Справа № 2а-10243/12/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/754/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року

у справі № 2а-10243/12/2670

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до Окружної державної податкової
служби - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (далі - ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України»;
позивач) звернулась до суду з позовом
до Окружної державної податкової
служби - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
(далі - Окружна ДПС - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків ДПС; відповідач) про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 16
липня 2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
серпня 2012 року в задоволені
позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано правомірністю зменшення
податковим органом позивачу розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за березень 2012 року з
огляду на порушення контрагентом ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
порядку реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних, що, на переконання суду,
виключає право позивача на віднесення
сум податку на додану вартість на
підставі таких податкових накладних до
складу податкового кредиту.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня
2012 року апеляційну скаргу ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
серпня 2012 року скасовано. Позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 16
липня 2012 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року та прийняття нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Крім того, Окружною ДПС - Центральним
офісом з обслуговування великих
платників податків ДПС заявлено
клопотання про заміну відповідача у
справі - Окружної ДПС - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків ДПС на
Міжрегіональне головне управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників у
зв'язку з реорганізацією, яке згідно із
статтею 55 Кодексу адміністративного
судочинства України підлягає
задоволенню.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» з
питань взаємовідносин з НАК «Нафтогаз
України» за лютий 2012 року, які
відображені в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за лютий -
березень 2012 року, за результатами якої
складено акт № 626 від 25 червня
2012 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 16 липня 2012 року, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 175 770
343,00 грн. та визначено суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 87 885 171,50
грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - ПК
України), пункту 2 Порядку ведення
Єдиного реєстру податкових накладних,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29
грудня 2010 року № 1246, (далі - Порядок) у
зв'язку з неправомірним формуванням
податкового кредиту на підставі
виписаних на його адресу
постачальником - НАК
«Нафтогаз України» податкових
накладних № 748 від 31 березня 2011 року та
№ 749 від 31 березня 2011 року, що
включені до Єдиного реєстру податкових
накладних 26 квітня 2011 року, в той час як
граничним терміном їх реєстрації
(двадцять календарних днів з моменту
виписки) було 20 квітня 2011 року.

Задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
ПК України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пунктом 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України
передбачено, що при здійсненні
операцій з постачання товарів/послуг
платник податку - продавець
товарів/послуг зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну після
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Системний аналіз вказаних
законодавчих норм дає підстави для
висновку про те, що платник податку
може включити до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість на підставі податкових
накладних протягом 365 днів з дати їх
виписки за умови їх реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У разі ж порушення постачальником
порядку реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі покупець
товарів/послуг має право додати до
податкової декларації заяву із скаргою
на такого постачальника в тому
звітному періоді, в якому суми податку
на додану вартість на підставі
відповідних податкових накладних
включено до складу податкового
кредиту.

Водночас судом апеляційної
інстанції встановлено, що на момент
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
спірними податковими накладними,
останні були зареєстровані в Єдиному
реєстрі, що підтверджується доданим ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
витягом з Єдиного реєстру податкових
накладних, який відповідно до пункту 13
Порядку є підтвердженням реєстрації
відповідних податкових накладних в
Єдиному реєстрі.

За наведених обставин, доводи
суду апеляційної інстанції про
відсутність у податкового органу в
розглядуваній ситуації правових
підстав для зменшення позивачу розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та визначення суми
штрафних (фінансових) санкцій
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням слід визнати
обґрунтованими.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06
грудня 2012 року такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі
відповідача - Окружну державну
податкову службу - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
її правонаступником - Міжрегіональним
головним управлінням Міндоходів -
Центральним офісом з обслуговування
великих платників.

Касаційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.