Справа № 810/4712/13-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4712/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка
Суддя-доповідач: Карпушова
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
секретар судового засідання: Самсонова
М.М., за участю сторін: представника
позивача Каратаєвої Л.О., представника
відповідача Вязьмітінової Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості, -

В С Т А Н О
В И В :

02.09.2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»
звернулося до суду з позовом до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості від 26.02.2013 року №125000004/2013/110176/1.

Позов обґрунтовано тим, що
прийняте митним органом рішення про
коригування митної вартості товарів є
протиправним, оскільки позивачем було
надано вичерпний перелік додаткових
документів, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом, і застосування відповідачем
резервного методу визначення митної
вартості є протиправним.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р.
позивачу у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з
того, що у митного органу обґрунтовано
виникла підозра сумніватися у дійсній
правильній оцінці товару, внаслідок
чого, у відповідача виникло право на
проведення відповідних консультацій
та витребування додаткових документів.
У зв'язку із ненаданням декларантом
всіх перелічених документів, заявлена
декларантом митна вартість товару не
піддавалась обчисленню та перевірці.
Отже, митницею було здійснено
послідовний перехід від першого до
останнього методу визначення митної
вартості заявленого товару і
обґрунтовано застосовано резервний
метод.

Позивач, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Київського
окружного адміністративного суду від
15.10.2013 р., як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні
доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представники
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, представник відповідача
заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»
01.01.2012 р. із компанією «Zeppelin International AG»,
за яким продавець («Zeppelin International AG»)
уклало договір купівлі-продажу
обладнання №ZIAG-ZUK-2012, відповідно до
якого продавець зобов'язується
продавати та поставляти, а покупець
(позивач) приймати та оплачувати
обладнання, таке як екскаватори,
бульдозери, грейдери та інша техніка
виробництва КАТЕРПІЛЛАР та
Катерпиллар груп (HYSTER, BITELLI, ZEPPELIN, WEBER,
HATZ), а також обладнання виробництва AGCO,
BERTHOUD Agricole SAS, BOURGAULT, CLAAS, Cosben, Floetzinger, Lameter,
M3, MAN, Meccanica Breganzese, Metso, OLYMPIAN, REMU, Reschke, Romea,
SHWING, SYMEX TECHOTER S.R.L., TEDOM, TEREX, TRIMBLE, Verco, VTN та
частини дорожної техніки вище
зазначених торгових марок згідно з
кількістю та цінами, зазначеними в
інвойсах, які є додатком до цього
контракту, на умовах СІР Київ, або EXW
Брюссель (Incoterms-2000) (а.с.22).

Відповідно до п. 4.3 договору ціни на
обладнання визначаються кожною
окремою позицією в калькуляції та
транспортному інвойсі за кожну
одиницю.

Додатковою угодою від 21.12.2012 р.
передбачено, що загальна сума договору
складає 100000000 (сто мільйонів) доларів
США та 10000000,00 (десять мільйонів) євро
(а.с.30).

26.02.2013 р. позивач подав до Київської
обласної митниці вантажну митну
декларацію №125130000/2013/207543 з метою
проведення митного оформлення товару
«Дорожня техніка «CATERPILLAR» (країна
походження - Великобританія): колісний
екскаватор-навантажувач, у комплекті з
двома ковшами, фронтальним та
екскаваціонним, 2008 року виробництва,
модель 428Е, с.н. CAT0428EPSNL02599, вже був у
використанні, та колісний
екскаватор-навантажувач, у комплекті з
двома ковшами, фронтальним та
екскаваціонним модель, 2008 року
виробництва, 428Е, с.н. CAT0428EPSNL04454, вже був
у використанні. Товар поставлявся на
підставі договору №ZIAG-ZUK-2012 від 01.01.2012
року, згідно інвойсів №202460/1072 від 25
лютого 2013 року на суму 39029,46 доларів США
та №202460/1074 від 25 лютого 2013 року на суму
39454,40 доларів США.

До митної декларації було додано
зовнішньоекономічний договір із
додатками та інвойси.

Митна вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів була визначена
декларантом за основним методом (за
ціною договору (контракту) та становила
78483,86 доларів США (627321,49 грн.).

Відповідачем з урахуванням цінової
інформації, наявної у митного органу,
та наданих до розгляду документів, на
декларації митної вартості зроблено
запис про надання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товару, а саме:
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договору із третіми
особами та рахунків про здійснення
платежів третім особам; висновку
експертної організації про якісні та
вартісні характеристики товару;
довідкової інформації щодо вартості у
країні-експортера товарів, що є
ідентичними та/або подібним оцінюваним
товаром; виписки з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів на території України; довідки
про транспортні витрати; банківських
платіжних документів за попередні
митні оформлення.

В той же день, 26.02.2013 р. митним органом з
декларантом проведено консультування
у письмовій формі.

26.02.2013 р. відповідачем, через не надання
позивачем додаткових документів,
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №125000004/2013/110176/1,
в якому зазначено, що перший метод не
застосовується оскільки декларантом
не подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Методи
за ціною договору щодо ідентичних
товарів та за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не
застосовуються у зв'язку з
невиконанням вимог статей 59-60 Митного
кодексу України; методи згідно із
статтями 62 та 63 цього кодексу не
застосовуються через відсутність
інформації щодо ціни складових для
визначення за даними методами; а
резервний метод використаний з
урахуванням інформації наявної в
митному органі (попередні митні
оформлення - рішення ВМП від 01/02/13
№125000004/2013/110099/1).

Також відповідачем складено рішеннями
про коригування митної вартості та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 26.02.2013 №125130000/2013/00139, згідно якої
позивачу повідомлено про неможливість
прийняття митного оформлення
вантажної митної декларації від
№125130000/2012/906885.

26.02.2013р. позивач звернувся до митного
органу із заявою про митне оформлення
товару в режимі «під гарантійне
зобов'язання», подав нову вантажну
митну декларацію №125130000/2013/207610 від
26.02.2013, в якій задекларував цей же товар
за митною вартістю, що визначена з
урахуванням рішення митного органу про
коригування митної вартості товарів,
сплатив всі митні платежі згідно з
митною вартістю цих товарів,
визначеною відповідачем, для випуску
товару у вільний обіг.

16.04.2013 року позивач звернувся до
митного органу із заявою про перегляд
рішення щодо коригування митної
вартості та надав наступні документи:
облікову картку №100/2012/0000965 від 5 жовтня
2012 року; контракт
купівлі-продажу№ZIAG-ZUK-2012 від 1 січня 2012
року; копії вантажних митних
декларацій №125130000/2013/230210 від 22.02.2013,
№125130000/2013/207543 від 26.02.2013, №125130000/2013/207610
від 26.02.2013; рішення №125000004/2013/110176/1 від 26
лютого 2013 року; інвойс №202460/1072 від від
25.02.2013; рішення «Держзовнішінформ»
№12/133 від 12 квітня 2013 року; довідку з
банку про оплату за товар від 9 квітня
2013 року; договір купівлі-продажу
обладнання на території України із
додатками від 20 лютого 2013 року; акт
приймання-передачі обладнання від 4
березня 2013 року; технічний паспорт на
колісний екскаватор-навантажувач;
видаткову накладна №KVRN0001269 від 4
березня 2013 року; рахунок
29 січня 2013 року; калькуляцію №3110
від 20 лютого 2013 року; експортну
вантажну митну декларацію країни
відправлення.

Проаналізувавши додатково подані
документи, відповідач листом від 23.04.2013
року надав відповідь про неможливість
застосування заявленого декларантом
рівня вартості товару, оскільки надані
товариством документи не стали
підставою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, тому що надані
не в повному обсязі, зокрема, відсутні:
договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом) із
третіми особами; довідкова
інформація щодо вартості у
країні-експортері товарів, які є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.
Резюмовано, що за таких обставин, а
також враховуючи рівень митної
вартості товарів, які були ввезені на
митну територію України в максимально
наближений період на момент митного
оформлення, застосування заявленого
декларантом рівня митної вартості є
неможливим.

Вищенаведені обставини підтверджені
відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповдіно до ч.1 ст.3 Митного кодексу
України при здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
прийняття митної декларації органом
доходів і зборів України.

Згідно ст. 246 Митного кодексу України
метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України на
декларанта покладено обов'язок надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

Відповідно до частин п'ятої, шостої,
одинадцятої статті 264 Митного кодексу
України з метою визначення
правильності заповнення поданої
митної декларації та відповідності
доданих до неї документів установленим
вимогам митний орган здійснює
перевірку митної декларації. Митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Митний орган відмовляє у
прийнятті митної декларації виключно з
таких підстав: митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу; електронна митна
декларація не містить встановлених
законодавством обов'язкових
реквізитів; митну декларацію подано з
порушенням інших вимог, встановлених
цим Кодексом.

Перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється, зокрема, із
застосуванням інформаційних
технологій, які включають в себе
контроль співставлення та контроль із
застосуванням системи управління
ризиками. Згідно із частиною третьою
цієї ж статті контроль співставлення -
це автоматизоване порівняння даних,
які містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються. Вказане передбачено ст.
337 Митного кодексу України.

Згідно ст.42 Митного кодексу України
митні органи самостійно визначають
форму та обсяг митного контролю,
достатнього для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи при здійсненні
митного оформлення товарів. За
правилами статті 45 цього ж кодексу
особи, які переміщують товари і
транспортні засоби через митний кордон
України чи провадять діяльність,
контроль за якою цим Кодексом
покладено на митні органи, зобов'язані
подавати митним органам документи та
відомості, необхідні для здійснення
митного контролю.

Статтею 52 Митного кодексу України
передбачено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. Статтею 53 цього ж кодексу
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення. У разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ч.4 вказаної статті, у разі якщо
орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 5,6 цієї статті встановлено,
що забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 Митного кодексу України
визначені визначно перелік реквизітів
письмового рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів.

Згідно ч.4 вказаної статті під час
митного оформлення при прийнятті
митним органом письмового рішення про
коригування митної вартості товарів
декларант або уповноважена ним особа
може здійснити коригування заявленої
митної вартості у строк, встановлений
частиною другою статті 263 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.7 вказаної статті, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Частино 8 цієї ж статті встановлено, що
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом (ч.9ст.55МК).

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів є перший метод
- за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 58 Митного кодексу України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.
Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

З матеріалів справи вбачається,
що контрагент позивача - компанія «Zeppelin
International AG» (Швейцарія), який є
відправником товару, згідно митної
декларації не є виробником відповідної
продукції, що стало підставою для
виникнення у відповідача сумніву щодо
дійсної ціни товару, і як наслідок у
відповідача виникло права щодо
витребування у позивача додаткових
документів для підтвердження та
перевірки митної вартості товару.

З урахуванням зазначеного,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
рішення митного органу не підлягає
скасуванню, оскільки позивач, як
визначено нормою закону, не надав на
вимогу відповідача усі витребувані
додаткові документи.

Стаття 71 КАС України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не
спростовують вірних висновків суду
першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, та
приймаючи до уваги судову практику
Верховного Суду України, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для її
скасування.

Повний текст ухвали виготовлено
20.05.2014 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Цеппелін
Україна ТОВ» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2013 року, залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

Г.М. Бистрик

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.