Справа № 2а-1670/7277/12
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року м. Київ
К/800/35563/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кременчукнафтопродукт Груп»

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013 року

у справі № 2а-1670/7277/12

за поданням Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби (далі - позивач,
Кременчуцька ОДПІ)

до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кременчукнафтопродукт Груп» (далі -
відповідач, ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп»)

про підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків, -

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька ОДПІ звернулась у
листопаді 2012 року до суду з поданням до
ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп» про
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків, накладеного
рішенням заступника начальника
Кременчуцької ОДПІ від 19.11.2012 року № 1
на підстав протоколу від 16.11.2012 року № 1.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013 року,
подання задоволено: підтверджено
обґрунтованість адміністративного
арешту майна ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп»
застосованого на підставі рішення
Кременчуцької ОДПІ про накладення
адміністративного арешту майна від
19.11.2012 року № 1.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
подання у повному обсязі. Вважає, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
взятий на облік в органах державної
податкової служби 25.05.2010 року за № 58874
та відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100294795 серії НБ № 201596, ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп» є
платником податку на додану вартість з
27.07.2010 року, видами діяльності якого є
роздрібна торгівля пальним, оптова
торгівля пальним, роздрібна торгівля з
лотків та на ринках, технічне
обслуговування та ремонт автомобілів,
будівництво будівель.

Судами встановлено, що позивачем 05.11.2012
року о 14:12 годині розпочато фактичну
перевірку господарського об'єкта
відповідача АЗС № 16, що розташована за
адресою: Полтавський район, с.
Супрунівка, вул. Київська, як платника
податків.

Головним державним податковим
ревізором-інспектором Шабаловим О.Ю., з
урахуванням приписів п. 94.7 ст. 94
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), 16.11.2012 року складено протокол
№ 1 про тимчасове затримання майна
відповідача.

На підставі відомостей, зазначених у
протоколі від 16.11.2012 року № 1
заступником начальника Кременчуцької
ОДПІ Куликом О.Б. 19.11.2012 року прийнято
рішення про накладення
адміністративного арешту майна
відповідача згідно з п. 94.7 ст. 94 розділу
ІІ ПК України.

Суди попередніх інстанцій вирішуючи
спір по суті та задовольняючи подання,
з висновками яких погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходили
з наступних мотивів.

Нормами п. 94.7 ст. 94 ПК України
передбачено, що арешт майна може бути
також застосований до товарів, які
виготовляються, зберігаються,
переміщуються або реалізуються з
порушенням правил, визначених митним
законодавством України чи
законодавством з питань оподаткування
акцизним податком, та товарів, у тому
числі валютних цінностей, які
продаються з порушенням порядку,
визначеного законодавством, якщо їх
власника не встановлено.

У цьому випадку службові (посадові)
особи контролюючих органів або інших
правоохоронних органів відповідно до
їх повноважень тимчасово затримують
таке майно із складенням протоколу,
який повинен містити відомості про
причини такого затримання з посиланням
на порушення конкретної законодавчої
норми; опис майна, його родових ознак і
кількості; відомості про особу (особи),
в якої було вилучено такі товари (за їх
наявності); перелік прав та обов'язків
таких осіб, що виникають у зв'язку з
таким вилученням. Форма зазначеного
протоколу затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Керівник підрозділу правоохоронного
органу, у підпорядкуванні якого
перебуває службова (посадова) особа,
яка склала протокол про тимчасове
затримання майна, зобов'язаний
невідкладно поінформувати керівника
органу державної податкової служби
(його заступника), на території якого
здійснено таке затримання, з
обов'язковим врученням примірника
протоколу.

На підставі відомостей, зазначених у
протоколі, керівник органу державної
податкової служби (його заступник)
приймає рішення про накладення арешту
на таке майно або відмову в ньому
шляхом неприйняття такого рішення.

Рішення про накладення арешту на майно
повинне бути прийняте до 24 години
робочого дня, що настає за днем
складення протоколу про тимчасове
затримання майна, але коли відповідно
до законодавства України орган
державної податкової служби закінчує
роботу раніше, то такий строк
закінчується на час такого закінчення
роботи.

У разі якщо рішення про арешт майна не
приймається протягом зазначеного
строку, майно вважається звільненим
з-під режиму тимчасового затримання, а
посадові чи службові особи, які
перешкоджають такому звільненню,
несуть відповідальність відповідно до
закону.

За змістом п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт
на майно може бути накладено рішенням
керівника органу державної податкової
служби (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом.

При цьому, перевірка обґрунтованості
накладення адміністративного арешту
передбачає встановлення судом
наявності підстав для застосування
адміністративного арешту, визначених
п. 94.2 ст. 94 ПК України. Предметом
перевірки є відповідність рішення
керівника податкового органу (його
заступника) про накладення
адміністративного арешту на майно
платника податків умовам, за яких таке
рішення може бути ухвалено.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, що 05.11.2012 року о 14:12
годині розпочато фактичну перевірку
господарського об'єкта АЗС № 16 ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп», що
розташована за адресою: Полтавський
район, с. Супрунівка, вул. Київська, як
платника податків.

У ході проведеної перевірки
встановлено невідповідність
готівкових коштів у сумі 5,21 гривень,
чим порушено вимоги п. 12, п. 13 ст. 3, ст. 6
Закону «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Так, в ході здійснення фактичної
перевірки, податковим органом
проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, здійснено зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей
(палива), про що складено акт
інвентаризації на АЗС ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп» від
05.11.2012 року, яким зафіксовано залишки
паливно-мастильних матеріалів, а саме:
бензину автомобільного А-95-Євро виду 1
ДСТУ 4839:2007-3419,0 куб. дм. за ціною 11,10
гривень.; бензину автомобільного А-95
ДСТУ 4063-2001-10727,0 куб. дм. за ціною 10,90
гривень; бензину автомобільного А-92
ДСТУ 4063-2001-11073,0 куб. дм. за ціною 10,60
гривень; палива дизельного підвищеної
якості (євро) марки В виду II, ДСТУ
4840:2007-9598,00 куб. дм. за ціною 9,80 гривень.

При дослідженні наданої до вказаного
товару документації, позивачем
зроблено висновок про невідповідність
вимогам «Інструкції з контролювання
якості нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України»,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 04.06.2007 року № 271/121,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 04.07.2007 року за № 762/14029,
паспортів на бензин, а саме: в паспортах
якості відсутні дати та номери актів
відбирання проб, паспорти якості
завірені штампом ТОВ
«Кременчукнафтопродуктсервіс»,
відсутні підписи начальника
лабораторії.

У ході проведення перевірки на
підставі ст. 84 ПК України ДПС у
Полтавській області прийнято рішення
про проведення експертизи бензинів та
пального від 05.11.2012 року № 2811/10/22-335.

Судами попередніх інстанцій при
дослідженні акту відбирання проб нафти
на нафтопродуктів б/н від 05.11.2012 року,
наявного у матеріалах справи,
підтверджено факт відібрання проби
залишків пального для проведення
експертизи.

Крім того, наявним у матеріалах справи
висновком експертизи підтверджено, що
бензин автомобільний А-92, ТОВ «КНПГ»,
резервуар 15, ПРК-01-02 від 05.11.2012 року за
показниками «концентрація фактичних
смол», «детонаційна стійкість:
октанове число за дослідним методом»
та бензин автомобільний А-92, ТОВ «КНПГ»,
резервуар 11, ПРК-№ 2 від 05.11.2012 року
показниками «концентрація фактичних
смол» не відповідають вимогам ДСТУ
4063-2001.

Судами попередніх інстанцій
правомірно відхилено доводи
відповідача про відсутність в
матеріалах висновку експертизи
відомостей щодо дослідження зразків
пального «А-92, резервуар 15», оскільки в
ході проведення експертизи
досліджувались зразки пального «А-92,
резервуар 15» та «А-92, резервуар 11», що
підтверджується пунктами 4, 16
результатів дослідження від 05.11.2012 року
№ 19/1-12.3/8413 (далі - висновок експертизи),
наявного у матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій, що податковий
орган в ході проведення перевірки
констатував факт невідповідності
бензину А-92 кількістю 11073,0 куб. дм
вимогам ДСТУ 4063-2001 та дійшов вірних
висновків про невідповідність
вказаного пального прибутковим
документам; а також встановив, що
документи щодо надходження бензину А-92
кількістю 11073,0 куб. дм вимогам ДСТУ
4063-2001 не надано, власника не
встановлено, товари не обліковані у
встановленому законодавством порядку,
чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 та ст. 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», за наслідками
виявлених порушень встановлено, що
сума не облікованих товарів, згідно
проведеної перевірки, на АЗС
відповідача склала 117 373,80 гривні.

Щодо посилання відповідача на
неправомірність надання зразків
нафтопродуктів, відібраних в ході
проведення фактичної перевірки, для
дослідження до Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України, в той час, коли, в акті
відбирання проб нафти та
нафтопродуктів б/н від 05.11.2012 року
визначено експертною установою ДП
УкрНДІНП «МАСМА», то колегія суддів
вважає останні безпідставними,
оскільки, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, Центральне митне
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України є експертною установою
та має належну акредитацію, внаслідок
чого відсутні підстави ставити під
сумнів результати проведених
зазначеним органом досліджень. При
цьому, як встановлено судами, експертна
установа Державної митної служби
надала послуги з дослідження зразків
нафтопродуктів на безоплатних умовах
та в розумні строки, в той час, коли
умови ДП УкрНДІНП «МАСМА» відрізнялись
від вказаних економічною доцільністю.

Крім того, судами попередніх інстанцій
при дослідженні протоколу № 1 від 16.11.2012
року про тимчасове затримання майна
відповідача, наявного у матеріалах
справи, встановлено, що останній
відповідає вимогам Постанови Кабінету
Міністрів України від 29.12.2010 року № 1239
«Про затвердження форми протоколу про
тимчасове затримання майна», з чим
погоджується колегія суддів, виходячи
з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначений вище документ має певні
недоліки в частині зазначення дати
складання, а саме: у протоколі від 16.11.2012
року № 1 про тимчасове затримання майна
відповідача вказано лише число та
місяць складення, а графа, призначена
для зазначення року заповнення
податковим ревізором-інспектором
залишилась не заповненою.

Так, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з позицією
судів попередніх інстанцій, що
описаний недолік мав місце внаслідок
допущення технічної помилки
представника контролюючого органу,
оскільки, з урахування того, що факт
проведення перевірки та заходів,
вжитих у ході її здійснення,
підтверджується й іншими документами,
що наявні в матеріалах справи, а
допущена контролюючим органом помилка
в тексті протоколу не мала впливу на
результати перевірки.

Разом з тим, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що рішення
від 19.11.2012 року № 1 про накладення
адміністративного арешту майна
відповідача є обґрунтованим та таким,
що відповідає вимогам податкового
законодавства за формою та змістом,
прийнято на підставі відомостей,
зазначених у протоколі від 16.11.2012 року
№ 1 заступником начальника
Кременчуцької ОДПІ Куликом О.Б та
вручене відповідачу 19.11.2012 року про що
свідчить підпис представника ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп» у графі
про отримання примірника вказаного
документа.

При цьому доказів оскарження дій
контролюючого органу та його рішень,
скасування або невідповідності закону
та фактичним обставинам рішення про
накладення адміністративного арешту
майна відповідача згідно з п. 94.7 ст. 94
розділу ІІ ПК України відповідачем не
надано та судами попередніх інстанцій
не встановлено.

Отже, колегія суддів вважає, що судами
попередніх інстанцій в повній мірі
встановлена правомірність підстав
проведення перевірки, підтверджено
наявність численних порушень з боку
відповідача, що відображені в
матеріалах фактичної перевірки,
встановлено факт зберігання та
реалізації товарів з порушенням
порядку, визначеного законодавством,
якщо їх власника не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції приходить до
висновку, що судами попередніх
інстанцій вірно дана оцінка обставинам
справи, що при винесенні рішення про
накладення адміністративного арешту
майна згідно з п. 94.7 ст. 94 розділу ІІ ПК
України від 19.11.2012 року № 1 заступник
начальника Кременчуцької ОДПІ діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений ПК України, а
відтак обґрунтовано визнано
правомірним та накладеним з дотримання
вимог чинного законодавства
адміністративний арешт майна ТОВ
«Кременчукнафтопродукт Груп».

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кременчукнафтопродукт Груп» -
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013 року
у справі № 2а-1670/7277/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно