Справа № 810/5066/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5066/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційну скаргу
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом Корпорації
"АрхБудСервіс" до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 листопада 2013 року адміністративний
позов Корпорації "АрхБудСервіс" -
задоволено, а саме: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від 17.04.2013 № та
№.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою в якій просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин справи, та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Броварською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Корпорації "АрхБудСервіс" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ "Тесей ЛТД" за період з 01.08.2012 по
30.11.2012, ТОВ "Компанія "Мармур ЛТД" за
період з 01.05.2012 по 31.07.2012, ТОВ
"Константа-Інкорпорейтед" за період з
01.03.2012 по 31.03.2012.

За результатом проведеної перевірки,
відповідачем складено акт від 03.04.2013 №
211/222/20583370, в якому зафіксовано
порушення позивачем наступних вимог
податкового законодавства, а саме: -
згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу має ознаки нікчемності та є
нікчемними в силу припису закону
правочини укладені між Корпорацією
"АрхБудСервіс" з ТОВ "Тесей ЛТД", ТОВ
"Компанія "Мармур ЛТД" та ТОВ
"Константа-Інкорпорейтед" на загальну
суму 1232395,80 грн., у т.ч. ПДВ - 205399,30 грн.
Вказані правочини порушують публічний
порядок, суперечать інтересам держави
та суспільства, вчинений удавано з
метою приховування сплати податків
третіх осіб.; - п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VІ, позивачем занижено податок на
додану вартість на загальну суму 205399
грн., в тому числі за березень 2012 року на
суму 18333,34 грн., за травень 2012 року на
суму 19166,66 грн., за червень 2012 року на
суму 53999,93 грн., за липень 2012 року на суму
17831,33 грн., за серпень 2012 року на суму 24478
грн., за вересень 2012 року на суму 19553,90
грн., за жовтень 2012 року на суму 26381,81
грн., за листопад 2012 року на суму 25654,35
грн.; - п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток в розмірі 215669 грн.,
в тому числі за І квартал в розмірі 19250
грн., за ІІ квартал 2012 року в розмірі 76825
грн., за ІІІ квартал 2012 року в розмірі
64956 грн., за ІV квартал 2012 року в розмірі
54638 грн.

17.04.2013 року Броварською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Київській області, було винесено
податкові повідомлення-рішення: - №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість" у розмірі
256749 грн., з яких: 205399 грн. - за основним
платежем; 51350 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями; - № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
прибуток приватних підприємств" у
розмірі 269586 грн., з яких: 215669 грн. - за
основним платежем; 53917 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

Не погоджуючись із висновками
відповідача щодо визнання нікчемними
правочинів між Корпорацією
"АрхБудСервіс" та ТОВ "Тесей ЛТД", ТОВ
"Компанія "Мармур ЛТД", ТОВ
"Константа-Інкорпорейтед", а також вище
вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, вказав на неправомірність та
необґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Згідно пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає зокрема у разі здійснення
операцій з придбання товарів та послуг,
які відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього
Кодексу є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм Податкового
кодексу України вбачається, що
виникнення у платника податків права
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість можливе, за
умови придбання ним товарів та послуг
для використання їх при здійсненні ним
господарської діяльності,
визначальною ознакою якої є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Разом з тим, колегія суддів вказує на
залежність права платника податку на
нарахування податкового кредиту від
фактичного здійснення господарської
операції з підтвердженням такого
здійснення достовірними первинними
документами.

Також, відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

До складу витрат не включаються
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи, при
проведенні документальної перевірки
позивача Броварська ОДПІ Київської
області отримала Акти перевірок ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від
01.03.2013 №429/22.3-17/37889288 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB
"Компанія "Мармур ЛТД" щодо
підтвердження господарських відносин
із постачальниками та покупцями за
період з 01.01.2012 по 30.10.2012", від 13.11.2012
№7594/22-7/37817020 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки TOB "Константа-Інкорпорейтед"
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість за період з
01.07.2011 по 30.06.2012" та ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва від
12.03.2012 №694/2220/37818657 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB "Тесей
ЛТД" з контрагентами, з якими платником
задекларовані взаємовідносини за
період з 01.01.2012 по 30.11.2012".

Відповідач у апеляційній скарзі
посилається на те, що у податковій
звітності TOB "Тесей ЛТД", TOB "Компанія
"Мармур ЛТД" як у суб'єктів
господарської діяльності відсутні
трудові ресурси, виробничі обладнання,
транспортні та торгівельні обладнання,
сировина, матеріали для здійснення
господарської операції.

Щодо TOB "Константа-Інкорпорейтед", то в
Акті перевірки ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва від 13.11.2012 №7594/22-7/37817020
зазначено, що відповідно до протоколу
допиту свідка, засновника TOB
"Константа-Інкорпорейтед", остання
повідомила наступне: про те що вона
являється засновником та головним
бухгалтером даного підприємства вона
дізналась від працівників податкової
міліції. Відношення до реєстрації
даного підприємства вона немає. Ніякої
фінансово-господарської діяльності
вона не здійснювала.

Таким чином, вищезазначеними Актами
перевірок зроблені висновки, що
фінансово-господарська діяльність TOB
"Тесей ЛТД", TOB "Компанія "Мармур ЛТД", TOB
"Константа-Інкорпорейтед" здійснюється
поза межами правового поля, що у свою
чергу свідчить про ненабуття належним
чином цивільної право-дієздатності
цими підприємствами,
фінансово-господарські
взаємовідносини між TOB "Тесей ЛТД", TOB
"Компанія "Мармур ЛТД", TOB
"Константа-Інкорпорейтед" та їх
контрагентами є фіктивними
правочинами, та такими, що вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цими правочинами.

Зазначені операції TOB "Тесей ЛТД", TOB
"Компанія "Мармур ЛТД", TOI
"Константа-Інкорпорейтед" та
контрагентів-покупців не містять у
суті своїх розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів. Такі
причини можуть бути наявними лише за
умови, що платник податку має намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності. Наслідком
діяльності TOB "Тесей ЛТД", TOB "Компанія
"Мармур ЛТД", TOB
"Константа-Інкорпорейтед" є виключно чи
переважно формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту на
адресу контрагентів.

Так, за результатами перевірок
встановлено порушення TOB "Тесей ЛТД", TOB
"Компанія "Мармур ЛТД", TOB
"Константа-Інкорпорейтед" вимог ч. 5 ст.
203, ч. 1, ч. 2 ст. 215, ст. 216 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених цими підприємствами при
придбанні та продажу товарів (послуг).
Товари (послуги) по вказаних правочинах
не були передані в порушення ст.ст. 662, 655
та 656 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції погодився з доводами,
викладеними у позові. Але, колегія
суддів вважає, що при вирішенні даної
апеляційної скарги слід виходити з
наступних критеріїв.

Судом першої інстанції не враховано, що
згідно листа Вищого адміністративного
суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11 судам
необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Крім того, процесуальна діяльність
суду із встановлення обґрунтованості
права платника податку на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи: 1. Встановлення
факту здійснення господарської
операції. 2. Встановлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції. 3.
Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг)
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку. 4.
Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Таким чином, в межах даного спору слід
було встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між Позивачем та його контрагентами.

Крім того, надані позивачем до справи
докази … і свідчать про виконання
позивачем певних будівельних робіт,
але не підтверджують виконання
вказаних робіт саме контрагентами.
Зокрема у справі відсутні, а на запит
суду не надані документи та докази, які
вказували та підтверджували акти
виконаних робіт, задіяних трудових
ресурсів на їх виконання, документів,
що підтверджують придбання і
перевезення будівельних матеріалів,
нарядів, тощо.

Отже, відповідачем було вірно
встановлено, що у контрагентів
позивача відсутні виробничі фонди,
персонал, засоби праці для здійснення
господарської операції.

Також, первинні документи мають силу
первинних документів лише в разі
реальності здійснення господарських
операцій. Якщо фактична операція не
відбулася, а первинний документ було
складено, то не має підстав вважати
його первинним документом. Такий
документ буде фіктивним та не може бути
підставою записів у бухгалтерському та
податковому обліку.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням вищевикладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися ті первинні
документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Крім того, витрати для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, мають бути фактично
здійснені та підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарських операції, що
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Таким чином , у разі встановлення
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні витрати не можуть
включатися до складу витрат, навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів.

Отже, внаслідок здійснення операцій з
TOB "Тесей ЛТД", TOB "Компанія "Мармур ЛТД",
TOB "Константа-Інкорпорейтед", позивачем
було порушено п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України в результаті чого Корпорацією
"АрхБудСервіс" занижено податок на
додану вартість на загальну суму 205399
грн., в тому числі за березень 2012 року на
суму 18333,34 грн., за травень 2012 року на
суму 19166,66 грн., за червень 2012 року на
суму 53999,93 грн., за липень 2012 року на суму
17831,33 грн., за серпень 2012 року на суму 24478
грн., за вересень 2012 року на суму 19553,90
грн., за жовтень 2012 року на суму 26381,81
грн., за листопад 2012 року на суму 25654,35
грн.; та занижено податок на прибуток в
розмірі 215669 грн., в тому числі за І
квартал в розмірі 19250 грн., за ІІ квартал
2012 року в розмірі 76825 грн., за ІІІ
квартал 2012 року в розмірі 64956 грн., за ІV
квартал 2012 року в розмірі 54638 грн.

Таким чином, позивачем не надано
переконливих доказів щодо
неправомірності прийняття
відповідачем оскаржуваних рішень.

Судом першої інстанції при вирішенні
при вирішенні справи було неповно
з'ясовано обставини справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому така постанова
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
р. - скасувати та винести нову.

В задоволенні позову Корпорації
"АрхБудСервіс" - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.