Справа № 347/776/14-а
Суддя: Турянський І.Є. І. Є.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/776/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області у складі
головуючого судді Турянського І.Є., з
секретарем Лазорик Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Косів справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділу Держземагенства у Косівському
районі про визнання нечинними дій
суб'єкта владних повноважень,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним
адміністративним позовом до
відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
адміністративний позов підтримав та
суду пояснив, що відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 11.10.2013 року ОСОБА_2 став
власником земельної ділянки площею 0,1245
га., яка за цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства. Вказана земельна ділянка
перейшла ОСОБА_2 у власність відповідно
до рішення Косівського районного суду
від 22.02.2013 року щодо поділу спадкового
майна після смерті його батька. Батько
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 передав заповітом від
13.01.2003 року на користь трьох своїх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Всі вони
прийняли спадщину і стали власниками в
рівних частках. ОСОБА_2 проживав в РФ,а
тому практично всім спадковим майном
користувалися його брат та
сестра,жителі с. Шешори Косівського
району. ОСОБА_2 народився і виріс в с.
Шешори Косівського району. Досягши
повноліття переїхав до РФ і після
розпаду СРСР залишився там проживати, є
громадянином РФ. Отримавши спадщину,
має намір повернутися до місця свого
народження і проживати в Україні, так
як за усною між спадкоємцями
домовленістю житловий будинок
переходив у власність ОСОБА_2 Коли
ОСОБА_2 реально хотів переїхати в с.
Шешори, то інші спадкоємці не захотіли
віддати йому житло і спір між ними
вирішував суд. За рішенням суду йому
перейшла у власність земельна ділянка
площею 0,1245 га. Своє право власності він
оформив тільки 11.10.2013 року на цю
земельну ділянку. Саме з цього часу
починається відрахунок річного строку
для відчуження землі, так як з моменту
прийняття спадщини земельною ділянкою
практично користувалися інші
спадкоємці, жителі України. Для
виконання своєї мрії ОСОБА_2 необхідно
змінити цільове призначення отриманої
у спадщину землі, щоб він міг розпочати
будівництво житла. Виготовивши всі
необхідні для цього документи,
відповідач відмовляється погодити
проект землеустрою, посилаючись на те,
що ОСОБА_2 громадянин іншої держави, а
тому зобов'язаний на протязі року
відчужити належну йому земельну
ділянку. Вважає, що такі вимоги
відповідача є безпідставними і такими,
що не грунтуються на законі. Просить
адміністративний позов задоволити.

Представник відповідача відділу
Держземагенства у Косівському районі -
Беньковська О.Ю. в судовому засіданні
адміністративний позов не визнала та
суду пояснила, що позивач в своєму
позові вказує позовні вимоги щодо
оскарження в судовому порядку дій
Відділу Держземагентства у
Косівському районі щодо відмови в
погодженні проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки ОСОБА_2 та визнання таких дій
нечинними, однак не зазначає посаду та
прізвище посадової особи відділу, дії
якої в даному випадку оскаржують. Дані
позовні вимоги суперечать ч. 3 ст. 18 КАС
України щодо правил предметної
підсудності. Погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відноситься до повноважень
відділу Держземагентства у
Косівському районі визначених п. 4.21
Положення про відділ Держземагентства
у Косівському районі та ст. 186-1
Земельного кодексу України, а тому при
надходженні до Відділу на погодження
від ФОП ОСОБА_8 проекту землеустрою
щодо

2

відведення земельної ділянки цільове
призначення якої змінюється із земель
для ведення особистого господарства в
землі для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
ОСОБА_2 площею 0,1245 га. в с. Шешори
Косівського району. Відділом було
роглянуто вказаний проект та надано
висновок про погодження проекту
землеустрою 18.03.2014 року №360/10 з
дотриманням вимог ст.186-1 Земельного
кодексу України. Відповідач є
державним органом, який діє на підставі
Положення про відділ Держземагентсва у
Косівському районі затвердженого
наказом Держземагентства України від
12.09.2012 року №432, зареєстрованого 18.10.2012
року №0001041. Відділ керується у
своїй діяльності Конституцією України,
законами України, актами Президента
України і Кабінету Міністрів України
та наказами міністерства аграрної
політики та продовольства України,
наказми Держземагентства України та
ін. Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Отже,
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки є
рішенням відділу Держземагентства у
Косівському районі стосовно
розробленого ФОП ОСОБА_8 проекту
землеустрою та в п. 17 висновку
вказуються зауваження до даного
проекту - невідповідність складу
(змісту) документації визначених ст. 50
«Про землеустрій» та недотримання
вимог ст.ст. 20, 22, п. 4 ст. 81, п. 1 ст. 111
Земельного кодексу України щодо
встановлення законодавством обтяжень
прав на земельну ділянку. Дане рішення
прийнято у порядку та у відповідності
до законодавства і не суперечить
повноваженням відділу та не позбавляє
позивача права власності на земельну
ділянку. Зауваження вказані у висновку
щодо складу проекту землеустрою та їх
невідповідність ст. 50 Закону України
«Про землеустрій» підлягають
доопрацюванню розробником
документації ФОП ОСОБА_8 Позивач є
громадянином Росії і він зобов'язаний
на території України дотримуватись
законодавства України та діяти тільки
у спосіб, що не суперечить законам
України, однак його дії щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки порушують вимоги п. 4 ст. 81, п. 1
ст. 111 Земельного кодексу України щодо
відчуження протягом року іноземними
громадянами земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
прийнятих у спадщину та вимоги ч. 2 ст. 319
Цивільного кодексу України щодо права
власника на вчинення щодо свого мана
будь-яких дій, які не суперечать закону.
Отже, громадянин Росії ОСОБА_2, який має
у власності земельні ділянки
сільськогосподарського призначення в
с. Шешори Косівського району, отримані
у спадщину, порушує вимоги земельного
законодавства щодо їх відчуження
протягом року, а всупереч законам
України змінює цільове призначення
земельної ділянки площею 0,1245 га.
Відповідно до п. «е» ст. 140, п. «д» ст. 143
Земельного Кодексу однією з підстав
припинення права власності на земельну
ділянку є невідчуження земельної
ділянки іноземними громадянами та
особами без громадянства у
встановлений строк у випадках,
визначених Земельним Кодексом України.
Просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та
вивчивши матеріали справи суд вважає,
що адміністративний позов слід
задоволити із наступних підстав.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
11.10.2013 року ОСОБА_2 став власником
земельної ділянки площею 0,1245 га., яка за
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства.

Вказана земельна ділянка перейшла
ОСОБА_2 у власність відповідно до
рішення Косівського районного суду від
22.02.2013 року щодо поділу спадкового
майна після смерті його батька.

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 передав
заповітом від 13.01.2003 року на користь
трьох своїх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 Всі вони прийняли спадщину і
стали власниками в рівних частках.

ОСОБА_2 проживав в РФ,а тому практично
всім спадковим майном користувалися
його брат та сестра, жителі с. Шешори
Косівського району.

За рішенням суду ОСОБА_2 перейшла у
власність земельна ділянка площею 0,1245
га., своє право власності він оформив
тільки 11.10.2013 року на цю земельну
ділянку, а тому саме з цього часу
починається відрахунок річного строку
для відчуження землі, так як з моменту
прийняття спадщини земельною ділянкою
практично користувалися інші
спадкоємці.

3

Однак, виготовивши всі необхідні
документи, відповідач відмовляється
погодити проект землеустрою,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 громадянин
іншої держави, а тому зобов'язаний на
протязі року відчужити належну йому
земельну ділянку.

Показання свідка ОСОБА_10 про
неможливість погодження висновку
ОСОБА_2 у зв'язку із тим, що той є
іноземцем та наявністю цілого ряду
порушень, суд до уваги не може взяти,
оскільки спростовуються наведеними
нижче доказами.

За приписом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі
сільськогосподарського призначення,
прийняті у спадщину іноземними
громадянами, а також особами без
громадянства, протягом року підлягають
відчуженню.

За цією нормою права на протязі року
ОСОБА_2 є законним власником землі і
відповідно до припису ст. 373 ЦК України
та ст. 90 ЗК України має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
земельною ділянкою.

Зокрема, ОСОБА_2 має право продавати або
іншим шляхом відчужувати земельну
ділянку, передавати її в оренду,
заставу, спадщину, самостійно
господарювати на землі, право
спорудження житла та інших споруд.
Порушення права власності земельних
ділянок підлягають відновленню в
порядку,встановленому законом.

Відповідно до ст. 20 ЗК України зміна
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку встановленому КМУ.

Саме з цього приводу до спливу річного
строку ніхто не може втручатися в те,
яким чином ОСОБА_2 (як законний власник)
використовує своє право на земельну
ділянку.

Більше того, ніякий закон чи інший
нормативний акт України не забороняє
ОСОБА_2 на свій розсуд користуватися
цією землею, в тому числі і змінювати її
цільове призначення, якщо це не
суперечить закону і орган місцевого
самоврядування дає йому відповідний на
це дозвіл.

Не вправі забороняти ОСОБА_2 звертатися
з відповідним клопотанням і
відповідач, який повинен діяти
відповідно до закону, а не на свій
розсуд і такі дії відповідача
суперечать положенням ст.ст. 24, 41
Конституції України, яка не допускає
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Посилання на пункт 17 висновку
Держземагенства у Косівському районі
№360/10 від 18.03.2014 року є безпідставним,
оскільки протягом року іноземець є
повноправним власником і діє, як
будь-який громадянин, а у висновку
Держземагенства будь-яких конкретних
зауважень, крім того, що ОСОБА_2
іноземець, не вказано.

Посилаючись на ст. 50 ЗУ «Про
землеустрій» у висновку, відповідач не
конкретизував допущені порушення, що
унеможливлює їх виправлення, за умови,
що такі порушення присутні.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що представником відповідача
не подано жодних об'єктивних доказів на
підтвердження правомірності їх дій.

Тому суд вважає, що висновок
відповідача від 18.03.2014 року не
грунтується на вимогах законодавства і
порушує права на землю ОСОБА_2, як
законного власника.

На підставі наведенного, ст.ст. 24, 41
Конституції України, ст.ст. 20, 81, 90, 152 ЗК
України, ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» та
керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

п о с т а н
о в и в:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати дії відділу Держземагенства у
Косівському районі щодо відмови у
погодженні проекту землеустрою про
зміну цільового призначення земельної
ділянки з земель для ведення
особистого селянського господарства
на землю житлової та громадської
забудови площею 0,1245 га., яка
розташована в АДРЕСА_1
Івано-Франківської області - нечинними.

Зобов'язати відділ Держземагенства у
Косівському районі вирішити питання
щодо погодження проекту землеустрою
про зміну цільового призначення
земельної ділянки з земель для

4

ведення особистого селянського
господарства на землю житлової та
громадської забудови площею 0,1245 га.,
яка розташована в АДРЕСА_1

Стягнути з відділу Держземагенства у
Косівському районі на користь ОСОБА_1 79
грн. 08 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
І.Є. Турянський