Справа № 2а-7088/10/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14816/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
14.12.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011 по справі №2-а-7088/10/2070 за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011,
позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі -ФОП ОСОБА_1,
позивач) до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, яка є
правонаступником Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області (далі -
Чугуївська ОДПІ Харківської області,
відповідач) задоволено: скасовано
рішення Чугуївська ОДПІ Харківської
області від 17.03.2010 № в частині
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 2116,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що за результатом розгляду справи було
спростовано факт вчинення позивачем
порушення пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач 11.03.2011
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 22.03.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
14.12.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
відповідач посилаються на порушення
судами норм матеріального права,
зокрема, пункту 12 статті 3, статті 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведення планової перевірки
господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 -
кафе, що розташоване в комплексі
будівель та споруд №9 зони 1 земель
Кочетоцьої селищної ради Чугуївського
району Харківської області, щодо
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, Державною
податковою адміністрацією у
Харківській області складено акт
№1534/20/40/23/НОМЕР_1 від 27.02.2010.

На підставі вказаного акта перевірки
Чугуївською ОДПІ Харківської області
було прийнято рішення від 17.03.2010 №
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 2680,00грн.

Суть спірних правовідносин у
даній справі полягає у правомірності
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 2116,00грн.
за порушення останнім пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», яке полягало у
веденні з порушенням встановленого
порядку обліку товарних запасів за
місцем реалізації та зберігання на
загальну суму 1058,00грн.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

До суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (стаття 21 вказаного Закону).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
що облік товарних запасів фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не може бути
покладений на фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

Як встановлено судами, ФОП ОСОБА_1 є
фізичною особою - підприємцем,
платником єдиного податку та веде
книгу обліку доходів і витрат,
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до пункту 8 Наказу Державної
податкової адміністрації України від
29.10.1999 №599 «Про затвердження Свідоцтва
про сплату єдиного податку та Порядку
його видачі», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за
№752/4045, для визначення результатів
власної підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів і витрат згідно з
додатком №10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 №12 та зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 09.06.1993
за №64. При цьому, обов'язковому
заповненню підлягають лише графи
«період обліку», «витрати на
виробництво продукції», «сума виручки
(доходу)», «чистий дохід».

Враховуючи вищезазначене, ведення
обліку товарних запасів за місцем
реалізації та зберігання товарів від
фізичних осіб - платників єдиного
податку не вимагається, як і не
вимагається обов'язкова наявність
первинних документів на придбаний
підприємцем товар. Книги за формою №10
призначені виключно для обліку доходів
та видатків підприємця, а не для обліку
товарів.

Враховуючи вищезазначене, висновок
судів попередніх інстанцій про
неправомірність застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
на суму 2116,00грн. є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права при
встановленні фактичних обставин
справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 2201, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв