Справа № 805/496/14
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стойка В.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
справа №805/496/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В.,
Яковенко М.М., при секретарі судового
засідання Мартакові О.А., за участю
позивача ОСОБА_2, представника позивача
ОСОБА_3, представників відповідача
Пальцун С.О., Шишканінець М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 р. у справі № 805/496/14 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.12.2013р. №,
№ та рішення від 02.12.2013 року
№,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Пролетарському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.12.2013р. №,
№ та рішення від 02.12.2013 року
№.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
р. у справі № 805/2139/14 позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 26.12.2013 року про встановлення
порушення п. 186.2 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188 Податкового кодексу України за
платежем Податок на додану вартість в
частині на суму 32 297,67 грн., з яких сума
донарахованого податкового
зобов'язання - 25 837,92 грн., штрафна
санкція - 6 459,73 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, позивача та її
представника, які підтримали свою
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити, а апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення,
представників відповідача, які також
підтримали свою апеляційну скаргу та
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає за необхідне
апеляційні скарги залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Донецької міської ради 21.08.2009
року за № 2 66 000 0000 053545 та здійснює
підприємницьку діяльність відповідно
до свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_4.

Згідно Свідоцтва НОМЕР_3 виданого
Державною податковою інспекцією у
Пролетарському районі м. Донецька
12.04.2011 року позивач є платником податку
на додану вартість.

Державною податковою інспекцією у
Пролетарському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області на
підставі наказу від 08.11.2013 року № 169 та
відповідно до направлень від 18.11.2013
року № 53, 54 була проведена
документальна планова виїзна
перевірка діяльності ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої був винесений акт №
689/05-69-17-1/НОМЕР_2.

За результатами складеного акту
податковим органом було прийняті
податкові повідомлення-рішення від
26.12.2013 року № про нарахування
заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 23 407,95 грн., №
про нарахування заборгованості з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів у розмірі
52 986,00 грн., а також рішення № від
26.12.2013 року про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, за
результатами якого було донараховано
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 36 435,53 грн. а також застосування
штрафних санкцій у розмірі 3 643,53 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 01.10.2010 року по 31.03.2011 року
позивач здійснювала діяльність на
спрощеній системі оподаткування
відповідно до Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» в редакції від 29.06.99р.
№ 746/99 зі щомісячною сплатою податку у
розмірі 180,00 грн.

В ході перевірки на підставі даних
обігу грошових коштів по
розрахунковому рахунку (рахунок НОМЕР_5
в Донецьке РУПАТ КП Приватбанк Донецьк,
МФО 335496) було встановлено, що сума
обсягу виручки за 4 квартал 2010р. склала
167 856,00 грн., у тому числі за жовтень - 78
396,00 грн., листопад - 45 450,00 грн., грудень -
44 010,00 грн., що відповідає даним книги
обліку доходів та витрат фізичної
особи, яка застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності за
формою № 10 (зареєстрованої ДПІ у
Пролетарському районі м. Донецька
27.08.2009 року за № 1/9746).

Отже, сума обсягу виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг) за 4
квартал 2010 року наростаючим підсумком
з початку терміну дії свідоцтва про
сплату єдиного податку склала 537 513,00
грн.

Крім того, згідно даних обігу грошових
коштів по розрахунковому рахунку
(рахунок НОМЕР_5 в Донецьке РУПАТ КП
Приватбанк Донецьк, МФО 335496) позивача
сума обсягу доходу за 1 квартал 2011р.
склала 108 600.00 грн., у тому числі за
січень - 43 850,00 грн., лютий - 28300,00 грн.,
березень - 36 450,00 грн. Дана сума доходу не
врахована в загальній сумі доходів за
2011 рік. Сума доходу, який
задекларований платником у
«Податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2011 рік» № 31576 від
09.02.2012р. складає 244 950,40 грн., сума
доходів, визначена у ході перевірки
склала 353 550,40 грн.

На підставі зазначеного податковим
органом встановлено перевищення
граничного обсягу виручки за 2010 р. у
сумі 37 513,00 грн., та на 108000 грн. за 2011. що є
порушенням п. 1 ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998р. № 727/98 (призначення платежу
«поповнення оборотних коштів»).

Таким чином податковим органом було
встановлено заниження суми чистого
оподаткованого доходу, відображеного
в деклараціях про майновий стан та
отримані доходи в сумі 128 842, 37 грн. в
тому за 2010 рік у сумі 22663,78 грн. та за 2011 у
сумі 2012178,59 грн.

На підставі порушення гл4, ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів «Про прибутковий
податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992
року, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу та
згідно з пп. 54.3 ст. 54, ч.1 ст.123 п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу податковим
органом 26.12.2013 було прийнято спірне
податкове повідомлення рішення №
0 про донарахування податку на
доходи з фізичних осіб що сплачується
особами за результатами річного
декларування у сумі 18 726,36 грн. за
основним платежем та 4681,59 грн. за
штрафними фінансовими санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування.

Згідно з даними обігу грошових коштів
по розрахунковому рахунку (рахунок
НОМЕР_5 в Донецьке РУПАТ КП Приватбанк
Донецьк, МФО 335496) позивача сума обсягу
доходу за 4 квартал 2010 року - 1 квартал 2011
року кошти отримані позивачем на
розрахунковий рахунок надходили за
призначенням за
транспортно-експедиційні послуги.
При цьому, окремі платежі щодо сплати
позивачу його виногороди за надані
послуги не надходили.

Крім того, згідно з книгою обліку
доходів та витрат фізичної особи , яка
застосовує спрощену систему
оподаткування обіку та звітності № 1/9746
отримані кошти на розрахунковий
рахунок позивачем заносились в
повному обсязі в якості суми виручки.

Як зазначено у акті перевірки, висновки
відповідача про заниження валового
доходу позивача ґрунтуються на
порушенні ним норм Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(надалі - Указ).

Відповідно до ст. 1 цього Указу спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується щодо
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

При цьому, виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Інших визначень або правил обрахування
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), які підлягали б
застосовуванню при визначенні
граничного розміру такої виручки, Указ
та законодавство про оподаткування не
містить.

У відповідності до ст. 5 Указу у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Приписами статті 6
Указу визначено, що суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником податку на
доходи фізичних осіб, оскільки
вказаний податок сплачується ним у
складі єдиного податку.

При цьому, лише за умов додержання
приписів зазначеного Указу доходи,
отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника податку.

Зважаючи на викладене, несплата
податку з доходів фізичних осіб, як це
передбачено для платників єдиного
податку, можлива лише в разі дотримання
суб'єктом малого підприємництва умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування, зокрема граничного
обсягу виручки платника єдиного
податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу)

У той самий час, Указ не містить окремих
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищують
граничний обсяг виручки, встановлений
законодавцем. За таких обставин
оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевищення граничного розміру
виручки від реалізації, одержаної
позивачем, відбулося у 4 кварталі 2010
року. З урахуванням наведеного вище,
одержані після цього позивач повинен
був перейти на загальну систему
оподаткування доходів фізичних осіб.
Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
11 квітня 2011 року.

Так, відповідно до ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян"
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Що стосується доходів, одержаних
позивачем у 2011 році, їх оподаткування
здійснюється у порядку, передбаченому
Податковим кодексом України (надалі -
ПКУ), який набрав чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 цього кодексу
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особ-підприємця.

Указ не містить застережень щодо
виключення зі складу коштів, що
надійшли на розрахунковий рахунок чи в
касу, сум за договорами доручення або
іншими договорами, які не передбачають
перехід права власності на одержані
кошти (наприклад, комісії).

З аналізу визначення поняття «виручка
від реалізації», яке застосовуються з
метою визначення обмежень щодо
перебування на спрощеній системі
оподаткування, вбачається, що до неї
входять усі кошти, фактично отримані на
розрахунковий рахунок та в касу у
зв'язку зі здійсненням операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг), виручка від іншої реалізації,
позареалізаційні доходи. Аналогічна
правові позиція викладена у постанові
Вищого адміністративного суду України
від 24.06.2010 року № К-53276/09.

Тому усі грошові кошти, що надійшли до
каси або на розрахунковий рахунок
позивача від операцій, пов'язаних з
наданням митно-брокерських послуг (не
зважаючи на їх статус), вважаються
виручкою від реалізації.

З огляду на зазначені обставини суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що прийняте податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2013 року №
про нарахування податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 23 407,95
грн. є правомірним.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправним та скасування о рішення №
від 26.12.2013 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, за
результатами якого було донараховано
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 36 435,53 грн. а також застосування
штрафних санкцій у розмірі 3 643,53 грн.
Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки
податковим органом було встановлено
заниження бази нарахування єдиного
внеску на суму 105 000,80 грн., в тому числі
за 2011 рік на суму 105 000.80 грн. Перевіркою
встановлено, що сума чистого
оподатковуваного доходу у 2011 році
склала 116 557,80 грн., задекларована сума
чистого доходу в додатку № 5 до Звіту
про суми нарахованого доходу
застрахованого єдиного внеску №
05-22-11-8494 від 04.01.2012 року у розмірі 11 557,00
грн. Таким чином, встановлено порушення
ст. 7 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року № 2464-VI із змінами та
доповненнями в частині заниження бази
нарахування єдиного внеску за 2011 рік на
105 000,08 грн.

Перевіркою правильності нарахування
єдиного внеску з сум доходу, на який
нараховується єдиний внесок у розмірі
34,7 відсотків встановлено порушення
порядку обчислення єдиного внеску, а
саме перевіркою встановлено, що сума
єдиного внеску за 2011р. повинна складати
40 445,56 грн., фактично задекларована сума
внеску 4 010,30 грн. Таким чином,
перевіркою встановлено заниження сум
нарахованого єдиного внеску у розмірі
36 435,26 грн., що є порушенням ч. 2 ст. 9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року № 2464-VI із змінами та
доповненнями.

Зазначені порушення є слідством
перевищення граничного обсягу виручки
позивачем в результаті чого було
занижено базу оподаткування та
нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
збір та обік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
сплачується для платників, зазначених
у пункті 4 (крім фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Як вже зазначалось, у 4 кварталі 2010 році
позивач перевищив граничний розмір
виручки, тому повинен був перейти на
загальну систему оподаткування
доходів фізичних осіб та відповідно до
ст. 7, ст. 9, ст. 11 Закону України «Про збір
та обік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» сплачувати
єдиний внесок.

Оскільки позивач єдиний внесок не
сплачував податковим органом
правомірно було донараховано
донараховано єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 36 435,53
грн. а також застосовано штрафну
санкцію у розмірі 3 643,53 грн.

Щодо спірного податкового
повідомлення рішення № від 26.12.2013
року про донарахування податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 46 357,92 грн., штрафних санкцій
залишається сума у розмірі 6 461,73 грн.
суд зазначає наступне.

За результатами перевірки податковим
органом було донараховано податок на
додану вартість позивачу.

Як вбачається з акту перевірки,
позивачем порушено п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст.
187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України щодо неподання у строки та у
випадках , передбачених податковим
кодексом України заяв або документів
для взяття на облік - реєстрації
платника податку на додану вартість за
січень 2011 року та в частині заниження
податкових зобов'язань за основним
платежем 20250 грн. за січень-березень 2011
року та штрафної фінансової санкції 1
грн.

Зазначене порушення виникло у зв'язку з
тим, що обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за 4 квартал 2010
року наростаючим підсумком з початку
терміну дії свідоцтва про сплату
єдиного податку склав 537 513,00 грн.

Згідно з п. 181 ст. 181 Податкового кодексу
України у разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим
підрозділом, у тому числі з
використанням локальної мережі,
нарахована (сплачена, надана) такій
особі протягом останніх двадцяти
календарних місяців, сукупно перевищує
300 000.00 грн. (без урахування податку на
додану вартість), така особа
зобов'язана зареєструватись як платник
податку в органі державної податкової
служби за своїм місцезнаходженням
(місцем проживання) з дотриманням
вимог, передбачених статтею 183 цього
Кодексу, крім осіб які є платниками
єдиного податку.

Відповідно до п. 183.4 ст. 183 Податкового
кодексу України у разі переходу осіб із
спрощеної системи оподаткування, що не
передбачає сплати податку, на сплату
інших податків і зборів, встановлених
цим Кодексом, у випадках, визначених
главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за
умови, що такі особи відповідають
вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті
181 цього Кодексу, реєстраційна заява
подається не пізніше 10 числа першого
календарного місяця, в якому здійснено
перехід на сплату інших податків і
зборів, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 183.10 ст. 183 Податкового кодексу
України встановлено, що будь-яка особа,
яка підлягає обов'язковій реєстрації
як платник податку, і у випадках та в
порядку, передбачених цією статтею, не
подала до контролюючого органу
реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Також перевіркою на підставі даних
обігу грошових коштів по
розрахунковому рахунку (рахунок НОМЕР_5
в Донецьке РУПАТ КБ Приватбанк Донецьк
МФО 335496) встановлено, що сума обсягу
виручки за 4 квартал 2010р. склала 167 856.00
грн., у тому числі за жовтень - 78 396,00 грн.,
листопад - 45 450,00 грн., грудень - 44 010,00
грн., що відповідає даним книги обліку
доходів та витрат фізичної особи, яка
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звіту за
формою № 10 (зареєстрованої ДПІ у
Пролетарському районі м. Донецька
27.08.2009 року за № 1/9746).

Сума обсягу виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за 4 квартал 2010
року наростаючим підсумком з початку
терміну дії свідоцтва про сплату
єдиного податку склала 537 513,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу,
платник повинен був до 10 січня 2011 року
подати заяву до податкового органу та
зареєструватись платником ПДВ.

Перевіркою на підставі даних обігу
грошових коштів по розрахунковому
рахунку (рахунок НОМЕР_5 в Донецьке
РУПАТ КБ Приватбанк Донецьк, МФО 335496)
встановлено що сума обсягу доходу за 1
квартал 2011 року (з 11.01.2011 року по 31.03.2011
року) склала 102 600,00 грн. у тому числі за
січень (з 11.01.2011 року по 31.01.2011 року) - 37
850,00 грн., лютий - 28 300,00 грн., березень - 36
450,00 грн.

На підставі зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що прийняте
податкове повідомлення рішення в цій
частині є правомірним.

Крім того, зазначеним податковим
повідомленням рішенням було
донараховано позивачу податок на
додану вартість в частині заниження
податкових зобов'язань на підставі п.
186.2, п. 186.3 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України в розмірі
32 297,67 грн., з яких сума донарахованого
податкового зобов'язання - 25 837,92 грн.
штрафна санкція - 6 459,73 грн.

Проведеною перевіркою відображеного
показника за 2011-2012 роки в сумі 115 752,00
грн. на підставі таких документів:
договорів, актів виконаних робіт,
рахунків, виписок банку, податкових
накладних встановлено заниження
задекларованих само зайнятою особою
показників у рядку 1 декларацій
«Операції та митній території України,
що оподатковується за основною
ставкою, крім імпорту товарів» всього у
сумі 20 520,00 грн., у тому числі за січень
2011р. (з 11.01.2011 року по 31.01.2011 року) у сумі 7
570,00 грн., за лютий 2011 року - у сумі 5 660,00
грн., за березень 2011р. - у сумі 7 290,00грн.

Підставою для нарахування податку з
ПДВ стало не включення до
оподаткування позивачем господарських
операцій з траспортно-експедиційних
послуг з міжнародного перевезення.

Відповідно до Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність»
транспортно-експедиторська діяльність
визначена, як підприємницька
діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
переведень експортних, імпортних,
транзитних та інших вантажів.

За договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Підпунктом «ж» п. 186.3 ст. 186 Податкового
кодексу України визначено, що місцем
постачання
транспортно-експедиторських послуг
вважається місце, в якому отримувач
послуг зареєстрований як суб'єкт
господарювання або - у разі відсутності
такого місця - місце постійного чи
переважного його проживання.

Пунктом 186.4 статті 186 Податкового
кодексу України визначено, що місцем
постачання послуг (у тому числі і
послуг з перевезення вантажів) є місце
реєстрації постачальника.

Підпунктом «а» підпункту 186.2.1 пункту
186.2 статті 186 Податкового кодексу
України визначено, що місцем
постачання послуг є допоміжними у
транспортній діяльності: навантаження,
розвантаження, перевантаження,
складська обробка товарів та інші
аналогічні види послуг є місце
фактичного постачання послуг.

Враховуючи вимоги п.п. «б» п.185.1 ст.185 та
п.п. «ж» п. 186.3 ст. 186 Податкового кодексу
України у випадку, якщо замовник
перевезення вантажів митною
територією України є резидентом
України, транспортно-експедиторські
послуги, які надаються експедитором
(незалежно від того, резидентом чи
нерезидентом ), є об'єктом
оподаткування ПДВ та підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість на загальних підставах за
основною ставкою.

Як вбачається з матеріалів перевірки
позивачем було здійснено операції з
надання транспортно-ескпедиційних
послуг у липні 2012 на суму 7300 грн. та у
вересні 2012 року на суму 122553 грн., втім
податок з ПДВ був визначений позивачем
тільки з сум отриманих винагород за
транспортно-експедиційні послуги.

Відповідач вважає, що податок повинен
був сплачуватись зі всієї суми
договору перевезення.

З первинних документів, які
знаходяться в матеріалах справи:
договорів-заявок, актів виконаних
робіт, рахунки-фактури, накладні,
виписки банку, міжнародних
товарно-транспортних накладних (ЦРМ)
вбачається, що перевезення
здійснювались автомобільним
транспортом за межі України.

Крім того, з актів виконаних робіт
вбачається що позивач визначив об'єкт
оподаткування з ПДВ тільки за
транспортно-експедиційні послуги, з
суми вартості самого перевезення сума
ПДВ було визначено за нульовою ставкою.

Судова колегія не погоджується з
доводами відповідача, оскільки
відповідно до пп. 195.1.3 п. 195.1 за нульовою
ставкою оподатковуються операції з
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення
вважається міжнародним, якщо таке
перевезення здійснюється за єдиним
міжнародним перевізним документом.

З матеріалів справи вбачається
наявність міжнародних транспортних
накладних (ЦРМ) по договорам з
перевезення, по яким позивачем
надавались транспортно-експедиційні
послуги.

За таких обставин суд першої інстанції
вірно зазначив, що зазначені
перевезення є міжнародними, а тому
повинні оподатковуватися за нульовою
ставкою.

Зазначені міжнародні транспортні
документи не можуть бути прийняті як
доказ по укладеним позивачем угодам, з
того приводу, що в них не зазначений
позивач. Суд зазначає, що будь яких
зауважень до первинних документів в
тому числі міжнародних транспортних
накладних у податкового органу в ході
перевірки не було. Не було також надано
будь якого доказу на спростування, що
позивачем не надавались транспортні
експедиційні послуги по договорам
перевезення, які стали об'єктом
перевірки та первинні документи по
яким знаходяться в матеріалах справи.
Відсутність же в міжнародних
транспортних накладних позивача як
експедитора не надає право визнавати
зазначені перевезення не міжнародними.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 р. у справі № 805/496/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
р. у справі № 805/496/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після складення
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 27.05.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко