Справа № 804/2465/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р. справа № 804/2465/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Чорна В.В.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ф-370 від 07.10.2013 р.,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2014 р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
зазначеним адміністративним позовом, в
якому просить визнати протиправною та
скасувати вимогу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 370 від 07.10.2013 р. (а.с. 3 - 4).

В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що 30.01.2014 р. на його адресу
надійшло рішення Міністерства доходів
і зборів України № 294/н/99-99-10-01-07-15 від
20.01.2014 р. про відмову у задоволенні його
скарги про скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-370 від 07.10.2013
р. Позивач не згоден з висновками
відповідачів про наявність у нього
боргу з єдиного внеску у розмірі 7 413
грн. 32 коп., на суму якого винесено
оскаржувану вимогу, оскільки вважає,
що, як особа, яка є пенсіонером за віком
та отримує відповідну пенсію, та обрав
спрощену систему оподаткування, він
звільняється від сплати єдиного внеску
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Крім того,
позивач зазначив, що оскаржувана
вимога винесена відповідачем
неправомірно також з тих підстав, що на
цю ж суму та з тих самих підстав УПФУ у
м. Нікополі та Нікопольському районі
вже винесені вимоги № Ф-475 від 09.01.2013 р.
про сплату єдиного соціального внеску
за 2011 рік на суму 4 010,30 грн., та № Ф-505 від
09.01.2013 р. про сплату єдиного соціального
внеску за 2012 рік на суму 3 403,02 грн., які
оскаржуються в судовому порядку. Про
оскарження зазначених вимог в суді
Нікопольській ОДПІ достовірно відомо,
оскільки Управління Пенсійного Фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області
повідомило про це податковий орган
листом від 15.11.2013 року. Посилаючись на
вказані вище обставини, позивач
просить задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.03.2014 р., після
усунення позивачем недоліків позовної
заяви, за даним позовом було відкрито
провадження в адміністративній справі,
та призначено її до судового розгляду
на 03.04.2014 р. (а.с. 1).

В судовому засіданні 03.04.2014 р.
представник позивача за довіреністю
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник Нікопольської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області за довіреністю Кузнєцов О.О.
пред'явлений адміністративний позов не
визнав, надав письмові заперечення, в
яких просить відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
позивач перебуває на обліку як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, обрав
спрощену систему оподаткування та
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах, разом з тим, позивач не був у
період, за який йому нарахована
недоїмка по єдиному внеску,
пенсіонером за віком в розумінні ч. 1 ст.
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-VІ,
оскільки не досяг на той час 60 років, як
передбачено цією нормою закону (60 років
позивачу виповнилося лише у жовтні 2012
року), тому на нього протягом 2011 року та
з січня до жовтня 2012 року не
поширювалися положення п. 4 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 р. № 2464-VІ, якою передбачено
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску саме осіб, які є пенсіонерами за
віком, а не осіб, які отримують пенсію
за віком (в тому числі призначену на
пільгових умовах згідно п."б" ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. №
1788-ХІІ). Отже, позивач не підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску,
тому йому правомірно виставлені та
направлені вимоги про сплату боргу
(а.с. 32-33).

Представник Управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Надав письмові
заперечення проти позову, у яких
зазначив, що вимога № Ф-370 від 07.10.2013 р. є
законною, оскільки станом на час
призначення пільгової пенсії за віком
позивачу виповнилося 55 років, а право
на пільгу у вигляді звільнення від
сплати єдиного соціального внеску для
фізичних осіб-підприємців у разі, якщо
вони обрали спрощену систему
оподаткування, у відповідності до
Закону України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07.07.2011
р. № 3609-VI, який набув чинності з 06.08.2011 р.,
виникає лише після досягнення особою
загального пенсійного віку (для
чоловіків - 60 років), а саме, для ОСОБА_1 -
з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 28-30).

Враховуючи, що в судове засідання
прибули не всі особи, що беруть участь у
розгляді справи, а також з огляду на
відсутність потреби у виклику свідків
чи проведенні судових експертиз по
даній справі, у відповідності до вимог
ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
без участі сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець, перебуває на
податковому обліку в Нікопольській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області як платник податків, що обрав
спрощену систему оподаткування.

З 14 жовтня 2007 року ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком на пільгових умовах у
відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ.

09.02.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області було
винесено вимогу № Ф-475 від 09.01.2013 р. про
сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного соціального
внеску за 2011 рік на суму 4 010,30 грн., та
вимогу № Ф-505 від 09.01.2013 р. про сплату
єдиного соціального внеску за 2012 рік на
суму 3 403,02 грн.

ОСОБА_1 оскаржив зазначені вимоги
органу Пенсійного фонду в судовому
порядку, звернувшись до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09.09.2013 р. по справі № 804/10510/13-а (суддя
Турова О.М.) позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
задоволено, вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області № Ф-475 від
09.01.2013 р., № Ф-505 від 09.01.2013 р. - скасовано,
з тих підстав, що ОСОБА_1 з жовтня 2007
року отримує пенсію за віком, тому на
нього поширюється дія ч. 4 ст. 4 Закону
України № 2464-VІ щодо звільнення від
сплати єдиного соціального внеску, а
отже, Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області
неправомірно були виставлені вимоги
про сплату єдиного внеску від 08.02.2013 р.
№ Ф-475 (за січень-грудень 2011 року) та №
Ф-505 (за січень - вересень 2012 року), так як
позивач не повинен сплачувати єдиний
внесок.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013 р. за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області відкрито
апеляційне провадження по даній
справі, та призначено її до судового
розгляду на 08.07.2014 року (суддя Уханенко
С.А.).

Отже, на даний час вимога про сплату ФОП
ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за
січень-грудень 2011 року, січень-вересень
2012 року на загальну суму 7 413 грн. 32 коп.,
є неузгодженою, та перебуває на
судовому оскарженні.

Незважаючи на це, 07.10.2013 р.
Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області було
сформовано вимогу № Ф-370 про сплату
позивачем недоїмки по сплаті єдиного
соціального внеску за січень-грудень
2011 року, січень-вересень 2012 року в
розмірі 7 413 грн. 32 коп. (а.с. 6), тобто, за
той самий період та з тих самих підстав.

При цьому, про оскарження в судовому
порядку вимог Управління Пенсійного
Фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області № Ф-475, № Ф-505
від 08.02.2013 р. Нікопольській ОДПІ було
достовірно відомо, оскільки УПФУ
повідомило про це податковий орган
листом від 15.11.2013 р.

Позивач, не поголившись з повторним
винесенням відповідачем-1 вимоги № Ф-370
від 07.10.2013 р., оскаржив її в
адміністративному порядку. Рішеннями
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області №
4324/10/04-36-10-08-09 від 02.12.2013 р., та
Міністерства доходів і зборів України
№ 294/н/99-99-10-01-07-15 від 20.01.2014 р.
оскаржувану вимогу залишено без змін, а
скаргу платника податків - без
задоволення (а.с. 7-8, 42-43).

Не погодившись з результатами
адміністративного оскарження, позивач
звернувся до суду із зазначеним
адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VІ особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні
особи-підприємці), які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що сторонами у справі не
надано доказів укладення ФОП ОСОБА_1 з
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області договору
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивач, як
пенсіонер за віком, не є платником
єдиного внеску.

При цьому, суд не погоджується з
твердженням відповідача про те, що на
позивача не розповсюджуються приписи
ч. 4 ст.4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
останній не був у період, за який йому
нарахована недоїмка по єдиному внеску
(2011 рік та січень-вересень 2012 року)
пенсіонером за віком в розумінні ч. 1 ст.
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-VІ,
оскільки не досяг на той час 60 років, як
передбачено цією нормою закону (60 років
позивачу виповнилося лише у жовтні 2012
року).

Так, за своїм змістом ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
єдиного внеску всіх пенсіонерів за
віком. Крім того, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

Згідно вимог Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р.
№ 1788-ХІІ, громадяни України
мають право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються
трудові пенсії за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років.

У відповідності до п."б" ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах. Працівники, які мають не менше
половини стажу роботи із шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого ст.12
цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсіонер -
це особа, яка відповідно до цього
Закону отримує пенсію, довічну пенсію,
або члени її сім'ї, які отримують пенсію
в разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

У зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 з жовтня
2007 року отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п."б" ч. 1
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (за
списком № 2), а ч.4 ст.4 Закону України №
2464-VІ не містить застережень щодо
неможливості її застосування до осіб,
яким пенсію за віком призначено на
пільгових умовах в порядку виконання
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», то Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області неправомірно було виставлено
вимогу № Ф-370 від 07.10.2013 р. про сплату
боргу (недоїмки) з єдиного соціального
внеску на суму 7 413 грн. 32
коп., так як позивач не повинен
сплачувати єдиний внесок.

При прийнятті рішення, суд також
враховує, що виставлення Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області оскаржуваної вимоги позивачу
має наслідком подвійне стягнення з
нього єдиного соціального внеску,
нарахованого за той самий період та з
тих самих підстав, до завершення
процедури судового оскарження
аналогічних вимог Управління
Пенсійного фонду України в м.
Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області по справі
№ 804/10510/13-а (а.с. 46-52).

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про те, що вимога
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № Ф-370 від
07.10.2013 р. є безпідставною, та підлягає
скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
позивачем при подачі позову до суду
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору у сумі 114,70 грн.,
що підтверджується квитанцією, наявною
в матеріалах справи (а.с.2,), а відповідно
до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати, понесені
позивачем та підтверджені належними
доказами, підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача у розмірі 114,70 грн.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст. ст. 160-162, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
№ Ф-370 від 07.10.2013 року
про сплату боргу (недоїмки) з єдиного
соціального внеску на суму 7 413 грн. 32
коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 114 грн. 70 коп. (сто
чотирнадцять гривень сімдесят
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо постанову було
прийнято у письмовому провадженні або
без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.В. Чорна