Справа № 2а-7011/11
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-7011/11
Головуючий у 1-й інстанції: Морозов
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської
державної адміністрації про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії та
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
нарахування одноразової компенсації
як особі, яка стала інвалідом
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням здійснених виплат;

зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціального
захисту населення виконавчого органу
Київської державної адміністрації
здійснити виплату даної компенсації.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 30 листопада 2011 року позовні
вимоги за період до 21 квітня 2011 року
залишені без розгляду.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 30 листопада 2011 року
відмовлено в задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 26 липня 2002 року перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1
від 08 листопада 2001 року є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (а.с.6).

Вперше ІІІ група інвалідності по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС позивачу встановлена у
2001 року. При повторному медичному
огляді позивачу 11 квітня 2002 року
встановлена ІІ група інвалідності,
підтвердженням чого є копія довідки
МСЕК (а.с.7).

Позивач 02 червня 2011 року звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації з заявою про виплату
йому одноразової компенсації у разі
отриманні інвалідності по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом від 07 червня 2011 року №4267/37-02/13
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації відмовлено позивачу у
нарахуванні та виплаті такої
компенсації.

Вважаючи таку відмову протиправною,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції зазначив, що позивач у в
строки, встановлені положеннями Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
не звертався до відповідача з заявою
про виплату компенсації передбаченої
ст.48 даного Закону.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам I групи - 60
мінімальних заробітних плат; інвалідам
II групи - 45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат; дітям-інвалідам - 10
мінімальних заробітних плат; сім'ям,
які втратили годувальника, - 60
мінімальних

заробітних плат; батькам померлого - 30
мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності
вищої групи інвалідам виплачується
різниця у компенсаціях.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплати,
зазначені в цій статті, провадяться
протягом одного місяця з дня
встановлення інвалідності чи смерті
потерпілого.

Як зазначено вище, ІІ група
інвалідності позивачу встановлена з 11
квітня 2002 року, до вказаної дати група
інвалідності позивачу встановлена ІІІ
група інвалідності.

З огляду на положення ч.6 ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація у разі
отриманні інвалідності по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС мала бути виплачена
позивачу в квітні - травні 2002 року.
Отже, про порушення свого права на
отримання даної компенсації позивач
мав дізнатися саме в цей період.

Колегія суддів зазначає, що даний спір
є публічно - правовим, тому строк
звернення до суду в даному випадку слід
обраховувати відповідно до ст.99 КАС
України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З даним адміністративним позовом,
позивач звернувся до суду тільки 10
квітня 2011 року, тобто майже через вісім
років. Тобто, позивачем пропущено строк
звернення до суду, встановлений ст.99
КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв рішення
про необхідність відмовити в
задоволенні адміністративного позову
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 30 листопада 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.