Справа № 872/13533/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2014 рокусправа № 185/4243/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2013 року по справі
№185/4243/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Павлоградської
міської ради в якому просила визнати
недійсним рішення сесії
Павлоградської міської ради № 21-3/VI від
21.12.2010 року.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2013 року в
задоволені позовних вимог позивача
було відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду позивач звернулась до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної
скарги, позивач зазначає, що судом
першої інстанції не в повному обсязі
досліджені всі обставини справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також зазначає, що наявність
рішення сесії Павлоградської міської
ради № 21-3/VI від 21.12.2010 року грубо
порушує її права, та не дає можливості
укласти договори оренди земельних
ділянок, на яких розташовані
павільйони, що належать їй на праві
власності.

Відповідачем подані заперечення
на апеляційну скаргу позивача згідно
яких, на думку відповідача, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
підстав її необґрунтованості.

Представник позивача підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, що не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд дійшов висновку,
що підстави для задоволення
апеляційних скарг та скасування
постанови суду відсутні, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Рішенням 3 сесії Павлоградської
міської ради від 21.12.2010 року № 21-3/ VI, що
є предметом оскарження у даній справі,
ФОП ОСОБА_2 в продовженні строку дії
договору оренди земельної ділянки -
відмовлено.

Не погодившись рішенням, ФОП ОСОБА_2
звернувся до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про скасування рішення 3 сесії VI
скликання Павлоградської міської ради
від 21.12.2010 p. № 21-3/V "Про продовження
строку дії договорів оренди земельних
ділянок".

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 23.06.2011
року, залишеного Дніпропетровським
апеляційним господарським судом без
змін, в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2
відмовлено.

02.12.2011 року Господарським судом
Дніпропетровської області видано
наказ про примусове виконання рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011 року яким зобов'язано
ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту
земельну ділянку загальною площею 0,0050
га, привівши земельну ділянку в
придатний для використання стан,
демонтувати торгівельний павільйон,
який знаходиться на земельній ділянці
площею 0,0050 га. розташована на території
АДРЕСА_1 (р-н кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1).

09.12.2011 року Господарським судом
Дніпропетровської області видано
наказ про примусове виконання рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 22.11.2011 року, яким та
зобов'язано ОСОБА_2 повернути
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 0,0101 га, привівши
земельну ділянку в придатний для
використання стан, демонтувати
торгівельний павільйон, який
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,0101 га. розташована на території
АДРЕСА_1.

Вказані накази були звернуті до
виконання, однак виконавче провадження
було зупинено у зв'язку з поданням
апеляційних скарг на рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області.

19.03.2012 року ФОП ОСОБА_2 на товарній біржі
«Центральна» з позивачкою уклав
біржові договору купівлі-продажу
торгівельних павільйонів площею 93,3
кв.м. по АДРЕСА_2 та площею 43,1 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.04.2012, залишеною Вищим господарським
судом України без змін, рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011 року за позовом про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки залишено без змін.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.04.2012, залишеною Вищим господарським
судом України без змін, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011 року позов про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки також залишено без
змін.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції зазначає,
що права та інтереси позивачки, яка
набула права власності на торгівельні
павільйони 19.03.2012 року рішенням
Павлоградської міської ради від 21.12.2010
року порушені не були.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, на підставі ст. 13 Конституції
України, земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктом
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу
України, землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України зазначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями.

Згідно вимог ч. 1 статті 116 Земельного
кодексу України, відповідно до якої
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та право користування
земельними ділянками із земель
комунальної власності на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Статтею 31 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що дія договору
оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що на час укладання
біржового договору куплі-продажу
торгівельних павільйонів між
позивачем та ФОП ОСОБА_2, оскаржуваним
рішенням було відмовлено ФОП ОСОБА_2 в
продовжені строку оренди земельних
ділянок та зобов'язано звільнити
земельні ділянки на яких розташовані
вказані павільйони.

Крім цього, рішенням Господарського
суду Дніпропетровської області від
23.06.2011 року, яке набрало законної сили,
встановлена правомірність
оскаржуваного рішення Павлоградської
міської ради від 21.12.2010 року № 21-3/ VI, а
отже зазначений факт, відповідно до
положень частини1 статті 72 КАС України,
є доведеним, та доказуванню не
підлягає.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо того, що рішенням
Павлоградської міської ради від 21.12.2010
року відносно ОСОБА_2 про відмову в
продовжені строку дії договору оренди
земельної ділянки права позивача, яка
набула права власності на торгівельні
павільйони, розташовані на вказаних
земельних ділянках, 19.03.2012 року,
порушені не були.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
в матеріалах справи докази на
підтвердження реєстрації права
власності позивача на торгівельні
павільйони за адресами АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 відсутні, під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції не
надавалися, а також доводи позивача про
наявність порушення її прав як
власника торгівельних павільйонів є
хибними.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 серпня 2013 року по справі
№185/4243/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай