Справа № 815/2252/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2252/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області до Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Одеський завод будівельних
матеріалів» про надання дозволу на
можливість погашення податкового
боргу у загальному розмірі 1 632 564,56 грн.
за рахунок продажу майна платника, що
перебуває у податковій заставі, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі по тексту - позивач, або
ДПІ у Приморському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області)
звернулась до суду з позовом до
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Одеський завод
будівельних матеріалів» (надалі по
тексту - відповідач або ДП МОУ
«Одеський завод будівельних
матеріалів») про надання дозволу на
можливість погашення податкового
боргу у загальному розмірі 1 632 564,56 грн.
за рахунок продажу майна платника, що
перебуває у податковій заставі. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що загальна заборгованість
перед державним бюджетом станом на
02.03.2014 року згідно облікових карток
складає 1 632 564,56 грн., у тому числі: по
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) - 975 648,96 грн., по земельному
податку з юридичних осіб - 398 359,62 грн., по
податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності - 258 555,98 грн.

Представник позивача судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позові.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали та
просили суд в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на обставини
викладені в запереченнях, які
обґрунтовані тим, що Законом України
«Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна», встановлений
мораторій на застосування примусової
реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків, до вдосконалення
визначеного законами України
механізму примусової реалізації майна.
Відповідач зазначає, що у статутному
фонді ДП МОУ «Одеський завод
будівельних матеріалів» частка
держави становить 100 відсотків, у
зв'язку з чим на нього поширюється дія
вказаного закону.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та факти.

ДП МОУ «Одеський завод будівельних
матеріалів» перебуває на обліку як
платник податків у ДПІ Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області.

Згідно даних облікових карток платника
податків ДП МОУ «Одеський завод
будівельних матеріалів» станом на
02.03.2014 року, ДП МОУ «Одеський завод
будівельних матеріалів» має
податковий борг перед бюджетом у
загальній сумі 1 632 564,56 грн., у тому
числі: по податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) - 975 648,96 грн., по земельному
податку з юридичних осіб - 398 359,62 грн., по
податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності - 258 555,98 грн.

Враховуючи, що відповідачем у
добровільному порядку не сплачено
заборгованість, позивач звернувся до
суду з відповідним позовом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області,
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
подання підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини щодо визначення сум
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), податку на прибуток
підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності,
земельного податку з юридичних осіб їх
декларування та строків добровільної
сплати врегульовано Податковим
кодексом України.

Податковий кодекс України, регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно п.15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача по податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) 975 648,96
грн., яка виникла у зв'язку із
проведенням ДПІ у Приморському районі
м. Одеси ГУ Міндходів в Одеській
області перевірок ДП МОУ «Одеський
завод будівельних матеріалів», за
результатами яких були складені акти:
від 03.05.2012 року № 1413/15-2, від 01.10.2012 року №
5773/152, від 16.11.2012 року № 6914/15-2, від 25.11.2013
року № 2969/15-53-22-7, від 27.01.2014 року №
714/15-53-22-5, на підставі яких були
винесені податкові
повідомлення-рішення:

- від 07.05.2012 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму
40,25 грн., (з якої по штрафним (фінансовим)
санкціям - 40,25 грн.);

- від 07.05.2012 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 3
885,03 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 3 885,03 грн.);

- від 01.10.2012 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 24
358,07 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 24 358,07 грн.);

- від 01.10.2012 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 1
226,88 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 1 226,88 грн.);

- від 06.11.2012 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму
170,00 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 170,00 грн.);

- від 23.09.2013 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 99
116,00 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 19 823,00 грн.);

- від 23.09.2013 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 51
960,00 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 10 338,00 грн.);

- від 07.02.2014 року № з податку
на додану вартість вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) на суму 58
631,00 грн., (з якої по штрафним
(фінансовим) санкціям - 16 024,00 грн.).

Судом встановлено, що вищезазначені
податкові повідомлення-рішення ані в
судовому, ані в адміністративному
порядку оскаржені не були.

Крім того, судом встановлено, що
податкова заборгованість відповідача
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів виникла
також у зв'язку із самостійним
визначенням сум податкових зобов'язань
платником податку у податкових
деклараціях та у уточнюючих
розрахунках, що підтверджується даними
облікових карток з відповідного
податку, а саме: від 19.04.2012 року №
на суму 51 272,00 грн.; від 18.05.2012 року №
на суму 24 448,00 грн.; від 20.06.2012 року
№ 37713 на суму 22 664,00 грн.; від 20.07.2012 року
№ на суму 65 627,00 грн.; від 20.08.2012
року № на суму 78 877,00грн.; від
19.09.2012 року № на суму 69 057,00 грн.;
від 20.11.2012 року № на суму 5 926,00
грн.; від 21.01.2013 року № на суму 11
476,00 грн.; від 25.01.2013 року № 900334260 на суму 9
440,00 грн. (сума штрафу нарахована
платником самостійно у зв'язку з
виправленням помилки: 283,00 грн.); від
25.01.2013 року № на суму 7,00 грн. (сума
штрафу нарахована платником
самостійно у зв'язку з виправленням
помилки: 1,00 грн.); від 25.01.2013 року № 900334271
на суму 1 308,00грн. (сума штрафу
нарахована платником самостійно у
зв'язку з виправленням помилки: 39,00
грн.); від 25.01.2013 року № на суму 219,00
грн. (сума штрафу нарахована платником
самостійно у зв'язку з виправленням
помилки: 7,00 грн.); від 25.01.2013 року №
на суму 827,00грн. (сума штрафу нарахована
платником самостійно у зв'язку з
виправленням помилки: 25,00 грн.); від
19.02.2013 року № на суму 5 365,00 грн.;
від 19.03.2013 року № на суму 8 873,00
грн.; від 20.05.2013 року № на суму 50
489,00 грн.; від 30.08.2012 року № на суму
24 987,53 грн.; від 20.06.2013 року № на
суму 40 955,00 грн.; від 30.08.2012 року №
на суму 37 072,18 грн.; від 22.07.2013 року №
на суму 140 687,00 грн.; від 20.08.2013 року
№ на суму 114 065,00 грн.; від 20.09.2013
року № на суму 80 229,00 грн.; від
21.10.2013 року № на суму 18 040,00 грн.;
від 20.11.2013 року № на суму 70 637,00
грн.; від 16.01.2014 року № на суму 49
354,00 грн.; від 10.02.2014 року № на суму
42 664,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача з
земельного податку з юридичних осіб за
період з травня 2012 року по березень 2014
року складає у загальній сумі 398 359,62
грн., (з якої: за основним платежем - 396
684,28 грн. та 1 675,34 - пеня) з розбивкою
помісячно за 2012 рік з травня по грудень
у розмірі 20 080,96 грн., за 2013 рік з січня по
листопад у розмірі 20 080,96 грн. та грудень
у розмірі 20 080,93 грн., зa 2014 рік з січня по
березень у розмірі 20 080,96 грн., що
підтверджується обліковими картками
по відповідному податку та виникла у
зв'язку із самостійно визначеними
сумами податкових зобов'язань
платником податку у податкових
деклараціях за 2012 рік № від 16.02.2012
року, за 2013 рік № від 05.02.2013 року,
за 2014 рік № від 03.02.2014 року.

Заборгованість відповідача з податку
на прибуток підприємств і організацій,
що перебувають у державній власності
складає у загальній сумі 258 555,98 грн. (з
якої за основним платежем - 238 415,18 грн.
та 20 140,80 грн. - пеня) та виникла у зв'язку
із проведенням ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області перевірки ДП МОУ
«Одеський завод будівельних
матеріалів», за результатами якої було
складено акт № 714/15-53-22-5 від 27.01.2014 року,
на підставі якого винесено податкове
повідомлення-рішення від 07.02.2014 року №
з податку на прибуток
підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності на
суму 246 481,00 грн. (з якої: по штрафним
(фінансовим) санкціям - 38 300,00 грн.).

Судом встановлено, що станом на 02.03.2014
року за відповідачем рахувалась
переплата у загальному розмірі 12 000,39
грн. (з якої: по податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт,послуг) у сумі 3 929,63 грн.,
по земельному податку з юридичних осіб
у сумі 4,94 грн. та по податку на прибуток
підприємств, що перебувають у
державній власності у сумі 8 065,82 грн.),
що вбачається з облікової картки
платника податків.

Крім того, відповідачем частково було
сплачено податковий борг у загальному
розмірі 221 572,92 грн. (з яких: по податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт,послуг) у сумі 176
331,00 грн. та по земельному податку з
юридичних осіб у сумі 45 241,92 грн.), що
підтверджується даними облікової
картки платника податків

Також, як вбачається з даних облікової
картки платника за відповідачем
рахується залишок несплаченої пені
згідно з п.п.129.1.1 ст.29 Податкового
кодексу України у розмірі 40 944,44 грн.: по
ПДВ у сумі 19 128,30 грн.; по земельному
податку з юридичних осіб у сумі 1 675,34
грн. та по податку на прибуток
підприємств, що перебувають у
державній власності у сумі 20 140,80 грн.

Таким чином, враховуючи переплату,
часткову сплату, нарахування пені та
зменшення боргу загальна сума
податкового заборгованості по податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) складає:
(956 520,66 + 19 128,30 (пеня)) = 975 648,96 грн.
Загальна сума податкового боргу по
земельному податку з юридичних осіб
складає: (396 684,28 + 1675,34 (пеня)) = 398 359,62 грн.
Загальна сума податкового боргу по
податку на прибуток підприємств, що
перебувають у державній власності
складає: (238 415,18 + 20 140,80 (пеня)) = 258 555,98 грн.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що загальна сума
податкового боргу у ДП МОУ «Одеський
завод будівельних матеріалів» перед
бюджетом складає: 1 632 564,56 грн. (975 648,96 + 398
359,62 + 258 555,98), що підтверджується даними
облікових карток відповідних платежів.

Відповідно п. п. 59.1, 59.3, 59.4, 59.5. ст. 59 ПКУ у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання. Податкова
вимога надсилається також платникам
податків, які самостійно подали
податкові декларації, але не погасили
суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення. У
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області з метою
погашення податкового боргу було
направлено на адресу відповідача
податкову вимогу №3187 від 11.10.2011 року,
яка була вручена 14.10.2011 року особисто
представнику відповідача під розпис.

Згідно п.п. 4.1.175 п.14.1 ст. 14 ПКУ
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Даних щодо оплати відповідачем
податкової заборгованості у сумі 1 632
564,56 грн. на дату розгляду справи суду не
надані, відносно чого у судовому
засіданні представники відповідача не
заперечували.

Пунктом 14.1.137 п.14.1 ст. 14 ПКУ визначено
поняття органу стягнення - державний
орган, уповноважений здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах повноважень,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України. Відповідно до п. 41.2
ст. 41 ПКУ органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Відповідно до п. 20.1.34 ст. 20 ПКУ
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 цієї статті,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом державної податкової служби
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу. Рішення органу
державної податкової служби
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою органу
державної податкової служби. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом державної податкової служби.

Судом встановлено, що на підставі ст. 89
Податкового кодексу України
заступником начальника ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС прийнято рішення про опис
майна відповідача у податкову заставу
(а.с. 14). Актом опису майна № 21/19-01 від
23.10.2012 року здійснений опис майна,
описане майно передано у податкову
заставу, про що внесені відповідні
записи до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна (а.с. 11, 15).

Підпунктом 14.1.155 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова застава - це спосіб
забезпечення сплати платником
податків грошового зобов'язання та
пені, не сплачених таким платником у
строк, визначений цим Кодексом.
Податкова застава виникає на
підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Одеського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2013 року з відповідача стягнуті
кошти в рахунок погашення частини
податкового боргу перед бюджетом в
розмірі 325 334,39 грн.

У відповідності до п. 87.2 ст. 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

З метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу,
про що зазначено у п. 88.1 ст. 88
Податкового кодексу України.

Відтак, враховуючи вказані приписи
податкового законодавства, а також
відсутність у платника податків
грошових коштів в банківських
установах, суд вважає обґрунтованими
вимоги контролюючого органу про
надання дозволу на погашення усієї
суми боргу за рахунок майна, що
перебуває у податковій заставі.

При цьому суд вважає необґрунтованими
доводи відповідача про відсутність у
податкового органу права на погашення
податкового боргу за рахунок майна, що
перебуває у податковій заставі,
оскільки у статутному фонді ДП МОУ
«Одеський завод будівельних
матеріалів» частка держави становить
100 відсотків, у зв'язку з чим на нього
поширюється дія Закону України «Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна», яким встановлений
мораторій на застосування примусової
реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна» встановлено
мораторій на застосування примусової
реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків, до вдосконалення
визначеного законами України
механізму примусової реалізації майна.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2
Закону України «Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна», для
цілей цього Закону під примусовою
реалізацією майна підприємств
розуміється відчуження об'єктів
нерухомого майна та інших основних
засобів виробництва, що забезпечують
ведення виробничої діяльності цими
підприємствами, а також акцій (часток,
паїв), що належать державі в майні інших
господарських товариств і передані до
статутних фондів цих підприємств, якщо
таке відчуження здійснюється шляхом:
звернення стягнення на майно боржника
за рішеннями, що підлягають виконанню
Державною виконавчою службою, крім
рішень щодо виплати заробітної плати
та інших виплат, що належать працівнику
у зв'язку із трудовими відносинами.

Також, згідно з п. 3.1 Рішення
Конституційного суду України від 10
червня 2003 року № 11-рп/2003 у справі №
1-11/2003, під примусовою реалізацією майна
підприємств у Законі України «Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна» розуміється
відчуження об'єктів нерухомого майна
та інших основних засобів виробництва,
що забезпечують ведення виробничої
діяльності цими підприємствами, а
також акцій (часток, паїв), які належать
державі в майні інших господарських
товариств і передані до статутних
фондів цих підприємств, у разі, якщо
таке відчуження здійснюється шляхом:

- звернення стягнення на майно
боржника за рішеннями, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою;

- продажу майна в процесі
провадження справ про банкрутство,
визначеного відповідними статтями
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» щодо визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і продажу
майна підприємства.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми та дослідивши матеріали справи,
враховуючи те, що судом достеменно
встановлено, що заставне, згідно акту
опису № 21/19-01 від 23.10.2012 року, майно не
належить до основних засобів ДП МОУ
«Одеський завод будівельних
матеріалів», які забезпечують ведення
виробничої діяльності підприємства, а
є продукцією власного виробництва, яка
знаходиться на складі готової
продукції, що підтверджено
бухгалтерською довідкою відповідача,
суд дійшов висновку, що на дані
правовідносини не поширюються норми
Закону України «Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна», та про
наявність підстав для надання
контролюючому органу дозволу на
погашення суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
оцінюючи надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, а отже підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,4,71, 158-163, 254 КАС
України суд, -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Одеський завод
будівельних матеріалів» про надання
дозволу на можливість погашення
податкового боргу у загальному розмірі
1 632 564,56 грн. за рахунок продажу майна
платника, що перебуває у податковій
заставі, - задовольнити.

Надати Державній податковій інспекції
у Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області дозвіл на погашення
податкового боргу Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Одеський завод будівельних
матеріалів» (код ЄДРПОУ - 08336521) в
розмірі 1 632 564,56 грн. за рахунок продажу
майна платника податків, що перебуває
у податковій заставі на підставі акту
опису майна від 23.10.2012 року № 21/19-01.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 20 травня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов