Справа № 2-а-1041/11/2201
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1041/11/2201

Головуючий у 1-й інстанції: Герасимчук
Е.П.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

21 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області на постанову Білогірського
районного суду Хмельницької області
від 06 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови від 06 червня
2011 року Білогірського районного суду
Хмельницької області позов задоволено
частково .

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У судове засідання сторони не з'явились
про час та місце розгляду справи
повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено судом І інстанції,
позивач є ліквідатором наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
відноситься до 1 категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи (посвідчення серії НОМЕР_1
від 23 серпня 2006 року).

Рішенням МСЕК від 15 серпня 2006 року
ОСОБА_2 визнано інвалідом 3 групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
ліквідацією аварією на ЧАЕС.

В травні 2011 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області з заявою про перерахунок
пенсії згідно з ст. 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

У відповідь на вказане звернення
позивачу відмовлено, так як підстави
для перерахунку пенсії відсутні.

Суд І інстанції задовольняючи позов
частково, виходив з того, що відповідач
нараховує пенсію ОСОБА_2 з порушенням
вимог пенсійного законодавства
України.

Колегія суду погоджується з таким
висновком з огляду на такі обставини.

Згідно з ст. 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
яка призначається після виникнення
права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до постраждалих
першої категорії, що є інвалідами 3-ї
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Згідно з статтею 54 вищевказаного
Закону, розміри пенсій для інвалідів
3-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Всупереч статтей 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у розмірі і порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 1 від 03 січня 2002
року, постановою Кабінету Міністрів
України №654 від 16 липня 2008 року, а не в
розмірі, як того вимагає вказаний
Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з вищезазначеними
постановами КМУ, відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено статтями 50, 54 зазначеного
Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Колегія суддів враховує висновок суду
першої інстанції, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до частини 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму щороку
встановлюється законом про державний
бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч. 3 ст. 67 "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" підставою для перерахунку
пенсії є встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, який
проводиться з дня встановлення цього
мінімуму.

Колегія суду погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо задоволення
позову в межах шестимісячного строку з
18 листопада 2010 року на підставі ст. ст.
99, 100 КАС України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, щодо
задоволення заявлених вимог у спосіб,
строках та межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 06 червня
2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
протягом 5 днів .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.