Справа № 2-а-11859/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Іванюта Т.Є.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від 09
вересня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду України
у Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
нарахування і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
нарахування і виплату пенсії.

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 09 вересня 2011
р. позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Кагарлицькому районі
Київської області перерахувати та
виплатити починаючи з 21.08.2011 року
ОСОБА_3 щомісячне підвищення до пенсії
за проживання на забрудненій території
відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
проводити щомісячну виплату у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
встановленої Законом на відповідний
місяць.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до 4 категорії осіб,
які постраждали від наслідків аварії
на ЧАЕС, отримує доплату до пенсії у
відповідача за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частиною 2 ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
від 28 лютого 1991 року, передбачено, що
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються на одну мінімальну
заробітну плату

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 р. № 836, а не в кратному
відношенні до мінімальної пенсії за
віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836,
колегія суддів вважає, що відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 39 та 51 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок доплати до пенсії
в розмірі передбаченому Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції неправомірно
задовольнив позовні вимоги позивача,
починаюси з 21.08.2011 року з огляду на
наступне.

Законом України № 3491-У1 від 14 червня 2011
року внесені зміни до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", яким доповнено прикінцеві
положення пунктом 4 такого змісту;
установити, що у 2011 році норми і
положення статей 39,50,51,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених КМ України
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету Пенсійного фонду
України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України,
зокрема, постановою КМУ № 745 від
06.07.2011р., яка набула чинності 23.07.2011року.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог позивача щодо зобов'язання
відповідача здійснити доплату до
пенсії відповідно до вимог ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 21.08.2011 року слід відмовити,
так як з 23.07.2011 року пенсійний орган,
обчислюючи розмір доплати відповідно
до ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», повинен застосовувати
встановлені Кабінетом Міністрів
України розміри такої пенсії.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
є такими, що призвели до неправильного
вирішення справи та є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 183-2, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області - задовольнити .

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 09 вересня 2011
р. - скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.