Справа № 0308/19852/12,2а/161/48/13
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа № 4033/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 січня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання права на надбавку
та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

03.12.2012 ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області (далі - ГУПФ) у якому
просив визнати право на отримання
надбавки до пенсії по інвалідності на
члена сім'ї студента відповідно до ст.24
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ); зобов'язати
відповідача продовжувати нараховувати
та виплачувати йому вказану надбавку з
03.06.2012 до обмеження або припинення
виплати вказаної доплати.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 січня 2013
року у справі №0308/19852/12 заявлений позов
задоволено частково.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржив відповідач, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову. У поданій
апеляційній скарзі вказує на те, що
студенти не входять до непрацездатних
членів сім'ї в розумінні ст.30 Закону, а
тому оскільки син позивача досяг 18-ти
річного віку, підстави для продовження
виплати спірної надбавки відсутні.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що члени
сім'ї, які є студентами у рівній мірі
віднесені законодавцем до кола
утриманців військовослужбовця, а тому
ГУПФ безпідставно припинено виплату
позивачу спірної надбавки.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи та є помилковими з
таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перебуває на обліку у ГУПФ як отримувач
пенсії по інвалідності згідно Закону
№2262-ХІІ, а також отримує надбавку до
вказаної пенсії на непрацездатних
членів сім'ї в розмірі 50% прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність, як непрацюючому
пенсіонеру, що має на утриманні
непрацездатного члена сім'ї відповідно
до ст.24 вказаного Закону.

01.03.2010 відповідачем припинено виплату
ОСОБА_1 вказаної вище надбавки на
непрацездатних членів сім'ї.

В листопаді 2012 року позивач звернувся
до ГУПФ із заявою про перерахунок
отримуваної ним пенсії із врахуванням
належної йому надбавки у зв'язку із тим,
що він є непрацюючим пенсіонером, а
його син є студентом навчального
закладу на денній формі навчання.

Однак, відповідач листом від 16.11.2012
№1079/Ш-01 відмовив ОСОБА_1 у здійсненні
такого перерахунку пенсії та виплаті
спірної надбавки посилаючись на те, що
його син ОСОБА_2 досяг визначеного ст.30
Закону №2262-ХІІ 18-річного віку, а тому
правових підстав для виплати надбавки
на непрацездатних членів сім'ї немає.

Не погодившись із такими діями ГУПФ,
позивач звернувся до
адміністративного суду із цим позовом.

Згідно з п.«а» ч.1 ст.16 Закону №2262-ХІІ
непрацюючим пенсіонерам, які мають на
своєму утриманні непрацездатних
членів сім'ї, що належать до осіб, які
забезпечуються пенсією в разі втрати
годувальника (стаття 30), нараховується
надбавка до пенсії за вислугу років на
кожного непрацездатного члена сім'ї в
розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Частиною 4 ст.30 Закону №2262-ХІІ
визначено, що непрацездатними членами
сім'ї вважаються: а) діти, брати, сестри
та онуки, які не досягли 18 років або
старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років. При
цьому братам, сестрам та онукам право
на пенсію надається у тих випадках,
якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони
досягли пенсійного віку (чоловіки - 60
років, жінки -55 років) або є інвалідами;
в) батьки та дружини (якщо вони не взяли
повторний шлюб) військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які загинули, померли чи
пропали безвісти в період проходження
служби або померли після звільнення зі
служби, але внаслідок поранення,
контузії, каліцтва, одержаних при
виконанні обов'язків військової служби
(службових обов'язків), захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на пенсію після досягнення
чоловіками 55 років, жінками -50 років або
якщо вони є інвалідами; г) дід і бабуся -
при відсутності осіб, які за законом
зобов'язані їх утримувати; д) дружина
(чоловік) або один з батьків чи дід,
бабуся, брат або сестра, незалежно від
віку і працездатності, якщо вона (він)
зайнята доглядом за дітьми, братами,
сестрами чи онуками померлого
годувальника, які не досягли 8-річного
віку, і не працює.

Слід зазначити, що наведений перелік
осіб які відносяться в розумінні
Закону до непрацездатних членів сім'ї є
вичерпним та не може підлягати
розширеному тлумаченню.

Частиною 6 ст.30 Закону №2262-ХІІ
визначено, що вихованці, учні, студенти,
курсанти, слухачі (крім курсантів і
слухачів військово-навчальних
закладів та навчальних закладів
органів внутрішніх справ і державної
пожежної охорони), стажисти мають право
на пенсію в разі втрати годувальника до
закінчення навчальних закладів, але не
довше, ніж до досягнення ними 23-річного
віку.

Зазначені у ч.6 ст.30 Закону №2262-ХІІ
особи, що мають право на пенсію в разі
втрати годувальника, які досягли
повноліття, в тому числі і студенти, до
непрацездатних членів сім'ї не
відносяться, а тому непрацюючому
пенсіонеру на них не може
нараховуватися передбачена у п.«а» ч.1
ст.16 цього Закону надбавка до пенсії.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановами
від 02 жовтня 2012 року в справі №21-299а12 та
постановою від 24 квітня 2012 року в
справі №21-73а12.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Також, з огляду на положення ст.ст.2, 105,
162 КАС України, апеляційний суд вважає,
що позовна вимога про визнання права на
отримання надбавки до пенсії не
підлягає розгляду та вирішенню у
порядку адміністративного
судочинства, а відповідні висновки
щодо наявності у позивача зазначеного
права суд повинен викласти у
мотивувальній частині судового
рішення при наданні правової оцінки
оспорюваному рішенню відповідача про
відмову у виплаті позивачу такої
надбавки, а відтак у цій частині
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, а провадження закрити на
підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційну скаргу належить
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області задовольнити
частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 січня 2013
року скасувати та прийняти нову
постанову якою у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області в частині позовних вимог про
зобов'язання продовжувати
нараховувати та виплачувати надбавку
до пенсії відмовити.

Провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання права на
отримання надбавки до пенсії закрити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін