Справа № 821/1521/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1521/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні (далі - позивач, УПФУ)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати страхових
внесків в розмірі 867 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
2010 році доходи фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 оподатковувались
за спрощеною системою оподаткування.
Перебуваючи у статусі роботодавця та
страхувальника, відповідач був
зареєстрований в УПФУ в якості
платника внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, які мав сплачувати у
порядку, строки і розмірах,
встановлених положенням Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". У
зв'язку з неповною сплатою страхових
внесків за ІІІ,ІV квартали 2010 року,
станом на 17 квітня 2014 року за ФОП
ОСОБА_2 обліковується заборгованість в
розмірі 867 грн. 16 коп., яка підлягає
стягненню в судовому порядку.

Представник позивача надав до суду
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження. Позовні
вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
прибув, клопотань про відкладення
розгляду справи та письмове
заперечення проти позову до суду не
надавав, про місце, дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
міститься в матеріалах справи.

Згідно з ч.4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 11 лютого 2005 року. У
2010 році відповідач перебував на
обліку в УПФУ як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
знаходився на спрощеній системі
оподаткування, як платник єдиного
податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09
липня 2003 року Пенсійний фонд є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.12. розділу XV Закону № 1058-ІV у
період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.

Статтею 67 Конституції України
зазначено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1058-ІV
передбачено, що цей Закон регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону № 1058-ІV виключно
цим Законом визначається коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

17 липня 2010 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до законів
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування " від 08
липня 2010 року № 2461-VI (далі - Закон № 2461
-VI).

До введення в дію Закону України "Про
внесення змін до Законів України "Про
державний бюджет України на 2010 рік та
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 08 липня 2010
року № 2461 -VI доплата до мінімального
страхового внеску здійснювалася за
бажанням фізичної особи-платника
спрощеної системи оподаткування.
Починаючи з липня 2010 року Законом
України "Про внесення змін до Законів
України "Про державний бюджет України
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 08
липня 2010 року № 2461-VI встановлено
обов'язкову сплату
підприємцями-фізичними особами на
спрощеній системі оподаткування
страхових внесків до Пенсійного фонду
в порядку, визначеному Законом України
№ 1058-ІV.

З урахуванням внесених змін, які
набрали чинності, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 7
Закону №1058-ІV загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
здійснюється за принципами:
обов'язковості страхування осіб, які
працюють на умовах трудового договору
(контракту) та інших підставах,
передбачених законодавством, а також
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-ІV
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають:
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону №
1058-ІV страхувальниками відповідно до
цього Закону є: застраховані особи,
зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та
частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-ІV
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені в
частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною 3 статті 15 Закону № 1058-ІV
передбачено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Отже, Законом України від 08 липня 2010
року № 2461-VI "Про внесення змін до
законів України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено обов'язкову
сплату підприємцями - фізичними
особами на спрощеній системі
оподаткування страхових внесків до
Пенсійного Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1058-ІV
участь застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування може
припинитися у разі якщо особа, яка
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
відповідно до цього Закону, втратила
визначений цим Законом статус
застрахованої особи.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №
1058-ІV(в редакції, чинній на момент
виникнення правовідносин)
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Підпунктом 4 п.8 розділу XV Прикінцеві
положення Закону № 1058-ІV (в редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин) встановлено, що фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески;

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для страхувальників,
зазначених у пункті 5 статті 14 цього
Закону є квартал.

За приписами п.8.2., п.8.4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 р. № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки. Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
зазначені у вимозі суми.

Відповідно до абзацу 6 п.7 розділу VIII
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 08
липня 2010 року № 2464-VI на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати у 2010 році, мінімальний
страховий внесок становив: з 1 липня
2010 року - 294,82 грн., з 01 жовтня 2010 року - 301
грн. 12 коп., з 01 грудня 2010 року - 306 грн. 10
коп.

З матеріалів справи вбачається, що
на підставі неповної сплати
страхових внесків позивач надіслав
ФОП ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу зі
страхових внесків від 22 березня 2011
року № Ф 2087 у в розмірі 867 грн. 16
коп., яка отримана відповідачем 24
березня 2011 року. Виконавчий документ
УПФУ було передано на виконання до
ВДВС Суворовського РУЮ. Постановою
державного виконавця від 29 жовтня 2013
року вищевказану вимогу повернуто
стягувачеві, у зв'язку з
невстановленням місцезнаходження
боржника, що слугувало підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Відповідно до картки особового
рахунку станом на 17 квітня 2014 року
недоїмка ФОП ОСОБА_1 зі страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
становить 867 грн. 16 коп.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не виконано
обов'язку застрахованої особи та
страхувальника, передбаченого Законом
№ 1058-ІV, добровільно не сплачено суми
заборгованості по страхових внесках, а
тому недоїмка в розмірі 867 грн. 16 коп.
підлягає стягненню в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в місті Херсоні є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч.4 ст.94, ч.4,ч.6 ст.128, ст.ст. 158-163,
167 КАС України суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повінстю.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні, заборгованість зі сплати
страхових внесків за ІІІ, ІV квартали 2010
року в розмірі 867 (вісімсот шістдесят
сім) грн. 16 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Гомельчук С.В.

кат. 10.1