Справа № 754/4104/14-а
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/226/14
Справа №754/4104/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.05.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій (бездіяльності)
протиправними, зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року ОСОБА_1 в особі свого
представника за довіреністю ОСОБА_2,
звернулась до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, в якому просить
визнати протиправною бездіяльність
відповідачів та зобов'язати
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахування та виплатити йому щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 3
(трьох) мінімальних заробітних плат, в
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України від
28.02.1991 року № 796-ХІІ, за період починаючи
з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює
51 (п'ятдесят одному) розмірам
мінімальних заробітних плат. Крім того,
позивач просить визнати зобов'язати
відповідачів - Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, в
подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 3-х
мінімальних заробітних плат. Свої
вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона
є особою, постраждалою внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії та має ІІІ
групу інвалідності, у зв'язку з чим
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва. Крім того,
вона, як постраждала особа внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації. У
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вона має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення. Як зазначає в позові
позивач, щорічну допомогу на
оздоровлення вона отримує не в повному
обсязі, як це передбачено Законом, тому
вона звернулась до Управління праці та
соціального захисту населення у
Деснянському районі м. Києва з вимогою
здійснити відповідний перерахунок
вказаних виплат, однак отримала
відмову. Посилаючись на викладені
обставини та порушення відповідачами
її Конституційних прав, позивач
просить задовольнити вимоги в повному
обсязі.

Стороною відповідача - Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат - до суду
не було надано заперечень. В судові
засідання представник відповідача не
з'являвся.

Стороною відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації - до суду
надано заперечення щодо позовних вимог
позивача, відповідно до яких дії
Управління відповідають вимогам
діючого законодавства, а тому підстав
для проведення перерахунку немає. В
судові засідання представник
відповідача не з'являвся, у
вищезазначених запереченнях просив
справу слухати за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
особою постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
3-ї групи інвалідності, та перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації з 01.08.2002 року.
(а.с.9)

У відповідності до ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції від 06.06.1996 року учасникам
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи
інвалідності виплачується щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат.

Позивачу у 2013 році Управлінням
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації було
нараховано щорічну допомогу на
оздоровлення в іншому розмірі, ніж це
встановлено Законом, а саме: у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України за № 562 від 12 липня 2005
року - в розмірі 90 грн.

В той же час, основні положення
щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема,
соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до п. 30 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» дія ч. 4 ст. 48 Закону
була зупинена. Названий пункт
бюджетного закону визнано
неконституційним згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року. Тобто з 09 липня 2007 року була
відновлена дія норми ч. 4 ст. 48 Закону.

Законом України «Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007 року статтю 48 Закону викладено в
новій редакції, а саме: одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду
України від 22.05.2008 року вказана зміна
визнана неконституційною. Таким чином,
з 22.05.2008 року була відновлена дія
попередньої редакції ст. 48 Закону.

Крім того, у Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії
є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
таким чином звуження змісту та обсягу
права, наданого Законом - є
безпідставним.

В Рішенні Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року вказано, що зі
змісту наведених положень Конституції
України та Бюджетного кодексу України
вбачається, що Закон про Державний
бюджет України як правовий акт, чітко
зумовлений поняттям бюджету як плану
формування та використання фінансових
ресурсів, має особливий предмет
регулювання, відмінний від інших
законів України - він стосується
виключно встановлення доходів та
видатків держави на загальносуспільні
потреби, зокрема, видатків на
соціальний захист і соціальне
забезпечення, тому цим законом не
можуть вноситися зміни, зупинятися дія
чинних законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом регулювань інших законів
України.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що реалізація особою права, яке
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів і базується на нормах
спеціальних нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань. Тобто посилання
представника відповідача на
правомірність своїх дій, оскільки
виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення здійснювалась в межах
розмірів бюджетних асигнувань, - є
необґрунтованими і судом до уваги не
приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції
України - права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Враховуючи положення наведеної
конституційної норми, постанови
Кабінету Міністрів України є
підзаконними нормативними актами, які
не можуть суперечити Конституції та
Законам України, отже при вирішенні
даного спору не підлягає застосуванню
Постанова Кабінету Міністрів від 12.07.2005
року № 562, яка суперечить положенням
Закону і фактично зменшує розміри
соціальних виплат, встановлених
Законом України Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що чинним
законодавством питання призначення
допомоги на оздоровлення особам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, покладено на відповідача, а
також з огляду на те, що положення ч. 4
ст. 48 Закону передбачають визначення
розміру мінімальної заробітної плати
на момент виплати, зокрема, допомога на
оздоровлення інвалідам Ш групи
визначена в розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, тому конкретний
розмір допомоги на оздоровлення
підлягає визначенню Управлінням праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації на момент
виплати, з урахуванням сплачених
коштів.

При цьому суд враховує, що згідно
рішення Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами Законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компенсації, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
Закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Водночас, у 2013 році право
встановлювати розмірі щорічної
допомоги на оздоровлення, на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», не було реалізоване
Урядом України.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації виплатити на
його користь допомоги на оздоровлення,
то суд враховує, що питання виплати
нарахованої Управлінням праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щорічної
допомоги на оздоровлення відноситься
до компетенції Київського міського
центру нарахування та здійснення
соціальних виплат.

При таких обставинах, суд вважає
позовні вимоги про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Що стосується вимог в частині
зобов'язання відповідачів в
подальшому нараховувати та
виплачувати йому щорічну допомогу на
оздоровлення в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, то суд
вважає їх необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню, оскільки,
відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, тобто звернення до
суду зумовлене наявністю вже порушених
прав, свобод чи інтересів, на захист
яких звертається особа, у зв'язку з чим
визнання будь-якого права на майбутнє є
безпідставним та необґрунтованим.

Оскільки суд частково
задовольняє позовні вимоги, то згідно
ст. 90,94 КАС України судовій збір в
розмірі 73 грн. 08 коп. відносить за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, Конституцією
України, Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», рішень Конституційного
суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р.,
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації та Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат щодо відмови в
проведенні перерахунку та виплати
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік, відповідно
до положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
3-х мінімальних заробітних плат, з
урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити виплату
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік, відповідно до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
3-х мінімальних заробітних плат, з
урахуванням проведених виплат.

Судовій збір в сумі 73 грн. 08 коп.
віднести за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання її
копії .

Суддя