Справа № 675/1018/14-а
Суддя: Янішевська О. С.
Дата ухвалення: 2014-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1018/14-а
Провадження № 2-а/675/39/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2014 р. Ізяславський райсуд
Хмельницької області в складі

головуючої – судді Янішевської О. С.,

при секретарі Самборській Л. А.,

за участю представника відповідачів
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізяславі
справу за адміністративним позовом
кандидата на пост Президента України
ОСОБА_2, в інтересах якої діє довірена
особа ОСОБА_3, до редакції газети
«Обласний інформаційно-аналітичний
тижневик «Партнер», спільного
підприємства «Партнер-прес» про
визнання дій суб’єктів оскарження
такими, що не відповідають вимогам
законодавства про вибори Президента
України, порушують виборчі права
громадян, права та законні інтереси
суб’єкта виборчого процесу,

в с т а н о в и в :

Довірена особа кандидата на пост
Президента України ОСОБА_2 ОСОБА_3
звернувся до суду з адміністративним
позовом про визнання дій редакції
газети «Обласний
інформаційно-аналітичний тижневик
«Партнер», спільного підприємства
«Партнер-прес» такими, що не
відповідають вимогам законодавства
про вибори Президента України,
порушують виборчі права громадян,
права та законні інтереси суб’єкта
виборчого процесу, мотивуючи це тим, що
22 травня 2014 року в газеті «Партнер» № 21
(890) було опубліковано статтю під
заголовком «ОСОБА_2 і Путін. Коротка
історія дружби». Позивач вважає, що
відомості, викладені у вказаній статті
є завідомо недостовірними та такими, що
спрямовані на дискредитацію особи
кандидата на пост Президента України
ОСОБА_2 перед виборцями та умисне
перешкоджання суб’єкту виборчого
процесу. Позивач посилається на те, що у
зазначеній статті вказано:

- про підтримання між
кандидатом на пост Президента України
ОСОБА_2 та Путіним приязних стосунків;

- ОСОБА_2 підписала кабальні
газові угоди;

- під час російської агресії
проти Грузії прем’єр ОСОБА_2 посприяла
виведенню на війну кораблів
російського Чорноморського флоту;

- заблокувала вступ України в
НАТО;

- ОСОБА_2 приручала Януковича,
домовляючись із ним про широку
коаліцію;

- з реакції прем’єра ОСОБА_2
Путін відчув, що може принижувати
діючого на той час Президента;

- на виборах Путін робить
ставку на ОСОБА_2

ОСОБА_3 вважає, що внаслідок цього було
опубліковано агітаційний матеріал від
особи, яка не є суб’єктом виборчого
процесу або угода з якою не може бути
підставою для публікації
передвиборної агітації; порушено
заборону розповсюдження завідомо
неправдивих відомостей про кандидата
на пост Президента України; порушено
право ОСОБА_2 брати участь у виборах на
рівних засадах. В своїй заяві довірена
особа кандидата на пост Президента
України ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить визнати
дії суб’єктів оскарження такими, що не
відповідають вимогам законодавства
про вибори Президента України,
порушують виборчі права громадян,
права та законні інтереси

суб’єкта виборчого процесу - кандидата
на пост Президента України ОСОБА_2;
зобов’язати відповідачів
опублікувати у газеті «Обласний
інформаційно-аналітичний тижневик
«Партнер» спростування статті під
заголовком «ОСОБА_2 і Путін. Коротка
історія дружби», що була опублікована 22
травня 2014 року на сторінці 2 у № 21 (890)
цієї газети, зазначивши, що відомості
про ОСОБА_2, які зазначені у статті, є
недостовірними.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з’явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
шляхом направлення смс-повідомлення.

Представник відповідачів – головний
редактор «Обласного
інформаційно-аналітичного тижневика
«Партнер», директор спільного
підприємства «Партнер-прес» ОСОБА_4 в
судовому засіданні заявлені вимоги не
визнав.

Допитавши представника відповідачів,
перевіривши матеріали справи, суд
знаходить, що позов задоволенню не
підлягає з таких підстав.

У даній категорії справ існують різні
способи захисту порушеного права щодо
розповсюдження інформації.

Зокрема кандидат, який є суб'єктом
виборчого процесу, має право
звернутися до засобу масової
інформації, що оприлюднив інформацію,
яку кандидат вважає недостовірною, з
вимогою опублікувати їх відповідь про
спростування цієї інформації (ч. 5 ст. 64
ОСОБА_5 «Про вибори Президента
України»).

Отже, засіб масової інформації повинен
опублікувати відповідь про
спростування будь-якої інформації,
поширеної стосовно суб'єктів виборчого
процесу, яку ці особи вважають
недостовірною. Недостовірність такої
інформації у виборчих справах у
порядку адміністративного судочинства
не встановлюється. У разі ж відмови
(ухилення) засобу масової інформації,
що оприлюднив таку інформацію,
опублікувати відповідь указані
суб'єкти виборчого процесу можуть
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою до цього засобу
масової інформації про зобов'язання
оприлюднити відповідь про
спростування опублікованих ними
неправдивих відомостей про кандидата
чи партію (блок). Такий спір є виборчим і
підлягає розгляду адміністративним
судом за особливостями, встановленими
статтями 172- 179 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Частинами 2, 3 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу. Кожна особа, яка
звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У даному спорі позивач - суб'єкт
виборчого процесу звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою щодо дій засобу масової
інформації про зобов'язання
оприлюднити відповідь про
спростування розповсюджених ним
неправдивих відомостей, обравши
вказаний спосіб захисту.

Відповідно до постанови Центральної
виборчої комісії від 31 березня 2014 року
№132 ОСОБА_2 зареєстровано кандидатом на
пост Президента України на
позачергових виборах Президента
України 25 травня 2014 року. Суб'єкт
висування - політична партія
«Всеукраїнське об’єднання
«Батьківщина».

Згідно доданої до матеріалів справ
копії посвідчення № ДО-301 від 11 квітня
2014 року ОСОБА_3 являється довіреною
особою кандидата на пост Президента
України ОСОБА_2 у територіальному
виборчому окрузі № 191.

Підставою для звернення з даним
позовом до суду позивачі зазначають
факт грубого порушення виборчого
законодавства редакцією газети
«Обласний інформаційно-аналітичний
тижневик «Партнер» та спільного
підприємства «Партнер-прес» через
публікацію 22 травня 2014 року на сторінці
2 у № 21 (890) вказаної газети статті під
заголовком «ОСОБА_2 і Путін. Коротка
історія дружби». У вказаній статті
зазначено наступне (дослівно):

«Якби не її власні успішні контакти та
приязні стосунки з Путіним упродовж
тривалого часу.»

«Це виглядало так, що перед виходом до
преси Путін спілкувався з ОСОБА_2,
відчув її реакцію і зрозумів, що може
принижувати Президента України у
присутності Прем’єр-міністра.»

«Крім того, саме ОСОБА_2 заблокувала
рішення, яке зробило б неможливим вихід
кораблів ЧФ у море з бази в Севастополі
для їхньої подальшої участі в бойових
діях проти Грузії.»

«В політичному середовищі не є
таємницею той факт, що саме ОСОБА_2
заблокувала вступ України до НАТО.»

«Газовий контракт – тут здається все
як на долоні. Вкрай невигідна для
України угода була підписана між
ОСОБА_2 і Путіним.»

«Політолог з ОСОБА_6 Бєлковський
вважає, що і на виборах 2014 року Путін
робить ставку на ОСОБА_2.»

«… так само, як вона «приручала»
Януковича, домовляючись з ним про
«широку коаліцію».

Відомості щодо звернення позивача до
засобу масової інформації із заявою
щодо опублікування відповіді на
інформацію, зазначену у статті, яку
ОСОБА_3 вважає недостовірною, в
матеріалах справи відсутні.

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову, позивач
посилається на те, що інформація,
поширена відповідачами, є неправдивою,
тобто такою, що не відповідає
дійсності, порушують законодавство про
вибори, оскільки спрямована на
перешкоджання діяльності суб’єкта
виборчого процесу (кандидата на пост
Президента України ОСОБА_2 В.), поєднане
з обманом.

Згідно ч. 5 ст. 64 ОСОБА_5 України «Про
вибори Президента України»
забороняється розповсюдження завідомо
неправдивих відомостей про кандидата
на пост Президента України. Засіб
масової інформації, що оприлюднив
інформацію, яку кандидат на пост
Президента України вважає явно
недостовірною, не пізніш як через три
дні після дня оприлюднення таких
матеріалів, але не пізніш як за два дні
до дня виборів зобов'язаний надати
кандидату на пост Президента України,
партії, щодо яких поширено
недостовірні відомості, на їх вимогу
можливість спростувати такі матеріали:
надати такий же ефірний час відповідно
на телебаченні чи радіо або
опублікувати в друкованому засобі
масової інформації наданий кандидатом
чи партією матеріал, який повинен бути
набраний таким самим шрифтом і
розміщений під рубрикою
«спростування» на тому ж місці шпальти
в обсязі не меншому, ніж обсяг
повідомлення, що спростовується.
Спростування повинно містити
посилання на відповідні публікацію в
друкованому засобі масової інформації,
передачу на телебаченні, радіо та на
факти, що спростовуються. Спростування
має бути оприлюднене без додатків,
коментарів та скорочень і
здійснюватися за рахунок засобу
масової інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява щодо дій чи
бездіяльності засобів масової
інформації, інформаційних агентств,
підприємств, установ, організацій,
їхніх посадових та службових осіб,
творчих працівників засобів масової
інформації та інформаційних агентств,
що порушують законодавство про вибори
та референдум, подається до місцевого
загального суду як адміністративного
суду за їхнім місцезнаходженням.

Гарантії діяльності кандидатів на пост
Президента України встановлює ОСОБА_5
України «Про вибори Президента
України» від 05 березня 1999 року.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ОСОБА_5 України «Про
вибори Президента України»
передвиборна агітація - це здійснення
будь-якої діяльності з метою
спонукання виборців голосувати за або
не голосувати за певного кандидата на
пост Президента України. Передвиборна
агітація може здійснюватися у
будь-якій формі та будь-якими засобами,
що не суперечать Конституції України
та законам України.

Обмеження щодо ведення передвиборної
агітації визначено ст. 64 ОСОБА_5
України «Про вибори Президента
України».

З аналізу вимог адміністративного
позову вбачається, що позивач по суті
просить встановити відомості,
викладені у статті «ОСОБА_2 і Путін.
Коротка історія дружби», яка була
опублікована 22 травня 2014 року на
сторінці 2 у № 21 (890) в газеті «Обласний
інформаційно-аналітичний тижневик
«Партнер», такими, що носять
недостовірний та

негативний характер та у зв'язку з цим
визнати дії щодо поширення такої
інформації протиправними, спростувати
інформацію.

Судом встановлено, що зазначена вище
інформація стосується кандидата на
пост Президента України ОСОБА_2, була
поширена у засобах масової інформації
та стала доступною необмеженому колу
осіб.

При цьому встановленню підлягає
характер поширеної інформації.

Позивач, обґрунтовуючи позов, вказує,
що оприлюднена інформація є
недостовірною.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
України негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Виходячи з цього, необхідним є
проведення аналізу змісту спірного
висловлювання на предмет наявності в
ньому викладу фактичних обставин чи
оціночних суджень.

Відповідно до частини другої статті 47-1
ОСОБА_5 України «Про інформацію»
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Виходячи з аналізу змісту
вищенаведеного тексту висловлювань у
статті «ОСОБА_2 і Путін. Коротка історія
дружби» на підставі ч. 2 ст. 47-1 ОСОБА_5
України «Про інформацію», суд
приходить до висновку, що поширена
відповідачами інформація має характер
оціночного судження, оскільки є
критикою дій політичного діяча, а тому
ці висловлювання не можуть тлумачитися
як такі, що містять фактичні дані.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
ОСОБА_5 України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР
(далі - Конвенція).

Згідно ст. 10 Конвенції кожен має право
на свободу вираження поглядів. Це право
включає свободу дотримуватися своїх
поглядів, одержувати і передавати
інформацію та ідеї без втручання
органів державної влади і незалежно
від кордонів. Здійснення цих свобод,
оскільки воно пов'язане з обов'язками і
відповідальністю, може підлягати таким
формальностям, умовам, обмеженням або
санкціям, що встановлені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадської безпеки, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я чи моралі, для захисту
репутації чи прав інших осіб, для
запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або для
підтримання авторитету і
безсторонності суду.

Статтею 17 ОСОБА_5 України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду»
встановлено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Суд звертає увагу, що в своїй практиці
Європейський Суд з прав людини
розрізняє факти та оціночні судження.

Так, у рішенні у справі Lingens v. Austria,
Європейський Суд зазначив, якщо
існування фактів може бути
підтверджене, правдивість оціночних
суджень не піддається доведенню.
Вимога довести правдивість оціночних
суджень є нездійсненною і порушує
свободу висловлення думки як таку, що є
фундаментальною частиною права, яке
охороняється статтею 10 Конвенції.

При дотриманні умов § 2 статті 10
Конвенції, право вільно передавати
інформацію поширюється не лише на
«інформацію» та «ідеї», які
сприймаються сприятливо або
вважаються необразливими чи
нейтральними, але й такі, які ображають,
шокують чи викликають стурбованість.
Такі є вимоги плюралізму,
толерантності і лібералізму, без яких
немає «демократичного суспільства»
(рішення у справі Handyside v. the United Kingdom).

Суд приходить до висновку, що критика
кандидата на пост Президента України
ОСОБА_2, наведена у спірних
висловлюваннях, має характер
оціночного судження автора статті
діяльності політичного діяча, оскільки
у цих висловлюваннях автор не
посилається на офіційно встановлені
компетентними органами державної
влади факти.

Такі судження є суб'єктивною думкою та
припущеннями автора статті ОСОБА_7.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки, поширені в засобі масової
інформації, принижують її гідність,
честь чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй частиною
першою статті 277 ЦК України та
відповідним законодавством правом на
відповідь, а також на власне тлумачення
справи (стаття 37 ОСОБА_5 «Про друковані
засоби масової інформації (пресу) в
Україні» ) у тому ж засобі масової
інформації з метою обґрунтування
безпідставності поширених суджень,
надавши їм іншу оцінку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Таким чином, судом не встановлено
розповсюдження відповідачами завідомо
неправдивих відомостей про кандидата
на пост Президента України ОСОБА_2 –
суб'єкту виборчого процесу.

Наведене виключає порушення вимог
ОСОБА_5 України «Про вибори Президента
України».

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 23, 71, 159, 162, 163, 172, 174,
176, 177 Кодексу адміністративного
судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову кандидата на пост
Президента України ОСОБА_2, в інтересах
якої діє довірена особа ОСОБА_3,
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Ізяславський районний суд
Хмельницької області протягом двох
днів з дня її проголошення.

Суддя