Справа № 817/1161/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1161/14

08 травня 2014 року 11год. 23хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Борискіна С.А. за
участю секретаря судового засідання
Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Шугалевич В.І.

відповідача: представник Леошек О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Рівненське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укленко" про
стягнення заборгованості , -ВСТАНОВИВ :

Рівненське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось з адміністративним позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укленко» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Позовні вимоги обгрунтовуються
наступним. Відповідно до ч.1-3 ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Позивач стверджує, що на виконання цих
положень у відповідності до Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
що затверджений постановою КМУ № 70 від
31.01.2007 р. 10 лютого 2014 року ТзОВ «Укленко»
було подано до Рівненського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт форми 10 - ПІ про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів. Відповідно до поданого
звіту середньооблікова кількість
штатних працівників становить 214 осіб,
згідно з ним кількість штатних
працівників, яким встановлено
інвалідність, має становити 9 осіб, а
працевлаштовано - 7. Посилаючись на вище
викладені обставини Позивач вважає, що
Відповідачем було порушено норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, за що згідно з ч. 4 ст. 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» він
повинен сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 53 557,94 грн. та пеню в сумі 48,21
грн.

У судовому засіданні представник
Позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив позов задовольнити
з викладених у позовній заяві підстав.

Представник Відповідача позов не
визнав, подав письмові заперечення та,
зокрема, пояснив, що відповідно до
положень Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» ТзОВ «Укленко» зобов'язане
створювати робочі місця для інвалідів
і надавати відповідну інформацію та
звітність до державних органів, проте
обов'язку пошуку інвалідів на вакантні
місця у Товариства не виникає, оскільки
згідно з ч. 3 ст. 18-1 цього закону
Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Представник Відповідача зазначив, що
така позиція закріплена і у практиці
Верховного Суду України, зокрема у
Постанові ВСУ від 26.06.2012 року за позовом
Одеського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Одеської залізниці про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Оскільки ТзОВ «Укленко» подавало
щомісячно протягом 2013 року
Березнівському центру зайнятості
звіти у формі 3-ПН з інформацією
стосовно наявності вакансій на
підприємстві, включно із вакантними
місцями для працівників з інвалідністю
та звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
(форма № 10 ПІ) до Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, зі
своєї сторони Товариство виконало усі
необхідні дії по створенню робочих
місць для інвалідів.

Додатково клопотанням було долучено до
матеріалів справи копії Постанови ВСУ
від 26.06.2012 року, Постанови ВСУ від 16.04.2013
року. та Постанови ВСУ від 17.12.2013 року,
що підтверджують позицію Відповідача,
викладену у запереченнях проти позову.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТзОВ «Укленко» у
відповідності до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
що затверджений постановою КМУ № 70 від
31.01.2007 р. 10 лютого 2014 року ТзОВ «Укленко»
було подано до Рівненського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт форми 10 - ПІ про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до даного поданого звіту
середньооблікова кількість штатних
працівників становить 214 осіб, згідно
зі звітом кількість штатних
працівників, яким встановлено
інвалідність, має становити 9 осіб, а
працевлаштовано - 7.

Судом також встановлено, що Відповідач
подавав Березнівському центру
зайнятості щомісячно протягом 2013 року
звіти у формі 3-ПН з інформацією
стосовно наявності вакансій на
підприємстві, включно із вакантними
місцями для працівників з
інвалідністю.

Окрім вище згаданих звітів, ТзОВ
«Укленко» зверталось в письмовому
порядку до Управління соціального
захисту населення Березнівської
райдержадміністрації про сприяння у
працевлаштуванні інвалідів на
спеціально створені ТзОВ «Укленко»
робочі місця та до Березнівського
центру зайнятості з проханням
направити для працевлаштування
інвалідів, на що отримало відповідь
Березнівського центру зайнятості про
те, що інваліди для працевлаштування
відсутні на обліку, у зв'язку з чим
працевлаштування даної категорії осіб
є неможливим.

Вирішуючи даний спір суд виходить з
наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

В матеріалах справи наявні копії
звітів про наявність вакансій та звіту
форми 3-ПН.

Згідно з ч. 3 ст. 18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), а є заходом впливу на
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито всіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Таким чином, обов'язок товариства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Аналогічна правова позиція викладена
також в постановах колегії суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України від 26
червня 2012 року, від 16.04.2013 року та від
17.12.2013 року.

Відповідно до статті 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, на думку суду, ТзОВ
«Укленко» повністю виконало вимоги
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
обов'язок створювати робочі місця для
інвалідів і надавати відповідну
інформацію та звітність до державних
органів, не тягне за собою обов'язку
щодо пошуку інвалідів на вакантні
місця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд приходить до висновку, що Позивач
не довів обґрунтованості своїх вимог, а
Відповідач на підставі належних та
допустимих доказів підтвердив
правомірність своїх дій.

Відтак у задоволенні позовних вимог
суд відмовляє повністю.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судовий збір на користь Позивача не
стягується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Борискін С.А.