Справа № 2а-0306/10138/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р.
Справа № 9104/141581/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Хобор Р.Б., Яворського І.О.

розглянувши у м. Львові в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 04 листопада 2011
року по справі №2а/0306/10138/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ковелі Волинської області про
зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ковелі Волинської області і просила
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок його пенсії із 01 квітня 2010
року із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу, з якої сплачено
страхові внески і яка враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує перерахунку, тобто за 2009 рік,
а також провести виплату пенсії з
урахуванням проведеного перерахунку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідно до ст. ст. 40, 42 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вона має право на
перерахунок пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати,
який мав місце у році, що передує року
здійснення перерахунку. Проте
відповідач в порушення вищевказаних
правових норм, при перерахунку пенсії у
2010 році застосував показник середньої
заробітної плати за 2007 рік. Нормами
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» підтверджується обов'язок
відповідача застосовувати при
перерахунку пенсії за 2010 рік показник
середньої заробітної плати за 2009 рік.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 04 листопада 2011 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також зазначає, що висновки,
викладені у рішенні суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи. В зв'язку з цим просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення
про задоволення його позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що положення
ст. ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» чітко і однозначно
вказують на необхідність застосування
при перерахунку пенсії показника
середньої заробітної плати за
календарний рік, що передує року, у
якому здійснюється перерахунок пенсії.
В даному випадку необхідно
застосовувати показник середньої
заробітної плати за 2009 рік.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач будучи
пенсіонером, продовжувала працювати та
звернулася до відповідача із заявою
про проведення перерахунку
призначеної їй пенсії.

Відповідачем такий перерахунок пенсії
був проведений із врахуванням наявного
у позивача страхового стажу та з
врахування показника заробітної плати,
яка відповідно до Закону враховується
для обчислення пенсії за 2007 рік.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд
виходив з того, що показник середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески, використовується як
складова для призначення пенсії
відповідно до частини 2 статі 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і є
незмінною величиною при перерахунку
пенсії, на відміну від інших
показників, які використовуються при
визначенні заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Здійснення перерахунку пенсії
передбачено статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, проводиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніше як через
два роки після попереднього
перерахунку з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону України.

Така редакція є чинною після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107 - VI, визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10 - рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Чинна норма абзацу 3 частини 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону України.

Тобто правила частини 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» при
перерахунку пенсії застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь - які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2007 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». З огляду на зазначене та
керуючись положеннями принципу
законності, закріпленого в ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приписи постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року № 530 не
можуть застосовуватись до спірних
відносин.

З урахуванням зазначеного, правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії відсутні, так як він
застосовується виключно для
призначення пенсії.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України суд ухвалює
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 04 листопада 2011 року по
справі №2а - /0306/10138/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ковелі Волинської області про
зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р.Б. Хобор

І.О. Яворський