Справа № 805/4815/14
Суддя: Дворников М.С.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 р.
Справа № 805/4815/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Дворникова М.С.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства "Міське управління
капітального будівництва" за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
комунального підприємства «Міське
управління капітального будівництва»
(далі - КП «Міське УКБ») в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо несвоєчасного
надання інформації позивачу на його
запит від 14.02.2014р., надання позивачу
носія інформації - відповіді від
19.03.2014р. з недостовірною за змістом
інформацією, невиконання Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" та рішення суду від 19.03.2014р.;
зобов'язати відповідача надати
позивачу відповідь на його запит від
14.02.2014р. в якому зазначити: «Так,
комунальне підприємство «Міське
управління капітального будівництва»
отримало перераховані йому наші кошти
на купівлю ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1»,
чим виправити недостовірну інформацію
в носії інформації - відповіді від 19
березня 2014 року.

В обґрунтування позову зазначив, що КП
«Міське УКБ» у своїй відповіді від
19.03.2014р. на запит позивача від 14.02.2014р.
надало недостовірну інформацію щодо
отримання відповідачем грошових
коштів позивача на купівлю квартири.

Відповідач направив на адресу суду
відзив на позовну заяву, в якому просив
відмовити у задоволенні позову. При
цьому відповідач зазначив, що 19.03.2014р.
ним була надана достовірна відповідь
по суті, а саме: що юридична особа - КП
«Міське УКБ», яка вже достатньо
тривалий час (з 2000 року) не є державним
підприємством та структурним
підрозділом Маріупольського
виконкому, і не займається
купівлею-продажем чи організацією
купівлі-продажу житла чи будь-якої
іншої нерухомості - ніколи не
отримувало грошей на купівлю квартири
для громадянина ОСОБА_1 Надати будь-яку
інформацію з означеного питання за
період до 2000 року, за твердженнями
відповідача, взагалі не уявляється
можливим через знищення за актом
відповідних бухгалтерських
документів. Також відповідач просив
розглянути справу за відсутності його
представника.

Позивач направив до суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив таке.

14.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся до КП «Міське
УКБ» із запитом, в якому просив
повідомити, чи отримував відповідач
грошові кошти позивача для покупки
йому квартири АДРЕСА_1. При цьому
будь-якого проміжку часу, за який за
припущенням позивача могло бути
надходження грошових коштів на
придбання квартири, останнім зазначено
не було (а.с. 5).

У відповіді № 06-53-03 від 17.02.2014р. КП
«Міське УКБ» поінформувало позивача
про витрачання грошових коштів, а також
про те, що наказом Головного
архітектурного управління при
Кабінеті Міністрів України від 31.03.1997р.
№ 11-а бухгалтерські документи із
строком давності, який минув, знищені
за актом, у зв'язку з чим підтвердити
куди саме витрачені грошові кошти, не
має можливості.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19.03.2014р. у справі № 263/2046/14а КП «Міське
УКБ» було зобов'язано надати відповідь
ОСОБА_1 на його запит від 14.02.2014р.
відповідно до вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
тобто конкретизувати її відповідно до
цього запиту: надати інформацію щодо
надходження грошових коштів, а не їх
витрачання (а.с. 7).

У відповіді № 02-25/1-14кор від 19.03.2014р. КП
«Міське УКБ» зазначило, що не
отримувало грошових коштів на
придбання зазначеної вище квартири
(а.с. 6 зв. бік).

Позивач вважає цю інформацію
недостовірною, у зв'язку з чим просив
суд надати йому позитивну відповідь на
його запит.

При цьому позивач посилався на лист
управління державної служби боротьби з
економічною злочинністю головного
управління Міністерства внутрішніх
справ в Донецькій області від 14.011.2013р.
№ 17-18/1, 17-18/2, підготовлений за заявами
ОСОБА_1 щодо неправомірності дій
посадових осіб Донецької ОДА,
Маріупольського міськвиконкому та
Маріупольського МУ при розподілу
житла, а також про незаконне виселення
з квартири.

В цьому листі ОСОБА_1 серед іншого
поінформовано, що відділом
внутрішнього аудиту ГУМВС України в
Донецькій області проведено перевірку
фактів нецільового, на думку позивача,
використання грошових коштів,
виділених МВС України, для придбання
житла. Встановлено, що на рахунки ГУМВС
України в Донецькій області та
Маріупольського МУ ГУМВС області
вказані грошові кошти не надходили,
перерахування було проведено УМВС
України в Луганській області
безпосередньо на рахунок Управління
капітального будівництва м. Маріуполя
(а.с. 6).

Вирішуючи справу по суті, суд виходить
з такого.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації та
інформації, що становить суспільний
інтерес визначає Закон України «Про
доступ до публічної інформації» від
13.01.2011р. № 2939 (далі - Закон № 2939).

Визначення поняття "публічна
інформація" наведено у статті 1 цього
Закону. Так, відповідно до частини
першої цієї статті публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Це визначення дозволяє виокремити такі
ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень або інших розпорядників
публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною,
якщо створена суб'єктом владних
повноважень не під час виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків;

5) інформація не може бути публічною,
якщо створена не суб'єктом владних
повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в
інформації, така інформація не
належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

Щодо осіб, які не є суб'єктами владних
повноважень, то вони можуть бути тільки
розпорядниками такої інформації.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 цього Закону
суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями,
для цілей цього Закону визнаються
розпорядниками стосовно інформації
щодо умов постачання товарів, послуг та
цін на них.

З матеріалів справи, зокрема статуту КП
«Міське управління капітального
будівництва», суд вбачає, що це
підприємство не має ані власних, ані
делегованих владних повноважень, не
фінансується з державного або
місцевого бюджету та не наділено
спеціальними чи виключними правами, а
навпаки, здійснює свою діяльність на
договірних засадах, самостійно
визначаючи перспективи розвитку, ціни
та тарифи на свої вироби, роботи,
послуги та майно (розділи 1-3, 5 статуту
підприємства).

Таким чином запитувана позивачем
інформація не є публічною в розумінні
Закону № 2939, що тягне за собою
відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Крім того, з матеріалів справи суд
вбачає, що фактично позивач оспорює не
достовірність наведеної у листі від
19.03.2014р. інформації, а сам факт
отримання відповідачем грошових
коштів позивача на покупку квартири
АДРЕСА_2, встановлення якого необхідно
позивачу у його спорі про виселення з
цієї квартири.

У цьому зв'язку суд зазначає, що
з'ясування даного факту можливо у
рамках спору, направленого на
безпосереднє поновлення порушених
прав позивача: про стягнення з
відповідача цих коштів, визнання
неправомірними дій щодо виселення,
тощо (в залежності від
матеріально-правового інтересу
позивача).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Від сплати судового збору позивач
звільнений на підставі пункту 9 частини
першої статті 5 Закону України «Про
судовий збір».

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дворников М.С.