Справа № 2а-1970/888/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Справа № 40770/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної судової
адміністрації України на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
господарського суду Тернопільської
області, Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України про стягнення
заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з адміністративним
позовом до господарського суду
Тернопільської області, Державної
судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України, про
зобов'язання Міністерство фінансів
України списати і перерахувати на
рахунок Державної судової
адміністрації України для виплати їй
коштів в сумі 249107,21 грн. недоплаченої
заробітної плати та 165606,84 грн.
довічного грошового утримання,
зобов'язати Державну судову
адміністрацію України перерахувати на
рахунок господарського суду
Тернопільської області для виплати їй
коштів в сумі 249107,21 грн. недоплаченої
заробітної плати та 165606,84 грн.
довічного грошового утримання,
зобов'язати господарський суд
Тернопільської області нарахувати та
виплатити їй кошти в сумі 249107,21 грн.
недоплаченої заробітної плати та 165606,84
грн. довічного грошового утримання з
утриманням прибуткового податку та
інших обов'язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що позивач працює
на посаді судді господарського суду
Тернопільської області з липня 1992 року
і за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня
2010 року їй в порушення вимог чинного
законодавства України, зокрема ст.44
Закону України «Про статус суддів»,
постанов Кабінету Міністрів України №
514 «Про оплату праці Голови, першого
заступника Голови та заступника Голови
Верховного Суду України», № 865 «Про
оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів»від 03.09.2005 року не
нараховано та не виплачено заробітної
плати в розмірі 249107,21 грн. та 165606,84 грн.
недоплаченого довічного грошового
утримання, що підтверджується
висновком спеціаліста.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року позовні вимоги задоволено
повністю. Суд виходив із того, що
відповідно постанови КМУ № 865 від 03.09.2005
року «Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів», якою
затверджено схему посадових окладів
керівників та суддів, зокрема
посадовий оклад судді складається з 9
розмірів мінімальної заробітної плати.
При цьому, п.4-1 вказаної Постанови, яким
установлювалось, що розміри посадових
окладів, передбачених цією Постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться, визнано
протиправним та скасовано постановою
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2007 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача, а саме
Державна судова адміністрація України
подала апеляційну скаргу з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Покликання маються на те, що згідно з ч.4
ст. 51 Бюджетного кодексу України
відповідальність за управління
бюджетними асигнуваннями і здійснення
контролю за виконання процедур та
вимог, встановлених Бюджетним кодексом
України, несуть розпорядники бюджетних
коштів. Крім того відповідач зазначає,
що при перерахунку пенсії керувався
чинним законодавством.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасника
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
зокрема неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що розрахункових
листів за період з січня 2006 року по
31.12.2010 року, позивачу була нарахована
заробітна плата на загальну суму 432002,50
грн.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів» від 21 грудня 2005 року № 1243
встановлено, що для вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів, розміри посадових окладів яких
визначаються залежно від кількості
розмірів мінімальної заробітної плати,
зокрема, згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865 та іншими нормативно-правовими
актами, розміри посадових окладів
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати перерахунок не
провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2005 року № 1310 постанову
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року № 865 доповнено пунктом
4-1, відповідно до положень якого
розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
провадиться.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року визнано
протиправним та скасовано пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005 року
№ 865.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2007
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2009 року постанову Печерського
районного суду м. Києва від 19 березня 2007
року в частині визнання протиправним
та скасування пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від 3 вересня 2005 року № 865
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2009
року, визнано незаконними постанови
Кабінету Міністрів України «Про
питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів» від 21 грудня 2005 року № 1243 в
частині встановлення розміру
посадового окладу суддям; пункт 4
постанови Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року № 865» від 31 грудня 2005
року № 1310 та пункт 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від3 вересня 2005 року № 865.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13 квітня 2011 року
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2008 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2009
року скасовано, у задоволенні позову
про визнання незаконними та скасування
зазначених постанов Кабінету
Міністрів України відмовлено.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку, що,
постанова Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року була
обов'язковою з 3 грудня 2007 року (дати
набрання нею законної сили) до 1 січня
2012 року (дати втрати чинності
скасованої нею постанови Кабміну), а
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2008 року - з
19 серпня 2009 року (дати набрання нею
законної сили) до 13 квітня 2011 року, дати
її скасування постановою Вищого
адміністративного суду України.

Проте, постанова Печерського районного
суду м. Києва від 19 березня 2007 року не
може бути підставою для задоволення
позовних вимог, оскільки нею визнано
протиправним та скасовано лише пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005 року
№ 865, відповідно до положень якого
розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
провадиться.

Між тим аналогічні обмеження були
передбачені також постановою Кабінету
Міністрів України «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243, якою встановлено, що для
вищих посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 3 вересня 2005 року № 865 та
іншими нормативно-правовими актами,
розміри посадових окладів
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати перерахунок не
провадиться. Положення зазначеної
постанови стали преамбулою постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року № 865.

За таких обставин, проаналізувавши
вищевикладене, а також беручи до уваги
практику суду касаційної інстанції,
доводи апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196 , 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України задоволити,
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
11 квітня 2011 року по справі № 2а-1970/888/11
та прийняти нову постанову, якою в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
господарського суду Тернопільської
області, Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України про стягнення
заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
виготовлення постанови в повному
об'ємі, шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 12.05.2014 року