Справа № 2а-0370/1328/12
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
114428/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о
в и в :

10 травня 2012 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області звернулося в суд з позовом до
відповідача - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області, в якому просив
стягнути невідшкодовані суми
заборгованості по виплаті пенсій по
інвалідності, не включених до актів
щомісячних звірок пенсіонерам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в сумі 20416,34 грн. та стягнути
невідшкодовані суми заборгованості по
виплаті щомісячної цільової грошової
допомоги та витрат на виплату і
доставку пенсій по інвалідності, що
були включені до актів звірок у сумі
758151,18 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року позов задоволено частково.
Стягнено з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області витрати на виплату
та доставку пенсій, призначених по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за період з березня 2011
року по березень 2012 року включно в
розмірі 20416,34 грн. (двадцять тисяч
чотириста шістнадцять грн. 34 коп.). В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, сторони оскаржили його в
апеляційному порядку. Вважають, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Ковелі та Ковельському районі
Волинської області в обґрунтування
доводів своєї апеляційної скарги
зазначає, що оскаржуване рішення в
частині відмови у стягненні з
відповідача сум заборгованості щодо
виплати щомісячної цільової грошової
допомоги та витрат на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що були включені в акт
звірки є необгрунтованим, оскільки
відповідно до вимог чинного
законодавства після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований, при
цьому страховик вправі звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
понесених витрат, а тому - витрати
понесені Пенсійним фондом України у
зв'язку із виплатою пенсій по
інвалідності/втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначених відповідно
до Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на підставі акту
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Враховуючи наведене,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області в апеляційній
скарзі покликається на те, судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки тому факту, що до актів
щомісячних звірок не включались та
відповідно не враховувались суми
витрат на виплату пенсій громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки трудове
каліцтво ними отримано за межами
України. Особові справи зазначених
потерпілих у апелянта відсутні, акти
розслідування нещасного випадку або
акт розслідування професійного
захворювання за встановленими формами,
висновок МСЕК про ступінь втрати
професійної працездатності відсутні,
тому не має правових підстав для
здійснення відшкодування позивачу
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві. Крім того,
судом першої інстанції при задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
витрат на виплату та доставку пенсій
вказаним громадянам до розрахунку суми
такого стягнення включено щомісячну
державну адресну допомогу, а тому
вказаний розрахунок є неправильним.
Враховуючи наведене, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Представник апелянта Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області - Димарчук І.В. у
судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, проти
доводів апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області заперечив, вважає висновки
суду першої інстанції неправильними та
необґрунтованими в частині стягнення
на користь позивача витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області в судове засідання не прибув,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду повідомлений належним чином,
подав до суду клопотання про розгляд
справи у його відсутності (вх.№К-12205/14
від 22 квітня 2014 року), а тому суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
його відсутності за наявними в справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлео, що у
період з березня 2011 року по березень 2012
року щомісячно управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області проводило звірку з
відповідачем щодо осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Розбіжності виникли щодо витрат на
виплату і доставку пенсії призначеної
по інвалідності у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві, та щомісячної
державної адресної допомоги,
встановленої постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26 березня 2008
року.

Крім того, позивачем призначено пенсія
по інвалідності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
отримали каліцтво на території СНД,
проте виплати щомісячної цільової
грошової допомоги вказаним
пенсіонерам не були включені в акти
звірки.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
обгрунтованості вимог про стягнення з
відповідача витрат на виплату та
доставку пенсій призначених по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які отримали каліцтво на
території СНД, оскільки страховиком,
який має виплачувати пенсію по
інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Разом
з тим, відсутні підстави для
задоволення позову в частині стягнення
невідшкодованих сум заборгованості у
розмірі 758151, 18 грн., що були включені до
актів звірок, оскільки державна
адресна допомога, визначена Постановою
Кабінету Міністрів України № 265 від 26
березня 2008 року, не передбачена в
переліку соціальних послуг, які
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, а тому Фонд не
може нести витрати на її виплату.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

Ч. 4 ст. 26 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до ст.ст.21,28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійних
захворювань» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодувати шкоду, яка заподіяна
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я або у випадку його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, що
знаходилися на його утриманні, пенсію з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві чи професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
утратою годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

П.2 ст.7 Прикінцевих положень Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (набрав чинності 01
квітня 2001 року) передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в подальшому
відбуваються відповідні розрахунки.

Аналогічні норма передбачена ст.24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Крім того, ч.2 ст.2 вказаного Закону
передбачено, що особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно з п.3 р.XI Прикінцеві положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Відповідно до абз. 3,7 п.3 р.XI вказаного
Закону вся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст.21 Закону
України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Ст.1 Угоди про гарантії прав громадян
держав учасниць СНД у сфері пенсійного
забезпечення від 13 грудня 1992 року
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян держав учасниць даної угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Відповідно до ст.
3 вказаної Угоди всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за даною угодою, несе
держава, яка надає забезпечення. За
змістом цієї норми взаємні розрахунки
між державами можуть проводитися лише
на підставі двосторонніх договорів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України у
справах №21-361а11 від 21 листопада 2011 року
та № 21-333а11 від 05 грудня 2011 року.

Таким чином, правильним є також і
висновок суду першої інстанції про
підставність позовних вимог в частині
стягнення з відповідача витрат на
виплату та доставку пенсій призначених
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які отримали каліцтво на
території СНД. Доводи апелянта -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області в цій частині є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено представником
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області під час
апеляційного провадження,
заборгованість в розмірі 758151,18 грн.
виникла щодо невідшкодованої суми
державної адресної допомоги.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 265 від 26 березня 2008 року «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» передбачено, що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї - 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

П.4 вказаної Постанови зазначено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що адресна допомога як окремий
вид соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України,
зокрема, у постановах від 06 червня 2011
року (справа № 21-57а11), 20 червня 2011 року
(справа № 21-59а11), 14 листопада 2011 року
(справа № 21-343а11), 30 січня 2012 року (справа
№ 21-428а11), а відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС
України суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовної вимоги щодо стягнення
невідшкодованої суми заборгованості у
сумі 758151,18 грн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційних скарг є необґрунтованими і
безпідставними та не спростовують
висновки суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та безпідставність позовних
вимог в частині стягнення
невідшкодованої суми заборгованості у
сумі 758151,18 грн., правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України
апеляційні скарги необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в
:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Ковелі
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 18
травня 2012 року у справі № 2а-0370/1328/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2014
року.