Справа № 2а-1358/11/0970
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ К/800/38762/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й.
(доповідача),

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Головного
Управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області, Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську
Головного Управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
травня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області (далі - ДПА в Івано-Франківській
області), треті особи - Державна
податкова інспекція в м.
Івано-Франківську (далі - ДПІ в м.
Івано-Франківську), приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Брокбізнес» (далі - страхова
компанія «Брокбізнес»), про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року ОСОБА_3
звернулася до суду з адміністративним
позовом, в якому просила: визнати
протиправними дії ДПА в
Івано-Франківської області щодо
внесення недостовірних відомостей про
місячну заробітну плату застрахованої
особи за останньою посадою до заяви
позивача на виплату страхової суми від
4 грудня 2008 року, поданої на адресу
страхової компанії «Брокбізнес»;
визнати недійсною вказану заяву від 4
грудня 2008 року в частині відображення у
ній розміру заробітної плати в сумі 970
грн; зобов'язати ДПА в
Івано-Франківській області надати
третій особі достовірні дані про
розмір заробітної платні за останньою
посадою позивача станом на дату
звільнення; стягнути моральну шкоду в
сумі 1700 грн.

Позов обґрунтовує тим, що працюючи на
посаді інспектора з питань
кореспонденції у Головному відділі
податкової міліції ДПІ в м.
Івано-Франківську ДПА
Івано-Франківської області, 6 грудня 2006
року, відповідно до висновку
військово-лікарської комісії УМВС
України в Івано-Франківській області,
її визнано непридатною до військової
служби в мирний час внаслідок
захворювання, пов'язаного із
проходженням служби в органах
податкової міліції. У зв'язку із цим
обласною медсоцекспертною комісією
було визначено ступінь втрати
позивачем працездатності, який склав
30%. Зазначає, що відповідно до чинного
законодавства подала до ДПА в
Івано-Франківській області документи
для оформлення справи і передачі до
страхової компанії для нарахування і
виплати страхового відшкодування. У
зв'язку із відмовою у виплаті належних
страхових сум, звернулася до
Івано-Франківського міського суду,
постановою якого від 25 лютого 2010 року
зобов'язано страхову компанію
Брокбізнес нарахувати та виплатити
позивачу страховий платіж внаслідок
втрати 30% працездатності внаслідок
захворювання, пов'язаного із
проходженням нею служби в управлінні
податкової міліції. На виконання
вказаної постанови страховою
компанією 16 листопада 2010 року
проведено часткову виплату страхової
суми в розмірі 17460 грн. Причиною
заниження страхового відшкодування
стало неправомірне внесення
відповідачем у заяву позивача на
виплату страхової суми від 4 грудня 2008
року даних про те, що місячна заробітна
плата застрахованого за останньою
посадою, яку займала позивач, становить
970 грн, при тому, що згідно даних
бухгалтерії ДПІ в м. Івано-Франківську
розмір заробітної плати на день
звільнення, 29 грудня 2006 року, становив
1624 грн 30 коп. Вважає, що саме із розмірі
заробітної плати в сумі 1624 грн 30 коп.
страхова компанія відповідно до вимог
підпункту б пункту 5 Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб державної
податкової служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 червня 1994 року №349, зобов'язана у
розмірі 30% ступеня втрати
працездатності у відсотковому
відношенні до п'ятирічної заробітної
плати за останньою посадою виплатити
29237 грн 40 коп. (1624 грн 30 коп. х 5 років (60
місяців) х 30% = 29237 грн 40 коп.). Як стало
відомо позивачу у її заяву на виплату
страхової суми від 4 грудня 2008 року
відповідачем внесено дані про частину
заробітної плати, а саме: розмір
посадового окладу, окладу за військове
звання та винагороду за вислугу років.
Інші складові заробітної плати, які
фактично позивачу нараховано і
виплачено на день звільнення - надбавка
за високі досягнення у праці, надбавка
за роботу в умовах режимних обмежень,
доплати згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 9 березня 2006 року
№268, індексації грошових доходів та
премії, у розмір заробітної плати,
зазначеної у зазначеній заяві,
відповідачем вказано не було.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
травня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії ДПА в
Івано-Франківської області,
пов'язаними із заповненням та
направленням в страхову компанію
Брокбізнес заяви ОСОБА_3 на виплату
страхової суми від 4 грудня 2008 року в
частині невірного зазначення розміру
місячної заробітної плати в сумі 970 грн
з врахуванням тільки посадового
окладу, окладу за спеціальним званням
та відсоткової надбавки за вислугу
років. Зобов'язано ДПА в
Івано-Франківської області внести до
заяви ОСОБА_3 на виплату страхової суми
від 4 грудня 2008 року зміни в частині
зазначення розміру місячної
заробітної плати застрахованого,
вказавши дані на підставі довідки ДПІ в
м. Івано-Франківську за №18759/10/05-013/130/75
від 15 липня 2010 року щодо розміру
грошового забезпечення з урахуванням
окладу грошового утримання (посадового
окладу, окладу за спеціальне звання),
надбавки за вислугу років, інших
додаткових видів грошового
забезпечення: надбавки, доплати,
премії, індексації грошового доходу
(установлених ОСОБА_3 на день
звільнення із органів державної
податкової служби). Зобов'язано ДПА в
Івано-Франківської області заяву
ОСОБА_3 на виплату страхової суми із
внесеними даними, згідно довідки ДПІ в
м. Івано-Франківську за №18759/10/05-013/130/75
від 15 липня 2010 року, направити у
страхову компанію, яка проводить
виплату страхових сум відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№349 від 3 червня 1994 року, для
нарахування та здійснення доплати
страхового платежу ОСОБА_3 внаслідок
втрати нею 30% працездатності у зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з
проходженням служби в Управлінні
податкової міліції ДПА в
Івано-Франківській області, із
врахуванням виплаченої страхової суми
на виконання постанови
Івано-Франківського міського суду від
25 лютого 2010 року по справі №2а-137/2010. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах ДПА в
Івано-Франківській області, ДПІ в м.
Івано-Франківську, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати ухвалені ними судові рішення
та постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що старший
прапорщик податкової міліції ОСОБА_3 в
період з 29 листопада 2006 року по 29 грудня
2006 року працювала на посаді інспектора
з питань кореспонденції у Головному
відділі податкової міліції ДПІ в м.
Івано-Франківську ДПА
Івано-Франківської області.

Відповідно до висновку
військово-лікарської комісії УМВС
України в Івано-Франківській області
від 6 грудня 2006 року позивача визнано
непридатною до військової служби в
мирний час внаслідок захворювання,
пов'язаного із проходженням служби в
органах податкової міліції, в зв'язку
із цим обласною медсоцекспертною
комісією було визначено ступінь втрати
працездатності, який склав 30%.

13 липня 2007 року на засіданні комісії
ДПА в Івано-Франківській області по
розгляду документів щодо виплати
страхових сум при проведенні
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України та
посадових осіб податкової міліції,
щодо ОСОБА_3 прийнято рішення про
надіслання матеріалів страховику для
виплати страхової суми у зв'язку із
втратою 30% професійної працездатності.

В подальшому позивач заповнила частину
заяви на виплату страхової суми на ім'я
директора Івано-Франківської філії
страхової компанії Брокбізнес, до якої
подала копію паспорта, копію
ідентифікаційного коду, свідоцтво про
хворобу, довідку про проходження
служби, копію наказу про прийняття і
звільнення з органів ДПА України,
довідку про результати визначення
ступеня втрати професійної
непрацездатності у відсотках.

У зв'язку з відмовою у виплаті належних
страхових сум, позивач звернулася до
Івано-Франківського міського суду,
постановою якого від 25 лютого 2010 року
зобов'язано страхову компанію
Брокбізнес нарахувати та виплатити
страховий платіж внаслідок втрати 30%
працездатності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаного із
проходженням нею служби в управлінні
податкової міліції ДПА в
Івано-Франківській області. Вказана
постанова набрала законної сили.

15 липня 2010 року ОСОБА_3 ДПІ в м.
Івано-Франківську видано довідку
№18759/10/05-013/130/75, згідно якої грошове
забезпечення позивача на день
звільнення, 29 грудня 2006 року, становило
1624 грн 30 коп., а саме: посадовий оклад - 420
грн, оклад за військовим званням - 65 грн,
винагорода за вислугу років (25%) - 121 грн
25 коп., надбавка за високі досягнення у
праці (40%) - 242 грн 50 коп., надбавка за
роботу в умовах режимних обмежень (15%) -
63 грн, доплата згідно пункту 9 постанови
Кабінету Міністрів України від 9
березня 2006 року №268 - 335 грн 62 коп.,
індексація грошових доходів за грудень
2006 року - 31 грн 31 коп., премія за листопад
- 335 грн 62 коп.

На виконання постанови суду страховою
компанією Брокбізнес 16 листопада 2010
року позивачу проведено перерахування
коштів - виплату страхової суми в
розмірі 17460 грн, що підтверджується
випискою із особового рахунку.

В лютому 2011 року позивач звернувся до
страхової компанії Брокбізнес із
заявою про причини не виплати
страхового платежу в повному обсязі,
виходячи із змісту даних довідки ДПІ в
м. Івано-Франківську від 15 липня 2010 року
про загальний розмір заробітної плати
(грошового утримання) станом на день
звільнення.

На вказане звернення від страхової
компанії позивач отримав лист
(відповідь) від 1 березня 2011 року №вих
ЦВ5540/11, в якому повідомлено, що
нарахування і виплата страхової суми
здійснена відповідно до вимог Порядку
та умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
державної податкової служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 червня 1994 року
№349 та договору про закупівлю послуг з
обов'язкового соціального страхування
за №029-4 від 12 серпня 2010 року, укладеного
між страховою компанією Брокбізнес і
ДПА України. В основу розрахунку було
взято заяву ОСОБА_3 на виплату
страхової суми від 4 грудня 2008 року
(згідно встановленої форми додатку №2
до постанови Кабінету Міністрів
України за №349 від 3 червня 1994 року ), в
якій відображено розмір місячної
заробітної плати 970 грн.

Із даною відповіддю страхової компанії
позивач отримав копію заяви від свого
імені від 4 грудня 2008 року на виплату
страхової суми, частину якої 12
листопада 2008 року вона заповнила
самостійно, а друга частина даної заяви
після слів «відмітка органу державної
податкової служби» виконана
посадовими особами ДПА в
Івано-Франківській області, підписана
керівником адміністрації із
проставленням гербової печатки
адміністрації, та якими, в тому числі,
внесено дані про місячну заробітну
плату застрахованої, за останньою
посадою, яку вона займала, в розмірі 970
грн.

Таким чином страхова компанія на
підставі переданих ДПА в
Івано-Франківській області документів
і заяви перерахувала на користь
позивача страхову суму у розмірі 17460
грн із розрахунку ((970 грн х 60 місяців) х
30% = 17460 грн).

Статус державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності визначаються Законом
України «Про державну податкову службу
в Україні» від 4 грудня 1990 року №509-XII
(далі - Закон №509-XII) .

Статтею 18 Закону №509-XII встановлено, що
посадові особи органу державної
податкової служби підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету на випадок загибелі
або смерті на суму десятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою, а в разі поранення, контузії,
травми або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися у зв'язку з
виконанням службових обов'язків, - у
розмірі від шестимісячної до
п'ятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою (залежно від ступеня
втрати працездатності).

Порядок та умови страхування посадових
осіб органів державної податкової
служби встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до вказаної статті Закону
№509-XII Кабінет Міністрів України
затвердив Порядок та умови
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб державної
податкової служби.

Пунктами 1-3 Порядку №349 обов'язкове
державне особисте страхування (далі -
обов'язкове страхування) посадових
осіб органів державної податкової
служби здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Обов'язковому
державному особистому страхуванню
підлягають посадові особи Державної
податкової адміністрації, державних
податкових адміністрацій в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, державних податкових
інспекцій у районах, містах (крім міст
Києва і Севастополя), районах у містах
(далі - застраховані). Проведення
обов'язкового страхування
здійснюється страховиком, який одержав
відповідну ліцензію в Державній
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг і визначений за
погодженням з страхувальником.

За змістом підпункту б пункту 5 даного
Порядку №349 страховик виплачує
страхові суми у разі втрати
застрахованим працездатності в
результаті поранення, контузії, травми
або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися під час
виконання службових обов'язків, - у
розмірі, що залежить від ступеня втрати
працездатності, який визначається у
відсотковому відношенні до суми
п'ятирічної заробітної плати за
останньою посадою, яку він займав до
встановлення втрати працездатності,
але не може бути меншим шестимісячної
заробітної плати за зазначеною
посадою.

Згідно вимог пунктів 8 та 11 Порядку № 349
передбачено, що у разі настання
страхових подій, передбачених пунктом 5
цього Порядку та умов, виплата
страхових сум провадиться страховиком
за місцем постійного проживання
застрахованого шляхом їх
перерахування на особистий рахунок
одержувача в установі банку, видачі
чека або поштового переказу за рахунок
страхувальника. Для вирішення питання
про виплату страхової суми у випадках,
передбачених пунктом 5 цього Порядку та
умов, застрахований або його
спадкоємець оформляють у відповідному
органі державної податкової служби та
подають страховику заяву за
встановленою формою, а також
пред'являють документ, що засвідчує
особу.

Таким чином, страховик виплачує
страхові суми у розмірі, що залежить
від ступеня втрати працездатності,
який визначається у відсотковому
відношенні до суми п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою,
яку він займав до встановлення втрати
працездатності, але не може бути меншим
шестимісячної заробітної плати за
зазначеною посадою.

Грошове забезпечення позивача на день
звільнення, 29 грудня 2006 року, становило
1624 грн 30 коп., а саме: посадовий оклад - 420
грн, оклад за військовим званням - 65 грн,
винагорода за вислугу років (25%) - 121 грн
25 коп., надбавка за високі досягнення у
праці (40%) - 242 грн 50 коп., надбавка за
роботу в умовах режимних обмежень (15%) -
63 грн, доплата згідно пункту 9 постанови
Кабінету Міністрів України від 9
березня 2006 року №268 - 335 грн 62 коп.,
індексація грошових доходів за грудень
2006 року - 31 грн 31 коп., премія за листопад
- 335 грн 62 коп.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 пункту 1
розділу І Методичних рекомендацій про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб
начальницького складу податкової
міліції, затверджених наказом
Державної податкової адміністрації
України від 12 жовтня 2007 року №576, у
термінології оплати праці
застосовується поняття грошове
забезпечення, яке включає оклади
грошового утримання, надбавку за
вислугу років, інші додаткові види
грошового забезпечення: надбавки,
доплати, преміювання тощо (які мають
право установлювати керівники органів
у межах фонду оплати праці).

Таким чином, відповідно до змісту
наведених норм, до складу заробітної
плати (грошового забезпечення) входять
також і надбавки, доплати, премії, які є
складовою частиною заробітної плати та
які отримувала позивач.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів попередніх інстанцій,
що надбавка за високі досягнення у
праці, надбавка за роботу в умовах
режимних обмежень, доплата згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 березня 2006 року №268, премія
та індексація грошових доходів, які
отримувала позивач у місяць року свого
звільнення, також повинні були
включатись відповідачем до складу
грошового утримання позивача при
заповненні даних у заяві на отримання
страхових виплат, на підставі якої
страхова компанія «Брокбізнес»
здійснила розрахунок і виплату.

Підстави для невключення вказаних
доплат до складу грошового утримання
позивача відсутні.

Посилання відповідача на положення
постанов Кабінету Міністрів України
від 19 серпня 1992 року №488 «Про умови
державного обов'язкового особистого
страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призначених на
збори, і порядок виплат їм та членам їх
сімей страхових сум» та від 19 листопада
1992 року №627 «Про внесення змін до
Положення про порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки» є
безпідставним, оскільки вони прийняті
на реалізацію положень статті 23 Закону
України «Про міліцію», яка не
врегульовує питання виплати страхових
сум внаслідок втрати працездатності у
зв'язку із захворюванням працівника
міліції, пов'язаного із проходженням
служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що посилання
відповідача на постанову Кабінету
Міністрів України від 31 грудня 1996 року
№1592 «Про умови оплати праці
працівників органів державної
податкової служби» є безпідставним,
оскільки оклад є лише складовою
заробітної плати чи грошового
утримання, із якого, як базової
величини, нараховується така плата чи
утримання, а також нараховуються
доплати, надбавки і інші складові
заробітної плати чи грошового
утримання.

Щодо вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, то суд погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відмови в її задоволенні,
оскільки, ОСОБА_3 не надано належних
доказів на підтвердження вказаної
вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Головного Управління
Міністерства доходів і зборів України
в Івано-Франківській області,
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Головного
Управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області відхилити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
травня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Олексієнко