Справа № 826/1636/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1636/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Національної академії медичних наук
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом закритого
акціонерного товариства «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» до Національної академії
медичних наук України про визнання
нечинним наказу та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року закрите акціонерне
товариство «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» (далі - Позивач, ЗАТ «Банк
крові») звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Національної академії
медичних наук України (далі -
Відповідач, НАМН) про: визнання
нечинним наказу №16 від 07.02.2003 року «Про
приймання-передачу у користування
об'єктів нерухомості (приміщень) в
якості внеску до статутного фонду ЗАТ
«Банк крові» в частині визначення
строку (терміну), на який передається
право користування майном до
статутного фонду ЗАТ «Банк крові»;
зобов'язання НАМН привести у
відповідність до чинного
законодавства та оскаржуваного наказу
всі інші, пов'язані з оскаржуваним
наказом документи щодо передачі права
користування майном до статутного
фонду ЗАТ «Банк крові» шляхом
виключення з цих документів строку, на
який передається таке право
користування.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.03.2014 року позов задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що Відповідач, встановлюючи
термін, на який передається право
користування майном, діяв з порушенням
вимог ряду нормативних актів.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні судом всіх
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами, що спричинило прийняття
неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Позивач, будучи належним повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи, у судове засідання не
прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої
інстанції встановив, що 01.07.2002 року
розпорядженням Кабінету Міністрів
України № 354-р «Про утворення
Державного науково-виробничого
комплексу заготівлі і збереження
аутологічної крові та її компонентів»
(далі - Розпорядження) вирішено питання
щодо утворення за участю держави та
приватних інвесторів Державного
науково-виробничого комплексу
заготівлі і зберігання аутологічної
крові та її компонентів у формі
закритого акціонерного товариства, та
зобов'язано Фонд державного майна
України виступити з боку держави
співзасновником Науково-виробничого
комплексу.

Пунктом 3 вказаного Розпорядження
зобов'язано Академію медичних наук
визначити в двомісячний термін разом з
МОЗ співзасновників
Науково-виробничого комплексу та
подати Фонду державного майна
пропозиції. щодо формування переліку
державного майна (майнових прав), яке
передається до статутного фонду
Науково-виробничого комплексу для
забезпечення його діяльності.

Листом № 3.22-10/1892 від 15.10.2002 року
Міністерство охорони здоров'я України,
на виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 01.07.2002 року № 354-р,
повідомило Фонд державного майна
України про те, що не заперечує щодо
створення Науково-виробничого
комплексу у формі закритого
акціонерного товариства та визначення
недержавним співзасновником закритого
акціонерного товариства з обмеженою
відповідальністю «Біомедтранс» з 49%
пакетом акцій. Державні корпоративні
права складають 51%.

Крім того, у додатку до вказаного листа
МОЗ України зазначило перелік майна,
право користування на яке передається
до статутного фонду ЗАТ «Банк крові»,
та яке перебуває на балансі Академії
медичних наук України.

Згідно наказу Фонду державного майна
України № 84 від 21.01.2003 року останній
погодив створення ЗАТ «Банк крові» та
виступив співзасновником закритого
акціонерного товариства «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів».

Наказом Національної академії
медичних наук України від 07.02.2003 року
№16 «Про приймання-передачу у
користування об'єктів нерухомості
(приміщень) в якості внеску до
статутного фонду ЗАТ «Банк крові»
зобов'язано Науковий центр медицини та
Інститут травматології та ортопедії
передати у користування (безоплатно)
ЗАТ «Банк крові» приміщення відповідно
до переліку, при цьому зазначено, що
приміщення передаються на строк 10
років.

Листом від 04.02.2014 року ЗАТ «Банк крові»
звернулося до НАМН з проханням внести
зміни до документів Відповідача, які
передували внесенню права
користування приміщеннями до
статутного капіталу ЗАТ «Банк крові», а
саме привести у відповідність наказ
Академії медичних наук України від
07.02.2003 року №16, скасувавши вказаний
нормативний документ в частині
встановлення терміну, на який
передається право користування, та
привести всі інші документи, пов'язані
з внесенням прав користування до
статутного фонду ЗАТ «Банк крові» у
відповідність зазначеним вище наказам.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз приписів
ст. ст. 1, 5 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 15 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», а також
надавши оцінку ряду інших нормативних
актів, прийшов до висновку, що
оскаржуваний наказ не відповідає
вимогам правових актів, на виконання
яких був прийнятий, в частині
визначення строку, на який передається
право користування майном до
статутного фонду Позивача.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
господарські товариства» якщо в
установчих документах товариства не
вказано строк його діяльності,
товариство визнається створеним на
невизначений строк.

При цьому, як вірно зауважив суд першої
інстанції, системний аналіз положень
статуту ЗАТ «Банк крові» дає підстави
для однозначного висновку, що
підприємство створено на невизначений
строк.

Крім того, Окружний адміністративний
суд м. Києва обґрунтовано підкреслив
той факт, що ні в Розпорядженні, ні в
наказі Фонду держмайна України від
21.01.2003 року №84 не містяться жодні
застереження щодо строку діяльності
Позивача та, відповідно, терміну, на
який майно Відповідача передається до
статутного фонду ЗАТ «Банк крові».

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, Відповідач, будучи особою,
яка наділена повноваженнями управляти
переданим їй державним майном,
розподіляти бюджетні кошти та
здійснювати контроль за їх
використанням, здійснює
владно-розпорядчі функції по
відношенню такого майна, а також і до
суб'єктів, які останнім користуються.
Тобто, у даному випадку діяльність НАМС
охоплюється визначенням суб'єкта
владних повноважень, що закріплене у
ст. 3 КАС України.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Аналіз наведеного визначення дає
підстави для висновку, що суб'єктом
владних повноважень є, по-перше, орган
державної влади, по-друге, орган
місцевого самоврядування, по-третє,
посадова особа органу державної влади
та місцевого самоврядування,
по-четверте, службова особа органу
державної влади та місцевого
самоврядування, по-п'яте, інший суб'єкт.
При цьому, загальною рисою всіх вище
перелічених суб'єктів є те, що останні є
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

При цьому, до владних управлінських
функцій належить, зокрема, вироблення
(формування) політики; правове
регулювання; надання адміністративних
послуг; нагляд і контроль.

Як вірно встановив суд першої
інстанції, згідно п. 9 ч. 8 Статуту НАМН
здійснює в установленому порядку
управління переданим їй державним
майном, розподіляє бюджеті кошти та
контролює їх використання. Тобто,
здійснює функції нагляду і контролю
щодо управління державним майном та
розподілом і використанням бюджетних
коштів.

З наведеного випливає, що Відповідача,
здійснюючи функції з нагляду і
контролю, належить до суб'єктів владних
повноважень, оскільки наділений всіма
ознаками суб'єкта владних повноважень,
які передбачені законодавцем у чинному
законодавстві.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до Наказу Фонду державного
майна України від 21.01.2003 року №84
засновником ЗАТ «Банк крові» є Фонд
державного майна України та ТОВ
«ДіоМедТранс».

При цьому, розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 01.07.2002 року №354-р
наказано, зокрема, Академії медичних
наук визначити перелік майна що
передається до статутного фонду
Науково-виробничого комплексу для
забезпечення його діяльності.

Тобто Відповідач, як вірно зауважив суд
першої інстанції, на виконання
згадуваних норм розпорядженням
Кабінету Міністрів України та Наказу
Фонду державного майна України від
21.01.2003 №84 був зобов'язаний передати
державне майно, що перебувало в його
управлінні, до статутного фонду ЗАТ
«Банк крові». Проте Відповідач,
зазначаючи в оскарженому наказі строк,
на який майно передається Позивачу,
фактично реалізував повноваження щодо
управління державним майном, яке вже не
перебувало в управлінні останнього.

У зв'язку з чим колегія суддів
погоджується з твердженням суду першої
інстанції, що НАМН, встановлюючи в
оскаржуваному наказі строк, на який
передається право користування майном
до статутного фонду ЗАТ «Банк крові»,
діяло без дотримання вимог ст. 5 Закону
України «Про господарській
товариства», а також розпорядження
Кабінету Міністрів України №354-р від
01.07.2002 року «Про утворення Державного
науково-виробничого комплексу
заготівлі і збереження аутологічної
крові та її компонентів» та наказу
Фонду державного майна України №84 від
21.01.2003 року «Щодо створення ЗАТ «Банк
крові», тим самим поставивши під сумнів
можливість існування Позивача
протягом невизначеного строку, на який
останній і був створений.

При цьому суд вірно зауважив, з
матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся, зокрема, до
Відповідача про приведення
оскарженого наказу у відповідність до
розпорядженню Кабінету Міністрів
України №354-р від 01.07.2002 року та наказу
Фонду державного майна України №84 від
21.01.2003 «Щодо створення ЗАТ «Банк крові»,
проте на час вирішення справи
відповіді не отримано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Національної
академії медичних наук України -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом закритого
акціонерного товариства «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» до Національної академії
медичних наук України про визнання
нечинним наказу та зобов'язання
вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.