Справа № 643/1903/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.Справа № 643/1903/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 12.03.2014р.
по справі № 643/1903/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про визнання неправомірними,
зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова, у якому
просила: визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування
довічного грошового утримання;
зобов'язати відповідача зарахувати
їй до стажу роботи судді роботу
держарбітраж юридичного відділу
Управління торгівлі Харківського
облвиконкому - 02 роки 09 місяців 26 днів,
старшого арбітра юридичного відділу
Харківської обласної спілки
споживчих товариств - 95 років 02 місяці
15 днів, головного арбітра Харківської
обласної спілки споживчих товариств -
14 років 04 місяці 11 днів; зобов'язати
відповідача призначити їй довічне
грошове утримання в розмірі 90 % від
розрахунку заробітку відповідно
довідки від 08 жовтня 2013 р. № 174 та
перерахувати довічне грошове
утримання з моменту звернення до
Управління пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова з 09
жовтня 2013 р.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 12 березня 2014 р.
позовні вимоги задоволені у повному
обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Московського
районного суду м. Харкова від 12 березня
2014 р. та прийняти нове судове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Закону України «Про судоустрій
і статус суддів», КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 01 лютого 1979 р. по 27 листопада
1981 р. працювала держарбітром в
Управлінні торгівлі Харківського
Облвиконкому; з 01 грудня 1981 р.
працювала старшим арбітром
юридичного відділу Харківської
Облспоживспілки; з 24 липня 1987 р.
головним арбітром Харківської
Облспоживспілки; з 10 грудня 2001 р.
прийнята суддею господарського суду
Харківської області, Наказом
Господарського суду Харківської
області від 07 жовтня 2013 р. № 54-к
звільнена з посади судді.

09 жовтня 2013 р. позивачка звернулася до
Пенсійного фонду Московського району
з заявою про переведення її на довічне
утримання.

17 грудня 2013 р. відповідач повідомив про
нарахування ОСОБА_1 довічного
грошового утримання у розмірі 80 %,
пенсію обсичлено при загальному стажу
роботи 48 років 8 місяців 14 днів, стаж
судді складає 11 років 10 місяців,
підстави для зарахування в стаж
державної служби періоди роботи на
посаді старшого арбітра та головного
арбітра на підставі ст. 131 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», на думку відповідача,
відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача при нарахуванні
довічного грошового утримання судді
необґрунтовані.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно ст. 131 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», до стажу
роботи на посаді судді зараховується
робота на посаді судді у судах та
арбітрів у державному і відомчому
арбітражах колишнього СРСР та
республік, що входили до його складу.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджено копією трудової книжки
позивачки ОСОБА_1 з 01 лютого 1979 р. по 27
листопада 1981 р. працювала
держарбітром в Управлінні торгівлі
Харківського Облвиконкому; з 01 грудня
1981 р. працювала старшим арбітром
юридичного відділу Харківської
Облспоживспілки; з 24 липня 1987 р.
головним арбітром Харківської
Облспоживспілки; з 10 грудня 2001 р.
прийнята суддею господарського суду
Харківської області, Наказом
Господарського суду Харківської
області від 07 жовтня 2013 р. № 54-к
звільнена з посади судді.

Загальний стаж роботи позивачки на
державний службі складає 34 роки 2
місяця 26 днів.

Відповідач при призначенні позивачу
пенсії, як держаному службовцю не
врахував при розрахунку стажу роботи
на посаді судді, роботу державного
арбітра юридичного відділу Управління
торгівлі Харківського облвиконкому - 2
роки 9 місяців 26 днів, старого арбітра
юридичного відділу Харківської
обласної спілки споживчих товариств -
5 років 2 місяці 15 днів, головного
арбітра Харківської обласної спілки
споживчих товариств - 14 років 4 місяця
11 днів.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно ст.129 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010
року, суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за: вислугу років; перебування
на адміністративній посаді; науковий
ступінь та роботу, яка передбачає
доступ до державної таємниці.
Посадовий оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 1 січня 2011
року-б мінімальних заробітних плат; з 1
січня 2012 року-8 мінімальних заробітних
плат; з 1 січня 2013 року -10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року -15 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати згаданого Закону чинності
на підставі Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року № 2453 (далі -Закон) аналогічні
положення були передбачені ч. 3 ст. 138
Закону, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 встановлено, що
частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання"

Крім того відповідно до п.11 Розділу XII
"Перехідні положення" Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від 7
липня 2010 року №2453 судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 3 ч.1
ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 12.03.2014р. по справі №
643/1903/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.