Справа № 258/13272/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Анісімова Н.Д.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
справа №258/13272/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

при секретарі
Абушек А.С.

з участю представника
відповідача
Євтухова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Донецького міського центру зайнятості
- робочого органу виконавчої дирекції
фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття на
постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 26 березня 2014 року по
адміністративній справі №258/13272/13-а за
позовом ОСОБА_3 до Донецького міського
центру зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Донецького міського центру зайнятості
- робочого органу виконавчої дирекції
фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що 10
вересня 2008 року вона звернулася до
Кіровсько-Петровської міжрайонної
філії Донецького міського центру
зайнятості за сприянням в
працевлаштуванні. 17.09.2008 року згідно
наказу №НТ 080917 позивачці було надано
статус безробітного та призначена
допомога по безробіттю у відповідності
до Закону України «Про зайнятись
населення» від 01.03.1991 року №803-ХІІ.

10.09.2009 року згідно наказу №НТ- 080917
позивачці припинено виплату допомоги
по безробіттю і знято з обліку у зв'язку
з наданням заяви про відмову від послуг
ДСЗ відповідно до п.п.10 п.1 ст. 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03. 2000 року
№1533-ІІІ та п.20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу і
безробітних, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 14.12.2007
року №219.

Листом від 27.12. 2010 року №01-163108, який було
отримано позивачкою 10.01.2011 року,
позивачці було повідомленого, що
згідно п.12 «Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу і
безробітних», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.12.2007 року №219 для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає заву та письмову
інформацію про те ,що він не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і не
зареєстрований як фізична
особа-підприємець,а позивачка
приховала факт своєї реєстрації як
фізичної особи-підприємця і, згідно п.п.
«б» п. 3 ст.1 Закону України «Про
зайнятість населення» позивачку
віднесено до зайнятого населення в
зв'язку з отриманою довідкою є Єдиного
державного реєстру №6589 від 19.08.2010 року
про внесення запису про судове рішення
щодо припинення підприємницької
діяльності, що не пов'язане з
банкрутством. Також позивачку
повідомили, що 13.09.2010 року прийняте
рішення №НТ100913 про повернення
позивачкою незаконно отриманої
допомоги в сумі 17 288,39 грн.

В листі також йдеться, що, згідно п.2 ст.
36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03. 2000 року №1533-ІІІ
застраховані особи, зареєстровані в
установленому законом порядку як
безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови їм забезпечення та
надання соціальних послуг і відповідно
до п.3 ст.36 «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» запропонували
повернути сплачені позивачці кошти в
сумі 17 288,39 грн. З даним рішенням
позивачка не згодна.

26 травня 2004 року ОСОБА_3 була
зареєстрована виконавчим комітетом
Донецької міської ради як суб'єкт
підприємницької діяльності, але
підприємницькою діяльністю так й не
займалася, звітності до податкової
інспекції не подавала. При припиненні
позивачкою підприємницької діяльності
01.08.2006 року було внесений відповідний
запис №2 до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно з рішенням
Господарського суду Донецької області.
На підставі саме цього запису
Кіровсько-Петровською міжрайонною
філією Донецького міського центру
зайнятості і було прийнято оспорювань
рішення.

ОСОБА_3 просила суд визнати незаконними
дії відповідача щодо вимоги повернення
сплачених позивачці коштів в сумі 17 288,39
грн та визнати незаконним наказ
Кіровсько-Петровської міжрайонної
філії Донецького міського центру
зайнятості від 13.09.2010 року №НТ 100913.

Постановою Кіровського районного
суду м. Донецька від 26 березня 2014р.
позов ОСОБА_3 задоволений, внаслідок
чого дії відповідача щодо вимоги
повернення сплачених ОСОБА_3 коштів в
сумі 17 288,39 грн визнані незаконними,
визнаний незаконним наказ
Кіровсько-Петровської міжрайонної
філії Донецького міського центру
зайнятості від 13.09.2010 року №НТ 100913 про
повернення сплачених позивачу коштів в
сумі 17 288,39 грн.

Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій вважав постанову суду
першої інстанції незаконною і
необґрунтованою, просив її скасувати
та прийняти нову постанову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначив на безпідставність
висновків суду щодо неврахування
доводів відповідача про те, що на
теперішній час позивачка ще є
приватним підприємцем, оскільки запису
про припинення її підприємницької
діяльності до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців не внесено.

Представник відповідача у
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав, просив задовольнити її у
повному обсязі та надав пояснення,
аналогічні змісту апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, що дає
суду право розглянути справу у
відсутність позивача.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

Позивачка ОСОБА_3 10 вересня 2008 року
звернулася до Кіровсько-Петровської
міжрайонної філії Донецького міського
центру зайнятості за сприянням в
працевлаштуванні.

17.09.2008 року згідно наказу №НТ 080917
позивачці було надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю у відповідності до Закону
України «Про зайнятись населення» від
01.03.1991 року №803-ХІІ.

10.09.2009 року згідно наказу №НТ-080917
позивачці припинено виплату допомоги
по безробіттю і знято з обліку у зв'язку
з наданням заяви про відмову від послуг
ДСЗ відповідно до п.п.10 п.1 ст. 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03. 2000 року
№1533-ІІІ та п. 20 «Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян,які шукають роботу і
безробітних», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.12.2007 року №219.

Листом від 27.12. 2010 року №01-163108, який було
отримано позивачкою 10.01.2011 року, ОСОБА_3
було повідомленого про те, що згідно п.12
«Порядку реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу і безробітних»,затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.12.2007 року №219 для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає заву та письмову
інформацію про те, що він не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і не
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, а позивачка
приховала факт своєї реєстрації як
фізичної особи-підприємця і, згідно п.п.
«б» п.3 ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення», позивачку
віднесено до зайнятого населення в
зв'язку з отриманою довідкою є Єдиного
державного реєстру №6589 від 19.08. 2010 року
про внесення запису про судове рішення
щодо припинення підприємницької
діяльності, що не пов'язане з
банкрутством. Також позивачку
повідомили, що 13.09. 2010 року прийняте
рішення №НТ100913 про повернення
позивачкою незаконно отриманої
допомоги в сумі 17 288,39 грн.

В листі також йдеться, що згідно п.2 ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року №1533-ІІІ
застраховані особи, зареєстровані в
установленому законом порядку як
безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови їм забезпечення та
надання соціальних послуг і відповідно
до п. 3 ст. 36 «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» запропонували
повернути сплачені позивачці кошти в
сумі 17 288,39 грн.

26 травня 2004р. ОСОБА_3 була зареєстрована
виконавчим комітетом Донецької
міської ради як суб'єкт
підприємницької діяльності,але
підприємницькою діяльністю так й не
займалася, звітності до податкової
інспекції не подавала.

При припиненні позивачкою
підприємницької діяльності 01.08.2006 року
було внесений відповідний запис №2 до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців згідно з рішенням
Господарського суду Донецької області
від 10 липня 2006 року у справі № 29195пн,
яким припинено підприємницьку
діяльність фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3. На підставі саме цього запису
Кіровсько-Петровською міжрайонною
філією Донецького міського центру
зайнятості і було прийнято оспорювань
рішення.

Згідно ст. 4-5 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Господарських судів є
обов'язковими для виконання на усій
території України.

Відповідно до п.1.3 ст. 46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
проводиться у разі постановлення
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця. Фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Статтею 49 Закону «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачено, що суд,
який постановив рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця в день набрання
таким рішенням законної сили направляє
його копію державному реєстратору за
місцем реєстрації фізичної особи -
підприємця для внесення до Єдиного
державного реєстру запису про судове
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця. Дата надходження
судового рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця вноситься державним
реєстратором до журналу обліку
реєстраційних дій. Державний
реєстратор зобов'язаний не пізніше
наступного робочого дня з дати
надходження судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем внести до
Єдиного державного реєстру запис про
судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця та в той же день
повідомити органи статистики, доходів
і зборів, Пенсійний фонд України та
фізичну особу-підприємця, щодо якої
було постановлено судове рішення, про
внесення такого запису. З дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем застосовуються
обмеження, які встановлені законом,
зокрема ч. 10 ст. 47 цього Закону (з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
запису щодо рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем забороняється
проведення державної реєстрації змін,
пов'язаних із зміною місця проживання
фізичної особи - підприємця, щодо якої
прийнято рішення про припинення
підприємницької діяльності).

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Враховуючи наявність рішення
Господарського суду Донецької області
від 10 липня 2006 року у справі № 29195пн,
яким припинено підприємницьку
діяльність фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, суд першої інстанції
правомірно вважав, що з 01.08.2006 року
позивачка не мала статусу фізичної
особи-підприємця.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, голові та здатні приступити до
підходящої роботи.

В п. 12 «Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян,які шикають роботу і
безробітних», на які посилається
відповідач, йдеться про те, що для
одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву із зазначенням
у ній інформації про те,що він не
займається видами діяльності, що
визначається частиною третьої статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення».

Колегія суддів зазначає, що з
моменту набрання законної сили
рішенням про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, така особа повністю
позбавлена будь-якої фактичної
можливості здійснювати підприємницьку
діяльність. За таких обставин не
завершення кінцевого формального
етапу процедури припинення
підприємницької діяльності ніяким
чином не зберігає можливості
здійснювати підприємницьку діяльність
і, відповідно, не дає можливості
вважати особу такою, що має статус
працюючої.

Крім того, колегія суду звертає
увагу на те, що обов'язок внесення
відомостей щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи до ЄДР та повідомлення, в тому
числі і відповідача, про внесення до
ЄДР запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, є
виключною компетенцією державного
реєстратора. При цьому діюче
законодавство ніяким чином не
зобов'язує позивачку вчиняти будь-які
самостійні дії, які б впливали на
процедуру виконання зазначеного
рішення суду, та/або прискорювали його
виконання.

Отже, формальне не завершення
процедури реєстрації припинення
підприємницької діяльності позивачки,
яке мало місце внаслідок невиконання
державним реєстратором дій, що входять
до його виключної компетенції, не
можуть бути підставою для висновку,
щодо надання позивачкою недостовірних
відомостей стосовно свого статусу
непрацюючої особи, і. як наслідок, для
стягнення з неї сум виплаченої
допомоги.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги
відповідача не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецького міського
центру зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття на постанову
Кіровського районного суду м. Донецька
від 26 березня 2014 року по
адміністративній справі №258/13272/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 26 березня 2014 року по
адміністративній справі №258/13272/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання ухвали
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 21
травня 2014 року.

Колегія суддів
М.В. Бишов

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва