Справа № 375/1325/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
375/1325/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Нечипоренко Л.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бушівський кар'єр»
на постанову Рокитнянського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бушівський кар'єр»
до Бушівської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
визнання незаконним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Бушівської сільської
ради Рокитнянського району Київської
області, в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення
останнього від 03.06.2013 №259-32-V.

Постановою Рокитнянського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2013
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позов задовольнити в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як свідчать обставини справи,
Бушівською сільською радою
Рокитнянського району Київської
області від 09.02.2011 №41-7-VI надано
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Бушівський кар'єр»
згоду на отримання спеціального
дозволу на видобування гранітів
Бушівського родовища, розташованого на
ділянці надр, що містить корисні
копалини місцевого значення.

06 листопада 2012 року державною службою
геології та надр України прийнято
рішення №543 про надання ТОВ
«Бушівський кар'єр» спеціального
дозволу на користування надрами з
метою видобування гранітів
Бушівського родовища у Київській
області.

Рішенням Бушівської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області від 03.06.2013 № 259-32-V1 скасовано
рішення від 09.02.2011 № 41-7-VI вказаної
сільської ради про надання ТОВ
«Бушівський кар'єр» згоди на отримання
спеціального дозволу на видобування
гранітів Бушівського родовища,
розташованого на ділянці надр, що
містить корисні копалини місцевого
значення.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
органу місцевого самоврядування та з
метою їх відновлення суб'єкт
підприємницької діяльності ТОВ
«Бушівський кар'єр» звернувся за
захистом до суду.

Відмовляючи у задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
сільської ради від 09.02.2011 про надання
дозволу на видобування гранітів
Бушівського родовища, розташованого на
ділянці надр, що містить корисні
копалини місцевого значення не було
виконано в повному обсязі, так як
отриманню спеціального дозволу
передує отримання відповідної
погоджувальної документації, що і було
виконано в даному випадку, тому
послідуюче рішення сільської ради від
03.06.2013 про скасування попереднього
рішення сесії сільської ради про
надання ТОВ «Бушівський кар'єр» згоди
на отримання спеціального дозволу на
видобування гранітів Бушівського
родовища, розташованого на ділянці
надр, що містить корисні копалини
місцевого значення не потягло за собою
певні правові наслідки, пов'язані з
реалізацією суб'єктивних прав.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до частин першої та другої
ст. 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень. Рішення
ради приймається на її пленарному
засіданні після обговорення більшістю
депутатів від загального складу ради,
крім випадків, передбачених цим
Законом. При встановленні результатів
голосування до загального складу
сільської, селищної, міської ради
включається сільський, селищний,
міський голова, якщо він бере участь у
пленарному засіданні ради, і
враховується його голос.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що сільські ради
правомочні вирішувати відповідно до
закону питання про надання дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів місцевого значення, а також
про скасування такого дозволу.

Як зазначалось вище, Бушівською
сільською радою Рокитнянського району
Київської області надано позивачу
згоду на отримання спеціального
дозволу на видобування гранітів про, що
свідчить рішення від 09.02.2011 №41-7-VI.

На підставі вказаного рішення, 06.11.2012
Держгеонадр України прийнято рішення
№543 про надання ТОВ «Бушівський кар'єр»
спеціального дозволу на користування
надрами з метою видобування гранітів
Бушівського родовища у Київській
області.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає за необхідне акцентувати увагу
на тому, що вказаним рішення органу
місцевого самоврядування надано згоду
на отримання дозволу, а не сам дозвіл.

Водночас, своїм рішенням від 16 квітня
2009 року Конституційний Суд України
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) прийшов до
висновку, що орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В абзаці 5 п. 5 вказаного Рішення
зазначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
змін, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу правових актів та вказаного
Рішення Конституційного Суду України,
можна зробити висновок, що за органами
місцевого самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень, якщо
відповідно до приписів цих рішень не
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

У той же час у ст. 3 Конституції
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у ст.74 закону №280/97-ВР, згідно з якою
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Разом з тим, ненормативні правові акти
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вони
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Оскільки, рішення 09 лютого 2011року №41-7-VI
є ненормативним правовим актом
одноразового застосування, який
вичерпав свою дію фактом його
виконання, тобто наданням згоди на
отримання спеціального дозволу, він не
може бути в подальшому скасований
органом місцевого самоврядування.

Слід зауважити, що аналогічна правова
позиція викладена в рішенні Верховного
Суду України від 04 червня 2013 року за №
21-64а13.

Так, відповідно до частини першої ст.
244-2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Окрім того, ухвалою суду від 27 березня
2014 року, з метою забезпечення
додержання вимог частини третьої ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України та всебічного, об'єктивного
розгляду адміністративної справи,
з'ясування обставин, що мають значення
для вирішення адміністративної справи,
витребувано у Державної служби
геології та надр України наказу від 06
листопада 2012 року №543 про надання ТОВ
«Бушівський кар'єр» спеціального
дозволу на користування надрами з
метою видобування гранітів
Бушівського родовища у Київській
області.

У відповідь на, що 08 квітня 2014 року
Державною службою геології та надр
України надано копію наказу №62 від
26.02.2014, згідно якого пункт другий
додатку 5 до наказу Держгеонадр України
від 06.11.2012 №543 щодо надання
спеціального дозволу на користування
надрами з метою видобування гранітів
Бушівського родовища у Київській
області, скасовано.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам, суд апеляційної інстанції,
вважає за необхідне звернути увагу на
те, що Держгеонадр України своїм
наказом підтверджує факт видачі вище
зазначеного дозволу, та більше того,
вказані накази №62 та №543 своїм
юридичним значенням вичерпують дію
рішення органу місцевого
самоврядування, яким надано дозвіл на
отримання спеціального дозволу.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції, представник позивача
повідомила, що рішенням Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.05.2014, скасовано наказ Державної
служби геології та надр України №62 від
26.02.2014, згідно якого пункт другий
додатку 5 до наказу Держгеонадр України
від 06.11.2012 №543 щодо надання
спеціального дозволу на користування
надрами з метою видобування гранітів
Бушівського родовища у Київській
області, було скасовано. Проте на час
розгляду даної справи, вказане рішення
не набрало законної сили.

З даного приводу, колегія суддів також,
зауважує, що рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.05.2014 не може випливати на вирішення
даної адміністративної справи, адже не
стосується предметом спору.

Отже, підсумовуючи викладене, судова
колегія приходить до переконання, що
орган місцевого самоврядування не
вправі скасовувати акти
індивідуальної дії, які вичерпують
свою дію фактом виконання.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції рішення прийнято з порушення
норм матеріального та процесуального
права, а тому вважає за необхідне
апеляційну скаргу позивача
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати, а позовні вимоги
ТОВ «Бушівський кар'єр» задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженої відповідальністю
«Бушівський кар'єр» - задовольнити.

Постанову Рокитнянського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2013
року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бушівський кар'єр» до Бушівської
сільської ради Рокитнянського району
Київської області, треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про визнання незаконним та скасування
рішення - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Бушівської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області від 03.06.2013 № 259-32-VІ.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.