Справа № 219/369/2014-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Медінцева Н.М.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року справа №219/369/2014-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого: Ханової Р.Ф.

суддів: Гайдара А.В.,
Яковенка М.М.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області

від 18 березня
2014 року

по адміністративній справі №
219/369/2014-а (суддя Медінцева Н.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Відділу
державної виконавчої служби
Артемівського

міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області

третя особа, яка не заявляє
Управління Пенсійного фонду України в
м. Артемівську

самостійних вимог на та
Артемівському районі Донецької
області

предмет спору

про
визнання незаконною та скасування
постанови від 10

січня 2014
року про повернення виконавчого
документа

стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 18 березня 2014 року відмовлено у
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 (далі
позивач у справі) до відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області (далі виконавча
служба, відповідач) про визнання
незаконною та скасування постанови від
10 січня 2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві з
мотивів дотримання відповідачем норм
Закону України «Про виконавче
провадження» (арк. справи 32-34).

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив з того, що у спірних
відносин має місце виконання рішення
суду органами державного казначейства.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
визнати неправомірною та скасувати
постанову відповідача про повернення
стягувану виконавчого документа у
виконавчому провадженні № 40504978 (арк.
справи 38-40). Скаржник наполягає на
відсутності законних підстав для
повернення виконавчого листа
стягувачеві.

Відповідно до пункту першого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, постановою
державного виконавця від 11 квітня 2013
року відкрите виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-а-9048-2011 від 26
січня 2012 року виданого Артемівським
міськрайонним судом Донецької області
на виконання рішення суду яким
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Артемівську
Донецької області здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії ОСОБА_2 як особі, що має статус
дитини війни, за період з 15 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року включно,
відповідно до вимог статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції, яка діяла в цей
період, у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням фактично здійснених
виплат. Постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена
відповідно до статей 3, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-14 (арк. справи
7).

Постановою про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 10 січня 2014
року з посиланням на пункт 9 частини
першої статті 47, статтю 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
позивачеві повернутий виконавчий лист
з посиланням на те, що рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконується
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів (далі
спірна постанова, арк. справи 17-18).

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 7 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року задоволено заяву державного
виконавця, замінено спосіб виконання
рішення суду по адміністративній
справі №2-а-9248-2011 шляхом стягнення
нарахованої, але не сплаченої суми у
розмірі 1284 грн. 57 коп. з Управління на
користь позивача.

У межах спірних відносин виконання
судового рішення має здійснюватись з
урахуванням приписів Бюджетного
кодексу України, Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-14 (далі Закон № 606), Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 5 червня
2012 року № 4901- 6 (надалі Закон № 4901),
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок №
845).

Згідно пункту першого статті 3 Закону
України 4901 виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішення
суду.

Колегія суддів зазначає, що за нормами
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду
виключно про стягнення коштів,
боржником за яким є державний орган.

За приписами пункту 9 частини першої
статті 47 Закону № 606-14 виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Отже, державний виконавець має
встановити наявність заборони щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника у виконавчому провадженні і у
нього відсутнє інше майно чи кошти, на
які можливо звернути стягнення, а також
наявність заборони щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно цього
боржника, що виключає можливість
виконання виконавчого листа.

За вимогами частини другої статті 49
Закону № 606 про наявність обставин,
зазначених у частині першої цієї
статті, державний виконавець складає
акт.

За правилами пункту 7 Порядку № 845 у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувану
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону № 4901
Казначейству протягом 10 днів з дня
складання державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Саме за такими правилами і прядку
повинна діяти виконавча служба з
виконавчим листом позивача у випадку,
коли він підлягав виконанню на
підставі Закону № 4901.

Проте, у даному випадку представником
відповідача не надано доказів, які б
свідчили, що державним виконавцем
складався акт у зв'язку з обставинами,
вказаними у пункті 9 частини першої
статті 49 Закону № 606 та керівником
органу державної виконавчої служби
відповідно до Закону № 4901 подано
казначейству оригінали виконавчих
документів позивачів разом із
супровідним листом та завірені
належним чином копії інших матеріалів
виконавчого провадження. Навпаки, як
встановлено судом першої інстанції та
підтверджено матеріалами справи,
виконавчий документ повернутий
позивачу.

Відповідно до частини другої статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про неправомірність
дій виконавчої служби щодо повернення
виконавчого провадження позивачу, що
зумовлює неналежне виконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції не повно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись статтями 9, 160, 167, 181, 184, 195, 197,
198, пункт 1 частини 1 статті 202, статтями
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області по адміністративній
справі № 219/369/2014-а - задовольнити.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
по адміністративній справі № 219/369/2014-а -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
про визнання неправомірною та
скасування постанови від 10 січня 2014
року про повернення виконавчого
документа стягувачеві за виконавчим
провадженням № 40504978 - задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області від 10 січня 2014 року
про повернення виконавчого документа
стягувачеві за виконавчим
провадженням № 40504978 внаслідок її
неправомірності.

Постанова складена та підписана 19
травня 2014 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Р.Ф. Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко