крайньої Півночі
з інших місцевостей країни за умови
укладення ними трудового договору про
роботу в цих районах строком на три
роки, а на островах Північного
Льодовитого океану - два роки.

Згідно до пункту 1 Порядку № 637,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У підпункті «б» пункту 7 Порядку № 22-1,
за період роботи до 01 січня 1991 року НП
Крайній Півночі чи в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген надаються
договори або інші документи, що
підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі чи
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що правовою підставою для
здійснення особі перерахунку
пенсійного стажу на пільгових умовах
за коефіцієнтом 1 рік за 1,5 роки у
зв'язку з виконанням нею робіт у
місцевостях, прирівняних до Крайньої
Півночі, є сукупність наступних
фактичних обставин: 1) наявність
достовірного документу, яким
підтверджується стаж роботи
працівника у місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі ( трудова
книжка, трудовий договір, довідка ); 2)
період роботи повинен дорівнювати або
перевищувати три роки ( для осіб, які
працювали в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі після 1967
року ).

Разом з тим, дослідивши обставини
справи, судова колегія встановила, що у
трудовій книжці позивача відсутні
будь-які дані про те, що він дійсно
працював у місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі більше трьох
років після 1967 року та, відповідно, має
право на пільги, установлені для таких
осіб.

У довідці від 04 лютого 2014 року № 28-18/357,
на яку позивач посилається в
адміністративному позові як на
підставу своїх вимог, період роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі є меншим за три роки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що судом першої інстанції під час
розгляду даної адміністративної
справи та винесенні рішення по суті
позовних вимог взагалі не було
досліджено, де саме працював позивач у
періоди роботи, вказані у спірній
довідці, яку посаду він займав у кожний
зі спірних періодів, а також чи є
публічне акціонерне товариство
«Укрнафта» належною юридичною
особою-правонаступником прав та
обов'язків саме того суб'єкта
господарювання, з яким ОСОБА_2
перебував у трудових правовідносинах.

Будь-яких інших доказів, окрім трудової
книжки та довідки, що дійсно
підтверджували б наявність у позивача
належного трудового стажу у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, ОСОБА_2 суду надано не
було.

Натомість, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у
відповідності до вимог частини 2 статті
72 КАС України, довів правомірність
своїх дій та переконав суд апеляційної
інстанції у своїй правоті.

Тож, враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що в
даному випадку відсутні жодні правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача на пільгових умовах за
виконання робіт у місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, а тому відповідач, відмовляючи
ОСОБА_2 у перерахунку пенсії як особі,
що відпрацювала у місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, що
обумовлює необхідність відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи та порушено норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи та є підставою для
скасування судового рішення.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області - задовольнити, а постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 12 березня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області - задовольнити.

Постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 12 березня 2014 року -
скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України в місті Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Епель О.В.

Судді:

Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.