Справа № 2а-4709/10/2570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/39138/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Голубєвої Г.К.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
22.09.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011

у справі № 2а-4709/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська
індустріальна молочна компанія»

до Чернігівської міжрайонної
державної податкової інспекції

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська
індустріальна молочна компанія»
звернулось до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Чернігівської міжрайонної
державної податкової інспекції про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22.09.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22.09.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Чернігівська
індустріальна молочна компанія»з
питань дотримання вимог законодавства
по податку на додану вартість за період
з 1.03.2008 року по 31.03.2009 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 7.7.1, п. 7.7, ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем винесено прийняте
податкове повідомлення рішення
№/0 від 21.08.2010 року, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з ПДВ
сумі 258584 грн. та податкове повідомлення
рішення №/0 від 21.08.2010 року про
донарахування зобов»язань з податку на
додану вартість на суму 24939,60 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач є сільськогосподарським
підприємством і перебуває на
спеціальному режимі сплати та
використання податку на додану
вартість, встановленому п.п. 11.21 та 11.29
ст. 11 Закону України «Про податок на
додану вартість", згідно з яким суми
податку на додану вартість, призначені
до сплати, не перераховуються до
бюджету, а залишаються у власному
розпорядженні для їх цільового
використання.

Згідно з п. 11.29 ст. 11 Закону України
„Про податок на додану вартість"
зупинено дію п. 7.7 ст. 7, п.п. 10.1 та 10.2 ст. 10
цього Закону в частині сплати до
бюджету податку на додану вартість
щодо операцій з поставки товарів
(робіт, послуг) власною виробництва,
включаючи продукцію (крім підакцизні»
товарів), виготовлену на давальницьких
умовах із власної
сільськогосподарської сировини, за
винятком операцій з поставки
переробним підприємствам молока та
м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими
товаровиробниками незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності, в яких сума, одержана від
поставки сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки за попередній
звітний (податковий) рік становить не
менше 50 відсотків загальної суми
валового доходу підприємства.
Зазначені кошти залишаються в
розпорядженні сільськогосподарських
товаровиробників і використовуються
ними на придбані матеріально-технічних
ресурсів виробничого призначення. У
разі нецільового використання
акумульованих коштів вони стягуються
до Державного бюджету України в
безспірному порядку.

Порядок акумуляції та
використання зазначених коштів
визначається Кабінетом Міністрів
Україна Порядок акумуляції та
використання сільськогосподарськими
товаровиробниками сум ПДВ, що не
підлягаю" сплаті до бюджету,
затверджено Постановою Кабінету
України Міністрів України від 26.02.1999
року №271 «Про Порядок акумуляції та
використання коштів, які нараховуються
сільськогосподарськими
товаровиробниками - платниками податку
па додану варті щодо операцій з продажу
товарів (робіт, послуг) власного
виробництва, включаючи продукцію (крім
підакцизних товарів), виготовлену на
давальницьких умовах із власної
сільськогосподарської сировини" та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1999 року №805 «Про порядок
нарахування, виплат і використання
коштів спрямованих для виплати дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємством молоко та
м'ясо в живій вазі». При цьому, порядок
нарахування в використання вказаних
коштів регулювався постановами
Кабінету Міністрів України від 12
травня 1999 року № 805 «Про порядок
нарахування, виплат і використання
коштів, спрямованих для виплати
дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі» та від 26 лютого 1999
року №271 «Про порядок акумуляції та
використання коштів, які нараховуються
сільськогосподарськими
товаровиробниками платниками податку
на додану вартість щодо операцій з
продажу товарів (робіт, послуг)
власного виробництва, включаючи
продукцію, виготовлену на
давальницьких умовах із власної
сільськогосподарської сировини», в
редакції, що діяла на момент виникнення
правовідносин, а саме з 21.04.2007 року по
11.04. 2008 року.

Судами попередніх інстанцій
зазначено, що реалізовуючи продукцію
сільськогосподарського виробництва,
позивач не повинен сплачувати податок
на додану вартість до бюджету, а
декларувати податкові зобов'язання за
спеціальною податковою декларацією,
використовуючи кошти за вказаними в
попередньому абзаці порядками.
Відповідно до зазначеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, що в період з
21.04.2007 року по 11.04.2008 року
сільськогосподарські товаровиробники
повинні були відображати в
спеціальній, скороченій декларації всі
операції з поставки переробним
підприємствам своєї продукції в живій
вазі та реалізації такої продукції
непереробним підприємствам за ставкою
20% і, відповідно, податковий кредит,
сформований для забезпечення
виробництва та реалізації цієї
продукції.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська
індустріальна молочна компанія» на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22.09.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівська індустріальна молочна
компанія» відхилити.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
22.09.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Г.К.
Голубєва Н.Є. Маринчак