Справа № К/9991/65505/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/65505/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 березня 2011 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2011 року

у справі № 2а-10267/10/10/0170

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 27 січня 2010 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 березня 2011 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 17
березня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПА у АР Крим була проведена перевірка
за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці позивача -
відділу у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарської
діяльності - фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої був складений акт №
002905/0092/01/09/23/НОМЕР_2 від 15 січня 2010 року.

В акті перевірки було встановлено
порушення позивачем вимог пункту 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке полягало у
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
у розмірі 6045,22 грн. сумі коштів, яка
зазначена у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій у розмірі 2503,02
грн., невідповідність склала 3542,20 грн. (з
урахуванням суми покупки).

27 січня 2010 року ДПІ в м. Сімферополі АР
Крим на підставі вказаного акта
перевірки прийняла рішення № ,
яким на підставі статті 22 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
штрафні (фінансові) санкції у сумі 17711,00
грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що виявлені перевіркою факти
правопорушень є доведеними належними
та допустимими доказами, а саме - описом
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, підписаним продавцем
господарської одиниці позивача -
ОСОБА_2, та звітом реєстратора
розрахункових операцій.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Пунктом 1.7 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України № 327 від 10 серпня 2005 року (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), передбачено, що
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Тобто належним доказом
невідповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
готівкових коштів, вказаних у денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій повинен бути покупюрний опис
готівкових коштів, що складають
вказану невідповідність.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, згідно опису
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, підписаного продавцем
господарської одиниці позивача -
ОСОБА_2 (арк. справи 67), фактично на час
проведення перевірки на місці
проведення розрахункових операцій
знаходилось 6045,22 грн. Разом з цим,
відповідно до денного звіту
реєстратора розрахункових операцій
«Міні-ФП» фіскальний № (арк.
справи 68) на місці проведення
розрахунків повинно рахуватись 2503,02
грн.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що перевіряючими
була встановлена невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, на суму 3542,20
грн.

Згідно з пунктом 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Статтею 22 цього Закону (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, у разі
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Посилання скаржника в обґрунтування
вимог касаційної скарги на те, що
готівкові кошти у сумі, на яку було
встановлено невідповідність, належали
іншому суб'єкту господарювання - ТОВ
«Тайфі», у якого позивач орендує
торгівельне приміщення (відділ в
магазині), правомірно були відхилені
судами попередніх інстанцій як
безпідставні, оскільки відповідно до
пункту 23 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування
населення, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 15
червня 2006 року № 833 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), забороняється
зберігання на місці проведення
розрахунку (в касі, грошовому ящику,
сейфі тощо) готівки, що не належить
суб'єкту господарювання, а також
особистих речей касира чи інших
працівників, з урахуванням того, що між
ТОВ «Тайфі» та ОСОБА_2 не було трудових
відносин, а також, зважаючи на те, що у
момент перевірки позивача працівники
ТОВ «Тайфі» не були присутні в
магазині.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій оспорюваним
рішенням.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 березня 2011 року
та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 березня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна