Справа № П/811/963/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
Справа № П/811/963/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючої - судді Нагібіної Г.П.,
суддів - Дегтярьової С.В., Жука Р.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
«Консалтингова компанія кредит» до
Фонду державного майна Україна про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПП «Консалтингова компанія кредит»
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом, з урахування заяви про
уточнення позовних вимог (а.с.81), про:

- визнання протиправним рішення Фонду
державного майна України про відмову у
видачі сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності за спеціалізацію 1.8 «Оцінка
для цілей оподаткування та нарахування
і сплати інших обов'язкових платежів,
які справляються відповідно до
законодавства»;

- зобов'язання Фонду державного майна
України видати сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності за спеціалізацію
1.8 «Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній
формі»).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
Фонд державного майна України,
відмовляючи підприємству у видачі
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності за спеціалізацію 1.8 «Оцінка
для цілей оподаткування та нарахування
і сплати інших обов'язкових платежів,
які справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»
порушив вимоги ст.19 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність», ст. 5
Закону України «Про адміністративні
послуги» та ст.4-1 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», оскільки у
відмові Фонд державного майна України
послався на відсутність документів,
подання яких не передбачено законом.

Представник позивача та представник
відповідача в судове засідання не
з'явились, надавши заяви про розгляд
справи у порядку письмовому
провадженні (а.с.82, 83).

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду.

Враховуючи те, що сторони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи у
порядку письмового провадження на
основі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши подані позивачем документи
і матеріали, дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, адміністративний суд,

В С Т А Н О В И В:

ПП «Консалтингова компанія кредит»
(далі позивач) зареєстроване, як
юридична особа 06.03.2008 р., що
підтверджується випискою з ЄДРПОУ
серії АБ №425576 (а.с.49), основним видом
діяльності, якого за КВЕД - 68.31.
«Агентства нерухомості».

Фонд державного майна України (далі
відповідач, ФДМУ) є центральним органом
виконавчої влади із спеціальним
статусом, що реалізує державну
політику у сфері приватизації, оренди,
використання та відчуження державного
майна, управління об'єктами державної
власності, у тому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління, а також у сфері
державного регулювання оцінки майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності.

З метою здійснення господарської
діяльності у сфері оцінки майна,
майнових прав для цілей оподаткування
та нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства (у тому числі правочинів,
що підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації), позивач звернувся до ФДМУ
із заявою про отримання сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності
відповідно до Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» (заява від 06.11.2013).

Згідно вказаної заяви позивач просив
ФДМУ видати сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності за напрямом 1.8.
Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства.

На виконання вимог Положення «Про
порядок видачі сертифікатів суб'єктів
оціночної діяльності», затвердженого
Наказом Фонду від 14.03.2002 №479 (далі Наказ
№479), позивачем також надано програму
організації системи зовнішнього
контролю якості (надалі - Програма), що
підтверджують дотримання вимог до
якості послуг та впровадження даної
Програми і надано згоду на перевірку
дотримання системи зовнішнього
контролю якості Програми, описане
підтверджуються описом документів, що
додаються до заяви про видачу
сертифікатів суб'єкта оціночної
діяльності (а.с.17).

Листом ФДМУ за № 10-36-16341 від 20.12.2013 «Щодо
видачі сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності» повідомлено позивача про
рекомендацію атестаційно-рецензійної
комісії Фонду (на підставі її зауважень
до документів), у зв'язку із не
впровадженням позивачем в діяльність
системи управління якістю послуг
(систему зовнішнього контролю якості),
на підставі чого прийнято рішення про
відмову у видачі сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності за заявленим
напрямком (спеціалізацією) (а.с.18).

В подальшому, з урахуванням зауваження
та пропозиції атестаційно-рецензійної
комісії ФДМУ, позивачем внесено зміни в
документи для отримання сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності за
заявленим напрямком.

22.01.2014 р. пакет змінених та
доопрацьованих документів був
повторно направлений до Фонду
державного майна України, що
підтверджується описом цінного листа
(а.с.22).

Листом від 11.03.2014 р. за вих.№ 10-36-2577 ФДМУ
повідомив позивача про відмову у
видачі сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності ПП «Консалтингова компанія
кредит» (далі - оскаржувана відмова,
а.с.46).

Правомірність та обґрунтованість
відмови у видачі сертифікату та
зобов'язання видати сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Ухвалою суду від 28.04.2014 р. зобов'язано
ФДМУ надати суду пакет документів
згідно описів від 06.11.2013 р. та від 22.01.2014
р, які подані позивачем для отримання
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності (а.с.67).

Проте, вимоги вищеописаної ухвали
відповідачем в судове засідання 13.05.2014
р. та 15.05.2014 р., виконано не було.

За приписами частини 2 статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 4 статті 71 КАС України
визначено, що суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі. У разі невиконання цього
обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.

Відповідач письмових заперечень
суду не надав, вимоги ухвали про
витребування доказів не виконав.

Враховуючи ненадання
відповідачем заперечень на позов і
невиконання ухвали суду про
зобов'язання надати документи, суд
розглядає дану справу на основі
наявних у ній доказів.

Стосовно позовної вимоги про
визнаття протиправним рішення ФДМУ
щодо відмови у видачі сертифікату
суб'єкта оціночної діяльності, суд
зазначає наступне.

Закон України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» визначає правові
засади здійснення оцінки майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності в Україні, її державного та
громадського регулювання,
забезпечення створення системи
незалежної оцінки майна з метою
захисту законних інтересів держави та
інших суб'єктів правовідносин у
питаннях оцінки майна, майнових прав та
використання її результатів.

Так, частиною 1 статті 19 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», для розгляду питання про
видачу сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності суб'єкт господарювання
подає до Фонду державного майна
України такі документи: заяву про
видачу сертифіката за формою,
встановленою Фондом державного майна
України; довідку про оцінювачів, які
працюють в його штатному складі, за
формою, встановленою Фондом державного
майна України; копії кваліфікаційних
свідоцтв оцінювачів, зазначених у
довідці.

Водночас, у пункті 1 розділу II Наказу
№479, розгляд питання про видачу
сертифіката здійснюється за
ініціативою суб'єкта господарювання. З
цією метою суб'єкт господарювання
подає до Фонду державного майна
України такі документи: заяву про
видачу сертифіката за формою,
установленою в додатку 2 до Положення;
довідку про оцінювачів, які працюють у
його штатному складі, за формою,
установленою в додатку 3 до Положення;
копії кваліфікаційних свідоцтв
оцінювачів, зазначених у довідці,
засвідчені печаткою суб'єкта
господарювання; копію платіжного
документа, що підтверджує внесення
плати за видачу сертифіката до
Державного бюджету України; для
суб'єктів оціночної діяльності, які
здійснюватимуть оціночну діяльність
за спеціалізацією 1.8 "Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства" (далі - спеціалізація 1.8)
у межах напряму 1 "Оцінка об'єктів у
матеріальній формі" (далі - напрям 1)
та/або спеціалізацією 2.3 "Оцінка для
цілей оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства" (далі - спеціалізація 2.3)
у межах напряму 2 "Оцінка цілісних
майнових комплексів, паїв, цінних
паперів, майнових прав та
нематеріальних активів, у тому числі
прав на об'єкти інтелектуальної
власності" (далі - напрям 2) або напрямом
3 "Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства" (далі - напрям 3),
затверджену та впроваджену таким
суб'єктом оціночної діяльності
програму організації системи
зовнішнього контролю якості.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні», оцінка майна, майнових прав
та професійна оціночна діяльність
регулюються цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами з оцінки
майна, що не суперечать йому.

Отже, даний наказ є підзаконним
нормативно-правовим актом, який, як на
думку суду містить більш ширший
перелік необхідних документів, ніж у
Законі України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

Закон встановлює обов'язок при
зверненні до ФДМУ за отриманням
сертифікату оцінювача, надати за
переліком, три види документу, в той
час, як в наказі такий перелік значно
розширений.

Отже, на час виникнення спору,
положення Наказу містять перелік
документів, які відсутні серед
переліку таких документів зазначених у
Законі.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5),
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні цього спору пріоритетними є
норми України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

Саме на таку правову позицію звернуто
увагу Верховним Судом України, зокрема,
у постанові від 26.02.2013 р.
(http://reyestr.court.gov.ua/Review/30005853)

Крім того, частиною 3 статті 19 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» встановлено вичерпний
перелік підстав, з яких ФДМУ відмовляє
у видачі сертифіката, одна з яких це
неподання суб'єктом господарювання
принаймні одного з документів.

Отже, оскільки перелік підстав для
відмови у видачі сертифікату є
вичерпним, а тому, як на думку суду,
відмова з підстав не передбачених
законом є протиправною, оскільки усі
необхідні документи, перелік яких
міститься у частині 1 статті 19 Закону,
позивачем був наданий відповідачу.

Згідно опису документів, що був наданий
відповідачу із заявою про видачу
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності за напрямом 1.8, позивачем
надані документи за переліком, серед
яких наявні усі описані у частині 1
статті 19 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
документи (а.с.17).

Отже, оскільки відповідачем не
спростовані вищезазначені обставини, а
відтак колегія суддів дійшла висновку,
що обов'язкові документи для отримання
свідоцтва суб'єкта оціночної
діяльності, позивачем були надані
відповідачу.

Позивач в судовому засіданні, пояснив,
що він усунув недоліки, на які звернуто
увагу в листі відповідача від 20.12.2013 р.,
проте відсутність примірних зразків
таких документів, не дає можливості
виконати вимоги відповідача у тому
вигляді, у якому він їх бачить.

Тобто, є вимоги щодо створення
програмних документів, проте, як вони
повинні виглядати зовні і які
обов'язкові реквізити повинні мати, ні
у Наказі ФДМУ, ні на його сайті така
інформація відсутні.

Позивач звернувшись із заявою про
видачу сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності від 06.11.2013 р., отримав
роз'яснення відповідача щодо
необхідності у доопрацюванні поданих
документів від 20.12.2013 р. №10-36-16341.

Після опрацювання недоліків позивач
надав лист-опрацювання від 22.01.2014 р.
За результатами розгляду заяви про
видачу сертифікату від 06.11.2013 р. та
листа-опрацювання недоліків від 22.01.2014
р., відповідач відмовив позивачу у
видачі сертифікату.

Отже, суд дійшов висновку, що при
повторному розгляді документів
позивача, відповідач зобов'язаний
розглянути заяву від 06.11.2013 р. разом із
листом-опрацюванням зауважень від
22.01.2014 р. та наданими до них документами.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині визнання протиправною
відмову у видачі сертифікату суб'єкта
оціночної діяльності.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання видати сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності, суд
зазначає наступне.

Вирішення питань щодо видачі
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності належить до виключної
компетенції відповідача та не належить
до компетенції адміністративного суду,
а тому, суд не повноважний перебирати
функції іншого суб'єкта владних
повноважень в реалізації відповідних
управлінських функцій і вирішенні
питань, віднесених до виключної
компетенції такого суб'єкта та
зобов'язувати його приймати рішення,
які входять до його компетенції чи до
компетенції іншого органу.

Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не може втручатися у
дискрецію суб'єкта владних повноважень
в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями
№ R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно реалізації
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень від 11.03.1980 р.
під дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду, тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція
міститься у постанові Верховного Суду
України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з
статтею 244-2 КАС України суд
зобов'язаний привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

За приписами частини другої
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог про зобов'язання видати
сертифікат, слід відмовити.

Разом з тим, суд вважає за необхідне,
зобов'язати відповідача розглянути
заяву позивача про отримання
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності разом із
листом-опрацюванням недоліків, та
долучені до них документи з прийняттям
рішення, з урахуванням висновків даної
постанови, з огляду на наступне.

Засіб юридичного захисту має бути
ефективним, як на практиці, так і за
законом. Так, при розгляді справи було б
неприйнятно враховувати право на
ефективний засіб захисту, а саме,
запобігання порушенню або припиненню
порушення з боку суб'єкта владних
повноважень, а так само встановлення
механізму відновлення, поновлення
порушеного права, без його практичного
застосування.

Таким чином, обов'язковим є
практичне застосування ефективного
механізму захисту. Протилежний підхід
суперечитиме принципу верховенства
права.

Відповідно до частини 2 статті 11
КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки є докази звернення про
видачі сертифіката оціночної
діяльності, а відмова у видачі такого
сертифікату судом визнаються
протиправною, а тому відповідач
зобов'язаний переглянути документи,
подані позивачем та прийняти
відповідне рішення, яке повинне бути
прийняте з урахуванням висновків даної
постанови суду.

Враховуючи вищеописане, суд
дійшов висновку, що належним захистом
порушеного права позивача є
зобов'язання відповідача розглянути
заяву позивача про отримання
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності разом листом-опрацюванням
недоліків із документами, визначеними
в описі документі, що додаються до
заяви від 06.11.2013, та від 22.01.2014 р..

Саме по собі судове рішення про
визнання відмови у видачі сертифікату
суб'єкта оціночної діяльності
протиправною не відновлює порушеного
права позивача, а тому належним
способом захисту порушеного права є
повторний розгляд документів, наданих
позивачем та прийняття відповідного
рішення.

При цьому суд зазначає, що при
прийнятті в подальшому відповідачем
рішення, останній не вправі відмовляти
позивачу у видачі сертифікату з тих
самих підстав, за яких колегією суддів
визнана відмова протиправною.

Встановлені судом обставини
справи та наведені норми чинного
законодавства свідчать про те, що
відповідачем, при вчиненні
оскаржуваних дій, не дотримано
зазначених принципів, зокрема,
останнім відмовлено позивачу без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття правомірного
рішення.

Отже, підсумовуючи вищеописане, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивач при звернення до суду сплатив
судовий збір у розмірі 438,48 грн., що
підтверджується квитанціями №328 від
28.03.2014 р. та №980928.606.2 від 17.04.2014 р. (а.с.2,59),
а враховуючи заяву про зменшення
позовних вимог та часткове задоволення
позовних вимог, позивачу належить
повернути 365,40 грн. з Державного
бюджету.

Керуючись ст. ст. 2,11, 17, 94, 158 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
підприємства «Консалтингова компанія
кредит» до Фонду державного майна
Україна про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Фонду
державного майна України у видачі
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності за спеціалізацією 1.8
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» надану листом «Щодо
видачі сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності» від 11.03.2014 р. №10-36-2377.

Зобов'язати Фонд державного майна
України розглянути заяву приватного
підприємства «Консалтингова компанія
кредит» про отримання сертифікату
суб'єкта оціночної діяльності від
06.11.2013 р. із листом-опрацювання
недоліків від 22.01.2014 р. з доданими
документами та прийняти відповідне
рішення.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити приватному підприємству
«Консалтингова компанія кредит»
судовий збір в розмірі 365,40 грн. з
Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі, протягом десяти днів з
дня проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий-суддя
Г.П.
Нагібіна

С у д д і
С.В. Дегтярьова

Р.В. Жук