Справа № 817/966/14
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/966/14

07 травня 2014 року 16год. 22хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Друзенко Н.В. за участю секретаря
судового засідання Ляшук Г.С. та сторін
і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник Коритнюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Суб`єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4
до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 року суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_4 (далі
- ФОП ОСОБА_4) звернулася в суд з позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному ГУ Міндоходів в Рівненській
області (далі - ДПІ у м.Рівному) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 25.10.2013 року.

В судовому засіданні позовні вимоги
повністю підтримані представниками
позивача, які на їх обґрунтування
покликалися на те, що в акті перевірки
відповідачем безпідставно вказано про
вчинені позивачем порушення п.138.4 ст.138,
п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України,
в результаті чого протиправно
донараховано податок з доходів
фізичних осіб за 2012 рік у сумі 5570,18 грн.
та п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.2, п.198.6 ст.198,
п.199.1 ст.199 Податкового кодексу України,
в результаті чого протиправно
донараховано податок на додану
вартість у сумі 15385,00 грн. Доводили, що
вказані висновки не відповідають
фактичним обставинам справи. Так,
зауважили, що в порушення Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами, затвердженого
наказом ДПА України №1003 від 24.12.2010 року,
який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 19.01.2011 року за №70/18808,
ревізором в підрозділі 2.2.1 акту
перевірки "Результати перевірки
правильності визначення валового
доходу (обсягу виручки)" вказано про
встановлення розбіжності на суму 48975,90
грн. При цьому, розбіжність на суму 45833,30
грн. нібито виникла у зв'язку з тим, що
при визначенні валового доходу ФОП
ОСОБА_4 помилково не були враховані
надходження на розрахунковий рахунок в
листопаді 2012 року у сумі 55000 грн. (ПДВ
9166,66 грн.) від підприємства ПАТ
"Опорядбуд" як оплата за будівельні
матеріали згідно рахунка б/н від 12.11.2012
року. А розбіжність на суму 3142,60 грн.
виникла у зв'язку з арифметичною
помилкою. Доводили, що дане твердження
ревізора безпідставне, позаяк
вищевказана сума коштів була
перерахована позивачу в листопаді 2012
року як оплата за раніше поставлений
ПАТ "Опорядбуд" товар, і вже була
включена до валового доходу та до
податкових зобов'язань з ПДВ (податкова
накладна №50 від 23.10.2012 року та №20 від
09.11.2012 року). Також вказали, що
протиправними є висновки ревізора про
завищення позивачем валових витрат на
45000,00 грн. по взаєморозрахунках з ФОП
ОСОБА_5 за здійснені нею перевезення
вантажів, оскільки транспортні послуги
надавались ФОП ОСОБА_4 згідно договору
на перевезення вантажу б/н від 10.01.2012
року, а їх отримання належним чином
підтверджено актами прийому-передачі
виконаних робіт та
товарно-транспортними накладними. Дані
послуги отримувались позивачем з метою
доставки габаритних товарів своїм
покупцям. Щодо порушень відображених в
підрозділі 2.3.1 "Податкові зобов'язання"
акту перевірки, зауважили, що ревізором
безпідставно вказано про заниження
позивачем задекларованих показників у
рядку 1-8.4 Декларації з податку на
додану вартість, через невключення до
обсягів продажу за травень 2012 року усіх
коштів отриманих від кінцевого
споживача через реєстратор
розрахункових операцій: сума
розрахунків з кінцевим споживачем за
звітний місяць становить 6425,00 грн., а до
податкових зобов'язань з ПДВ включено
лише 95,00 грн. Доводили, що за придбані
товарно-матеріальні цінності по
податковій накладній №31 від 18.05.2012 року
ПАТ "Рембуд" здійснило розрахунок
готівкою в сумі 2970,00 грн., в т.ч. ПДВ 495,00
грн., однак дана сума знайшла своє
відображення в декларації, тільки в
іншому розділі. Також вказали, що
позивачем не занижено податкові
зобов'язання з ПДВ на суму 9167,00 грн. по
розрахунках з ПАТ "Опорядбуд", оскільки
дані податкові зобов'язання своєчасно
включені до декларації та відображені
в додатку №5 (податкова накладна №50 від
23.10.2012 року та №20 від 09.11.2012 року). Щодо
встановлення завищення податкового
кредиту, вказаних на сторінці 14 акту
перевірки вказали, що позивачем в
повному обсязі надавались ревізору всі
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку в тому числі і
податкова накладна №4 від 28.09.2012 року
від ТОВ "Волтекс-Буд" на суму 14035,56 грн.
Що стосується відсутності товару
придбаного у підприємств ПП
"Арт-десятка", ППФ "Будмаркет" всього на
загальну суму придбання 17420,90 грн., де
ПДВ становить 2903,48 грн., вказали, що дані
висновки також не відповідають
дійсності, оскільки товар був
реалізований ТОВ "Ребелс" та ПАТ
"Опорядбуд". Більше того, в акті вказано,
що мінвату (теплоізоляцію) та фарбу
"Снєжка" поставляло ППФ "Будмаркет",
однак дане підприємство позивачу
такого товару ніколи не поставляло.
Фарбу "Снєжка" фактично поставляло ПП
"Будіндустріяресурс", а мінвату - ПП
"Арт-десятка". На таких підставах,
просили задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. Вказав, що
перевіркою правильності визначення
валового доходу, відображеного в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2012 року з даними про
суми валового доходу, встановленими в
ході перевірки, виявлено розбіжність
всього на суму 48975,90 грн., а саме:
розбіжність на суму 45833,30 грн. виникла в
зв'язку з тим, що при визначенні
валового доходу ФОП ОСОБА_4 помилково
не були враховані надходження на
розрахунковий рахунок в листопаді 2012
року у сумі 55000,00 грн. (ПДВ-9166,66 грн.) від
підприємства ПАТ "Опорядбуд" як оплата
за будівельні матеріали згідно рахунка
б/н від 12.11.2012 року. Розбіжність у
валовому доході на суму 3142,60 грн.
виникла в зв'язку з арифметичною
помилкою, допущеною платником при
підрахунку отриманого протягом
звітного періоду доходу. Таким чином,
валовий дохід ФОП ОСОБА_4 згідно даних
перевірки становить 1767920,80 грн., що на
48975,90 грн. більше ніж задекларовано.
Перевіркою правильності визначення
витрат, відображених у податковій
декларації про доходи з даними про суми
витрат, визначеними в ході перевірки
встановлено розбіжності, а саме:
розбіжність на суму 45000,00 грн. виникла в
зв'язку з тим, що проведеною перевіркою
до складу валових витрат ФОП ОСОБА_4 не
прийнято витрати на оплату
транспортних послуг ФОП ОСОБА_5 для
перевезення вантажів покупцям
позивача, оскільки на
товарно-транспортних накладних
відсутні відомості про назву,
асортимент та кількість товару, про
вантажоотримувачів, відсутні їх
підписи та печатки, відповідно
неможливо встановити конкретний
маршрут та відстань перевезення і
взагалі факту передачі товарів від
продавця до покупця. Таким чином
ревізором обґрунтовано зроблено
висновок про безпідставне формування
позивачем витрат за 2012 року в розмірі
45000,00 грн. по операціях з ФОП ОСОБА_5
Одночасно, за результатами перевірки
позивачу збільшено валові витрати на
42438,20 грн. - суму придбаного та
реалізованого в листопаді 2012 року для
ПАТ "Опорядбуд" товару. Таким чином,
валові витрати ФОП ОСОБА_4 за 2012 рік
становлять 1707346,30 грн., що на 2561,80 грн.
менше ніж задекларовано. Перевіркою
достовірності відображених показників
у поданих Деклараціях з податку на
додану вартість встановлено заниження
задекларованих суб'єктом
підприємницької діяльності показників
на 10143,0 грн., а саме: в травні 2012 року -
заниження податкових зобов'язань по
ПДВ на суму 976,00 грн. виникло в зв'язку з
тим, що позивачем не в повному обсязі
включені кошти отримані від кінцевого
споживача через реєстратор
розрахункових операцій: сума
розрахунків з кінцевим споживачем за
звітний місяць становить 6425,00 грн. (ПДВ -
1070,84 грн.), а платником фактично
включено до податкових зобов'язань
податок на додану вартість у сумі 95,00
грн., що на 976,00 грн. менше ніж підлягало
декларуванню; в листопаді 2012 року -
заниження податкових зобов'язань по
ПДВ на суму 9167,00 грн. виникло в зв'язку з
тим, що при визначенні податкових
зобов'язань позивачем були не в повному
обсязі враховані надходження на
розрахунковий рахунок в листопаді 2012
року на загальну суму 55000,00 грн. від ПАТ
"Опорядбуд" як оплата за реалізовані
будівельні матеріали. Таким чином
ревізором обґрунтовано зроблено
висновок про заниження позивачем
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 10143,00 грн. За таких
обставин ствердив, що спірні податкові
повідомлення-рішення прийнято у повній
відповідності з вимогами чинного
законодавства, а тому підстави для їх
скасування відсутні. Відтак, просив в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 - головний державний
ревізор-інспектор відділу
контрольно-перевірочної роботи
податків і зборів фізичних осіб, що
проводила перевірку, результати якої
оскаржуються, суду пояснила, що під час
перевірки правильності визначення
позивачем валового доходу нею було
виявлено розбіжність на суму 58142,60 грн.
Така розбіжність встановлена нею на
підставі власних арифметичних
підрахунків, як результат аналізу
надходжень грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача.
Оскільки сума таких надходжень в
листопаді 2012 року була більшою на 58142,60
грн. ніж сума валового доходу
сформована позивачем за цей період, а
відповідних документів чи пояснень
позивачем з приводу такої розбіжності
надано не було, вона була вимушена
взяти за основу первинний документ,
сума якого найбільше відповідає
виявленій розбіжності і кваліфікувати
його, як документ, сума по якому не
включена до складу валового доходу, а
решту суми кваліфікувати, як
арифметичну помилку. Таким чином нею
було зроблено висновок, що позивачем
при визначенні валового доходу не були
враховані надходження на
розрахунковий рахунок в листопаді 2012
року у сумі 55000,00 грн. (ПДВ-9166,66 грн.) від
ПАТ "Опорядбуд" як оплата за будівельні
матеріали згідно рахунка б/н від 12.11.2012
року. Що стосується валових витрат,
зазначила, що позивач включала до їх
складу видатки на транспортні послуги,
які, в той же час, належними
товарно-транспортними накладними не
підтверджувалися. Що стосується її
висновків про завищення позивачем
податкового кредиту, через відсутність
податкової накладної №4 від 28.09.2012 року
від ТОВ "Волтекс-Буд" на суму 14035,56 грн.,
визнала, що у зв'язку з великим обсягом
документації могла просто не помітити
такої накладної. А з приводу
постачальників для позивача мінвати та
фарби "Снєжка" вказала, що не могла
припуститися такої помилки і
неправильно вказати в акті назви фірм -
постачальників.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін,
свідка, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Рівному з
24 вересня по 7 жовтня 2013 року проведено
планову документальну виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_4 на предмет
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.
Результати перевірки оформлені актом
№204//17-16-17-01-21 від 14.10.2013 року (а.с.19-36
том 1).

На акт перевірки позивачем подавались
письмові заперечення (а.с.20-22 том 2), які
контролюючим органом відхилені (а.с.23
том 2).

На підставі вказаного акту 25.10.2013 року
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

№, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість по
вітчизняних товарах" на 23077,50 грн., в
тому числі 15385,00 грн. - за основним
платежем та 7692,50 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.7 том 1),

№, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності" на 8355,27
грн., в тому числі 5570,18 грн. - за основним
платежем та 2785,09 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.8 том 1).

В основу вказаних податкових
повідомлень-рішень покладено висновки
про порушення позивачем вимог п.138.4,
ст.138, п.177.2 ст.177, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187,
п.198.2, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199 Податкового
кодексу України, які, в свою чергу,
зроблені за результатом аналізу
відповідачем наступних господарських
операцій позивача.

1.В частині оподатковуваного доходу.

1.1.За висновками акту перевірки валовий
дохід ФОП ОСОБА_4 за 2012 рік становить
1767920,80 грн., що на 48975,90 грн. більше ніж
нею задекларовано. В основу таких
висновків покладено виявлену
розбіжність на суму 45833,30 грн., що не
включена до валового доходу позивача
по факту надходження в листопаді 2012
року коштів на розрахунковий рахунок
від ПАТ "Опорядбуд" як оплата за
будівельні матеріали згідно рахунка
б/н від 12.11.2012 року та виявлену
розбіжність на суму 3142,60 грн., що
виникла в зв'язку з арифметичною
помилкою.

1.2.За висновками акту перевірки валові
витрати ФОП ОСОБА_4 за 2012 рік становлять
1707346,30 грн., що на 2561,80 грн. менше ніж нею
задекларовано. В основу таких
висновків покладена необхідність
виключення зі складу витрат видатків в
розмірі 45000,00 грн. на оплату ФОП ОСОБА_5
транспортних послуг, що не
підтверджені документально та
необхідність включення до складу
витрат 42438,20 грн. - суми придбаного та
реалізованого в листопаді 2012 року для
ПАТ "Опорядбуд" товару (- 45000,00 грн. + 42438,20
грн. = - 2561,80 грн.).

Відповідно, за результатами перевірки
оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_4 за 2012
рік є на 51537,70 грн. більшим ніж нею
задекларовано (48975,90 грн.+2561,80 грн. = 51537,70
грн.). Відповідно до пункту 167.1 ст.167
Податкового кодексу України ставка
податку становить 15% бази
оподаткування. У разі якщо загальна
сума отриманих платником податку у
звітному податковому місяці доходів
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 % суми перевищення
з урахуванням податку, сплаченого за
ставкою 15%. У позивача дохід не
перевищував десятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.
Відповідно до цього та враховуючи той
факт, що позивачем задекларовано за 2012
рік оподатковуваний дохід на рівні 9036,80
грн., за результатами перевірки
визначено оподатковуваний дохід
позивача на рівні 60574,50 грн. (9036,80 грн. +
51537,70 грн. = 60574,50 грн.). Сума податкового
зобов'язання з такого доходу становить
9086,18 грн. (60574,50 грн. х 15 % = 9086,18 грн.). З
врахуванням того, що позивачем за 2012
рік сплачено 3516,00 грн. збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності, за
результатами перевірки спірним
податковим повідомленням-рішенням
нараховано 5570,18 грн. (9086,18 грн. - 3516,00 грн.
= 5570,18 грн.) основного платежу та 50%
штрафних санкцій.

2.В частині податку на додану вартість.

2.1.За висновками акту перевірки
позивачем занижено податкові
зобов'язання на 976,00 грн. в травні 2012
року внаслідок невключення в повному
обсязі коштів, які отримані від
кінцевого споживача через реєстратор
розрахункових операцій (сума
розрахунків з кінцевим споживачем за
звітний місяць становить 6425,00 грн.,
відповідно ПДВ - 1070,84 грн., платником
фактично включено до податкових
зобов'язань ПДВ у сумі 95,00 грн., що на 976,00
грн. менше); в листопаді 2012 року -
заниження податкових зобов'язань по
ПДВ на суму 9167,00 грн. виникло в зв'язку з
тим, що при визначенні податкових
зобов'язань позивачем були не в повному
обсязі враховані надходження на
розрахунковий рахунок в листопаді 2012
року на загальну суму 55000,00 грн. від ПАТ
"Опорядбуд" як оплата за реалізовані
будівельні матеріали. Таким чином
ревізором зроблено висновок про
заниження позивачем податкових
зобов'язань з ПДВ на загальну суму 10143,00
грн.

2.2. За висновками акту перевірки
позивачем завищено податковий кредит
на 2339,00 в жовтні 2012 року внаслідок не
підтвердження цієї суми податковою
накладною та на 2903,48 грн. в грудні 2012
року внаслідок включення до складу
податкового кредиту ПДВ на
нереалізований та відсутній на складі
товар, а всього на загальну суму 5242,00
грн.

Відповідно, за результатами перевірки
позивачу донараховано ПДВ на загальну
суму 15385,00 грн., в тому числі за травень
2012 року - 976,00 грн., жовтень 2012 року - 2339,0
грн., листопад 2012 року - 9167,00 грн.,
грудень 2012 року - 2903,00 грн.

Що стосується висновків про
невключення до валового доходу і
податкових зобов'язань з ПДВ коштів,
які в листопаді 2012 року надійшли на
розрахунковий рахунок позивача від ПАТ
"Опорядбуд".

В силу вимог пункту 177.2 статті 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування фізичної особи -
підприємця є чистий оподатковуваний
дохід, тобто різниця між загальним
оподатковуваним доходом (виручка у
грошовій та негрошовій формі) і
документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. А відповідно до пункту 177.3.
цієї статті для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

В силу вимог підпункту ?а? пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України. А відповідно до пункту 187.1
статті 187 Податкового кодексу України,
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

- дата зарахування коштів від
покупця на банківський рахунок
платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання товарів
за готівку - дата оприбуткування коштів
у касі платника податку, а в разі
відсутності такої - дата інкасації
готівки у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

- дата відвантаження товарів, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Письмовими доказами у справі доведено,
що позивач впродовж 2012 року регулярно
поставляв ПАТ "Опорядбуд" на підставі
договору №9 від 04.01.2012 року (а.с.25-26 том 2)
товарно-матеріальні цінності, які
оплачувались останнім, як шляхом
здійснення передоплати, так і шляхом
здійснення післяплати (а.с.27-90 том 2).
Перерахована позивачу в листопаді 2012
року ПАТ "Опорядбуд" платіжним
дорученням №1994 від 13.11.2012 року сума
коштів 55000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9166,67
грн.)(а.с.27 том 2) - є оплатою товару,
отриманого ПАТ "Опорядбуд" за накладною
№1382 від 23.10.2012 року та накладною №1472
від 09.11.2012 року (а.с.45,52 том 2), які брали
участь в обрахунку валового доходу
позивача. На відповідні суми ПДВ ФОП
ОСОБА_4 виписано покупцю податкові
накладні №50 від 23.10.2012 року та №20 від
09.11.2012 року (а.с.145-146 том 1). Суми ПДВ за
цими поставками включені позивачем до
складу податкових зобов'язань жовтня
та листопада 2012 року (а.с.242-250 том 1, а.с.1-9
том 2).

Відповідно до цього, висновки акту
перевірки про невключення до валового
доходу і податкових зобов'язань з ПДВ
коштів, які в листопаді 2012 року
надійшли на розрахунковий рахунок
позивача від ПАТ "Опорядбуд" є такими,
що не підтверджені документально.
Фактично, ревізор здійснила повторне
нарахування позивачу валового доходу і
податкових зобов'язань з ПДВ по
операції, яка вже була відображена в
податковому обліку позивача.

В силу вимог пункту 2.3.2.2. Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№395 від 14.03.2013 року, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 12.04.2013
року за №607/23139, у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень; зазначити
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи з обліку, та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків і зборів, та докази, що
підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання їх
чи інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити інші докази,
що достовірно підтверджують наявність
факту порушення.

Всупереч цьому, ревізором не зазначено
жодних доказів, які б достовірно
підтвердили наявність факту
невключення позивачем до валового
доходу і податкових зобов'язань з ПДВ
коштів, які в листопаді 2012 року
надійшли на розрахунковий рахунок від
ПАТ "Опорядбуд". Не наведено нею і
відповідних детальних розрахунків, які
давали б змогу встановити, чи
підтвердити існування відповідної
розбіжності у валових доходах
позивача. Більше того, сама ревізор в
ході судового розгляду вказала, що
взяла за основу первинний документ,
сума якого найбільше відповідала
виявленій нею розбіжності і
кваліфікувала його, як документ, сума
по якому не включена до складу валового
доходу, а решту суми кваліфікувала як
арифметичну помилку. Такий підхід
вказує, що в основу висновків, які
призвели до нарахування позивачу сум
грошових зобов'язань покладено не
фактичні, об'єктивно встановлені і
документально підтверджені факти
порушення нею податкового права, а лише
припущення ревізора, які ним нічим не
обґрунтовані і не доведені. Це
стосується і висновків про
необхідність включення до складу
витрат позивача 42438,20 грн. - суми
придбаного та реалізованого в
листопаді 2012 року для ПАТ "Опорядбуд"
товару.

Сукупність наведених обставин
доводить, що оспорювані податкові
повідомлення-рішення у відповідній
частині є неправомірними та
безпідставними.

Що стосується висновків про завищення
позивачем валових витрат по операціям
з отримання транспортних послуг від
ФОП ОСОБА_5

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
виробництва (обігу) згідно з розділом III
цього Кодексу.

В свою чергу пунктом 138.2 статті 138
розділу III Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. А відповідно до пункту
138.4 цієї статті, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Письмовими доказами у справі доведено,
що позивач в 2012 році віднесла до складу
валових витрат витрати на оплату
транспортних послуг ФОП ОСОБА_5 за
здійснені нею перевезення вантажів в
загальному розмірі 45000,00 грн. (а.с.25 том 1,
а.с.96-99 том 2).

Господарські операції між позивачем та
ФОП ОСОБА_5 оформлені договором №б/н
від 10.01.2012 року (а.с.37 том 1), актами
прийому-передачі виконаних робіт, які
складалися помісячно із зазначенням та
прикладанням до них
товарно-транспортних накладних (а.с.47-133
том 1). Оплата проводилась в
безготівковому порядку (а.с.39-46 том 1).
Послуги отримувались позивачем з метою
забезпечення своїх зобов'язань перед
покупцями про доставку габаритного,
важкого товару, або великої партії
товару (а.с.131-227 том 2).

Пред'явлені позивачем та досліджені
судом документи є первинними
документами у розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року, а з інших даних
вбачається, що фактичний рух активів та
зміни у власному капіталі платника
податків у зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Позивачем
підтверджено, а відповідачем не
спростовано і факт використання
придбаних у ФОП ОСОБА_5 послуг у власній
господарській діяльності. Не
спростовано також і господарський сенс
таких операцій.

Що стосується зауважень відповідача до
порядку заповнення
товарно-транспортних накладних, то
будь-які недоліки в оформленні даних
документів є порушенням
автомобільного, а не податкового
законодавства.

Відповідно, суд вважає висновки
відповідача про завищення позивачем
валових витрат 45000,00 грн.
безпідставними, а податкове
повідомлення-рішення № від 25.10.2013
року у відповідній частині
протиправним.

Що стосується висновків про
невключення до податкових зобов'язань
з ПДВ усього обсягу продажу через
реєстратор розрахункових операцій за
травень 2012 року.

Вказані висновки зроблені за рахунок
співставлення даних рядку "інші"
розділу I податкової декларації з ПДВ
за травень 2012 року з даними звіту про
використання РРО за цей період.

Так, за даними звіту про використання
РРО, сума розрахунків з кінцевим
споживачем за звітний місяць становить
6425,00 грн. (ПДВ 1070,84 грн.)(а.с.232,243 том 2). Ця
сума підтверджена і даними Книги
обліку розрахункових операцій №99/1
(а.с.230231 том 2).

В рядочку "інші" розділу I податкової
декларації з ПДВ за травень 2012 року
обсяг постачання без ПДВ задекларовано
3190,02, а ПДВ - 638,00 грн. (а.с.233-242 том 2).

Разом з тим, неспівпадання суми даного
рядочку з сумою ПДВ по звіту про
використання РРО саме по собі не
доводить факту наявності
правопорушення.

Більше того, позивачем доведено, що в
рядочок "інші" розділу I податкової
декларації з ПДВ за травень 2012 року
включено 373,00 грн. + ПДВ 62,17 грн.,
сплачених фізичною особою ОСОБА_7 через
розрахунковий рахунок, а не в готівкою,
оскільки цей споживач немає ІПН і,
навпаки, не включено 2475,00 грн. + ПДВ 495,00
грн., сплачених готівкою через касу ПАТ
"Рембуд", оскільки їх включено до цього
розділу під порядковим №2 (а.с.147-148 том
1). Відповідно загальний підсумок: 3190,02 +
ПДВ 638,00 грн. - 373,00 грн. (в т.ч. ПДВ 62,17 грн.)
+ 2475,00 грн. + ПДВ 495,00 грн. = 6425,02 грн.
повністю відповідає даними звіту про
використання РРО.

Що стосується висновків про завищення
податкового кредиту на суму 2339,00 грн. в
жовтні 2012 року внаслідок не
підтвердження цієї суми податковою
накладною.

В силу вимог пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. При цьому,
відповідно до абзацу четвертого цього
пункту, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу).

ФОП ОСОБА_4 в даному випадку в повній
мірі дотрималася вимог вказаної норми,
позаяк віднесла до складу податкового
кредиту - ПДВ, сума якого підтверджена
належним чином оформленою податковою
накладною №4 від 28.09.2012 року виписаною
ТОВ "Волтекс-Буд" (а.с.143 том 1). Поставка
товару підтверджена накладною №3 від
28.09.2012 року (а.с.144 том 1). Подальше
використання товару в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку - позивача
у справі, відповідачем не оспорюється.

Крім того, і сама ревізор в судовому
засіданні визнала, що у зв'язку з
великим обсягом документації, могла не
помітити податкової накладної №3 від
28.09.2012 року.

Що стосується висновків про завищення
податкового кредиту на суму 2903,48 грн. в
грудні 2012 року внаслідок включення до
складу податкового кредиту ПДВ на
нереалізований та відсутній на складі
товар.

В акті перевірки зазначено, що у
позивача відсутній товар придбаний у
підприємств ПП "Арт-десятка" (скловата
Кнауф) та ППФ "Будмаркет"
(теплозвукоізоляція та фарба Снєжка)
всього на загальну суму придбання 17420,90
грн., де ПДВ становить 2903,48 грн.(а.с.32 том
2).

Відповідні суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту
листопада 2012 року (а.с.1-9 том 2).

Позивачем визнано і підтверджено, що
такий товар у залишках ТМЦ на кінець 2012
року відсутній (а.с.91-95 том 2).

Однак, зауважено, що ППФ "Будмаркет"
такий товар, як теплозвукоізоляція та
фарба Снєжка ніколи позивачу не
поставляв. Фарбу "Снєжка" фактично
поставляло ПП "Будіндустріяресурс", а
мінвату - ПП "Арт-десятка" (а.с.134-139 том 1,
а.с.101-106 том 2).

Позивачем документально підтверджено,
що весь зазначений товар був ним
реалізований, а саме таким покупцям, як
ТОВ "Ребелс" та ПАТ "Опорядбуд" (а.с.140-142
том 1, а.с.125-130 том 2). Відповідні суми ПДВ
були включені позивачем до складу
своїх податкових зобов'язань в
жовтні-грудні 2012 року (а.с.242-250 том1,
а.с.1-18 том 2).

Відповідно норму пункту 199.1 статті 199
Податкового кодексу України позивач не
порушив, оскільки податковим органом
під час судового розгляду не було
документально доведено, що придбаний в
листопаді 2012 року товар частково був
використаний в оподатковуваних
операціях ФОП ОСОБА_4, а частково - ні.

Нормою пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового
кодексу України, встановлено
презумпцію правомірності рішень
платника податку в тому разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Це поширюється також і на кваліфікацію
господарських операцій з метою
формування платником податків валових
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту для визначення
об'єкта оподаткування з податку на
додану вартість, і за її змістом,
відповідні витрати і податковий кредит
вважаються сформованими платником
податків правомірно. Однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

В ході податкової перевірки,
результати якої оскаржуються, ДПІ в
м.Рівному не зібрано, а в ході судового
розгляду - не надано, жодного доказу на
підтвердження факту невідповідності
задекларованих ФОП ОСОБА_4 наслідків
господарських операцій фактичним
обставинам.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оскільки у даній справі оспорюються
прийняті відповідачем, суб'єктом
владних повноважень, за результатами
проведеної перевірки податкові
повідомлення-рішення, суд відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіряє чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, пропорційно та
своєчасно.

Зібрані у справі та досліджені судом
докази свідчать, що спірні податкові
повідомлення-рішення не відповідають
вказаним критеріям правомірності,
зокрема це стосується законності,
обґрунтованості та добросовісності
нарахованих позивачу грошових
зобов'язань.

За наведеного позов підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 25.10.2013 року, згідно якого
суб`єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_4
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок на додану
вартість по вітчизняних товарах на
23077,50 грн., в тому числі 15385,00 грн. - за
основним платежем та 7692,50 грн. - за
штрафними санкціями.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 25.10.2013 року, згідно якого
суб`єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_4
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок з доходів фізичних
осіб від підприємницької діяльності"
на 8355,27 грн., в тому числі 5570,18 грн. - за
основним платежем та 2785,09 грн. - за
штрафними санкціями.

Судом уточнюється правильність
написання прізвища позивача, а саме
літера "є", що не являє собою заміну
сторони по справі.

Присудити на користь позивача Суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_4 із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Друзенко
Н.В.