Справа № 591/961/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р.Справа № 591/961/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області на
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 31.03.2014р. по справі №
591/961/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Сумській області

про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Сумській області (далі - ГУПФУ
в Сумській області, відповідач), в якому
просив визнати незаконними дії ГУПФУ в
Сумській області щодо відмови в
перерахунку пенсії у зв'язку з
підвищенням грошового забезпечення
науковому складу офіцерів військових
навчальних закладів наказом МО України
від 28 липня 2008 року № 377 та зобов'язати
здійснити такий перерахунок з 1 серпня
2008 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 21 лютого 2014 року позовну заяву
ОСОБА_1 в частині позовних вимог за
період з 01 серпня 2008 року по 13 серпня 2013
року залишено без розгляду.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 31.03.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області, які полягають у
відмові в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у
зв'язку з підвищенням грошового
забезпечення науковому складу
офіцерів військових навчальних
закладів згідно положень наказу
Міністерства оборони України № 377 від 28
липня 2008 року за період з 14 серпня 2013
року по 29 грудня 2013 року.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
пенсії за вислугу років, виходячи з
розміру посадового окладу, визначеного
Наказом Міністра оборони України № 377
від 28 липня 2008 року, за період з 14 серпня
2013 року по 29 грудня 2013 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Сумській області, не
погодившись з вказаним судовим
рішенням в частині задоволених
позовних вимог, подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу у
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач мотивує свої вимоги тим, що
перерахунок раніше призначених пенсій
може проводитися лише в разі прийняття
рішення Кабінетом Міністрів України
про зміну розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців. Кабінетом
Міністрів не приймалося такого
рішення. Наказ Міністра оборони
України не є підставою для перерахунку
пенсії позивача в контексті Порядку
проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", затвердженого
Постановою КМУ від 13.02.2008 року № 45.

Не погодившись з прийнятою постановою
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог, апеляційну скаргу
подав також і ОСОБА_1, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову в
зазначеній частині та прийняти нову -
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на той факт,
що після скасування наказу МО України
від 28.07.2008 року № 377 наказом МО України
№ 814 від 27.11.2013 року розмір його
посадового окладу не зменшився, а тому
розмір пенсії, призначений згідно з
наказом № 377 з часу дії наказу МО
України № 814 від 27.11.2013 року (29 грудня 2013
року), не є підставою для припинення
виплати вже призначеної на той час на
підставі наказу МО України № 377 пенсії,
а тому висновки суду першої інстанції
про перерахунок пенсії лише по 29.12.2013
року є безпідставними та
необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційних скарг
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач проходив військову службу та у
1992 році був звільнений з військової
служби з посади доцента кафедри
Сумського вищого артилерійського
училища.

Пенсію за вислугу років отримує
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб" в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в Сумській
області.

Відповідно до обставин справи
позивачем оскаржуються дії
відповідача щодо не проведення
перерахунку пенсії, призначеної на
підставі Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", відповідно наказу Міністра
оборони України від 28.07.2008р. № 377, яким
затверджені нові схеми розмірів
посадових окладів для відповідних
категорій військовослужбовців.

Приймаючи рішення по задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з наявності у позивача права
на перерахунок з 14.08.2013 року по 29.12.2013
року раніше призначеної пенсії за
вислугу років, виходячи з розміру
посадового окладу, визначеного Наказом
Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008
року, а ГУПФУ в Сумській області
неправомірно відмовило у проведенні
перерахунку пенсії за вказаний період.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови в перерахунку
пенсії, зважаючи на фактичні обставини
справи та вимоги діючого на час спірних
правовідносин законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону
№ 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) усі
призначені за цим Законом пенсії
підлягають перерахунку у зв'язку зі
зміною розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
зазначених категорій осіб нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Пунктом 1 Порядку проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
лютого 2008 року № 45, передбачено, що
перерахунок раніше призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" пенсій проводиться у разі
прийняття рішення Кабінетом Міністрів
України про зміну розміру хоча б одного
з видів грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за Законом, або у
зв'язку із введенням для них нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
установлених законодавством.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів
України "Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" від 7 листопада 2007 року № 1294
затверджено схеми посадових окладів
військовослужбовців та курсантів
навчальних закладів, схеми посадових
окладів осіб рядового і начальницького
складу, схеми окладів за військовим
(спеціальним) званням
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу, додаткові види
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу.

Згідно з абзацом другим підпункту 1
пункту 5 зазначеної постанови надано
право керівникам державних органів у
межах асигнувань, що виділяються на їх
утримання, установлювати посадові
оклади військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), особам рядового і
начальницького складу, посади яких не
передбачені цією постановою, - у
розмірах, визначених затвердженими
цією постановою схемами.

На виконання зазначених положень
Постанови Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 Міністр
оборони України Наказом "Про
затвердження схем розмірів посадових
окладів військовослужбовців
військових навчальних закладів
(військових навчальних підрозділів
вищих навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил України"
від 28 липня 2008 року № 377 (зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 18
серпня 2008 року за № 761/15452 та набрав
чинності 29 серпня 2008 року, втратив
чинність згідно з Наказом Міністерства
оборони України від 27 листопада 2013 року
№ 814) затвердив схему розмірів
посадових окладів за основними
типовими посадами керівного та
наукового складу офіцерів військових
навчальних закладів (військових
навчальних підрозділів вищих
навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил України,
а також схему розмірів посадових
окладів за основними типовими посадами
військовослужбовців із числа
науково-педагогічного (педагогічного)
складу військових навчальних закладів
Збройних Сил України (військових
навчальних підрозділів вищих
навчальних закладів України).

Аналіз змісту вищезазначених норм
права свідчить про те, що оскільки
Кабінет Міністрів України у Постанові
від 7 листопада 2007 року № 1294 делегував
право визначати розміри посадових
окладів у розмірах, визначених
затвердженими цією постановою схемами,
зокрема, Міністру оборони України, то
наказ останнього про встановлення
розмірів таких посадових окладів
військовослужбовцям військових
навчальних закладів є підставою для
проведення перерахунку пенсій
відповідним категоріям
військовослужбовців у зв'язку з тим, що
змінює розмір однієї зі складових
грошового забезпечення цих осіб.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
наявність у позивача права на
перерахунок пенсії відповідно до
Наказу Міністра оборони України від 28
липня 2008 року № 377.

На думку колегії суддів, позиція
пенсійного фонду по даній справі не
відповідає наведеному принципу
єдності умов пенсійного забезпечення
військовослужбовців, оскільки, позивач
по справі поставлений у нерівні умови у
порівнянні з військовослужбовцями
відповідної категорії, що вийшли на
пенсію після видання наказу Міноборони
№377, та яким розмір пенсії
визначається, виходячи з розміру
посадового окладу, запровадженого
наведеним наказом.

Зважаючи на вищенаведене, посилання
ГУПФУ в Сумській області на пункт 2
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", затвердженого
постановою КМ України №45 від 13.02.2008
року, колегією суддів до уваги не
приймаються.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" перерахунок пенсій
здійснюється на момент виникнення
права на перерахунок пенсій і
провадиться у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, у строки,
передбачені частиною другою статті 51
цього Закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог щодо перерахунку пенсії
за період з 14.08.2013 року.

В свою чергу, з 30.12.2013 року наказ
Міністра оборони України № 377 від 28
липня 2008 року втратив чинність згідно з
наказом Міністерства оборони України
від 27 листопада 2013 року №814 «Про
затвердження схем розмірів посадових
окладів військовослужбовців
військових навчальних закладів
(військових навчальних підрозділів
вищих навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил
України».

З огляду на викладене, враховуючи дату
втрати чинності наказом Міністра
оборони України № 377 від 28 липня 2008
року, суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про те, що
підстави для невиплати позивачеві
пенсії з урахуванням нового розміру
посадового окладу, визначеного наказом
№ 377, відсутні, починаючи з 14 серпня 2013
року по 29 грудня 2013 року включно, а тому
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що після скасування наказу МО
України від 28.07.2008 року № 377 наказом МО
України № 814 від 27.11.2013 року розмір його
посадового окладу не зменшився, а тому
розмір пенсії, призначений згідно з
наказом № 377 з часу дії наказу МО
України № 814 від 27.11.2013 року (29 грудня 2013
року), не є підставою для припинення
виплати вже призначеної на той час на
підставі наказу МО України № 377 пенсії,
а тому висновки суду першої інстанції
про перерахунок пенсії лише по 29.12.2013
року є безпідставними та
необґрунтованими, колегією суддів не
приймаються до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Як вбачається зі змісту позовних вимог
позивача, вони не містять вимоги про
здійснення перерахунку пенсії на
підставі Наказу МО України № 814 від
27.11.2013 року, а тому твердження позивача
про задоволення позовних вимог без
обмеження будь-яким строком є
безпідставними, оскільки з 30.12.2013 року
наказ Міністра оборони України № 377 від
28 липня 2008 року втратив чинність, а
вимоги про здійснення перерахунку
пенсії на підставі Наказу МО України №
814 від 27.11.2013 року позовна заява не
містить.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити на той факт, що з
положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод і інтересів
фізичних осіб, прав і інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
видно, що судовому захисту підлягають
лише порушені права, свободи і інтереси
фізичних або права і інтереси
юридичних осіб, а не можливість їх
порушення в майбутньому.

В цьому зв'язку суд вважає неможливим
розглядати вимоги щодо зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчиняти
дії у майбутньому у зв'язку з
вірогідним настанням певних наслідків,
оскільки у суду на час розгляду справи
відсутні підстави для прийняття
рішення стосовно законності таких дій.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову -без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 31.03.2014р. по справі №
591/961/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.