Справа № 2а-4073/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Справа № 56577/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Богородчанської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про виплату щорічної разової
допомоги як члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області, в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у виплаті їй разової грошова
допомога до 5 травня за 2011 рік;
зобов'язати відповідача виплатити їй
разову грошову допомогу у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком за 2011
рік.

Постановою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2011 року позов задоволено.
Визнано дії управління праці та
соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації щодо відмови здійснення
нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком відповідно до ч.5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправними.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації провести нарахування та
виплатити ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком відповідно до ст. ч.5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
вже виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
винесеною з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її в апеляційному
порядку. У апеляційній скарзі просить
скасувати постанову Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 8 серпня 2011 року та ухвалити
нове рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що
управлінням праці та соціального
захисту населення Богородчанської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області належним
чином і відповідно до вимог Закону
України про Державний бюджет України
на відповідні роки виконано свій
обов'язок перед позивачем з виплати
йому щорічної разової грошової
допомоги, як члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни. Просить
врахувати, що воно не є головним
розпорядником коштів для виплати
спірної допомоги і що виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,

їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1
має статус члена сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни, що
підтверджується посвідченням та
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі
- Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Як слідує із матеріалів справи, у 2011
році позивачу як члену сім'ї загиблого
(померлого) ветерана війни було
виплачено разову грошову допомогу до 5
травня за 2011 рік в розмірі 320,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ст. 15 Закону № 3551-XII
викладено в новій редакції, відповідно
до якої як учаснику бойових дій щорічно
до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.15 Закону № 3551-XII, відповідно до якої
розмір грошової допомоги членам сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни
має становити п'ять мінімальних пенсій
за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Апеляційний суд зазначає, що у 2011 році
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» не зупинявся та не змінювався,
тому позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у відповідності до ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для членів сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни
повинна становити п'ять мінімальних
пенсій за віком з урахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195, п.3 ч.1 ст.197, п.3
ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
задовольнити частково.

Постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 8
серпня 2011 року у справі №2а-4073/11
скасувати та прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації Івано-Франківської щодо
ненарахування і невиплати ОСОБА_1
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2011 рік відповідно до ст.15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, обчислених виходячи з вимог ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Богородчанської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
недоплачену разову грошову допомогу до
5 травня за 2011 рік відповідно до ст. 15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, обчислених виходячи з
вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга