Справа № 2а-3115/11/0543
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/48124/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Гаманка О.І.

Білуги
С.В.

суддів
Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 04 липня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області про
перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області про перерахунок
пенсії. Просив суд визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку пенсії позивачу,
скасувати рішення про відмову в
перерахунку пенсії та здійснити її
перерахунок з 01 березня 2011 року із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за рік, що передує
року звернення за перерахунком пенсії,
відповідно до статей 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 04 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2012,
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії по стажу
та скасовано рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області від 25 січня 2011 року
№198 про відмову в перерахунку пенсії
ОСОБА_2 в частині відмови в перерахунку
пенсії по стажу. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу з 01 лютого 2011 року в
порядку та у розмірах, передбачених
чинним законодавством.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
як отримувач пенсії за віком,
продовжував працювати після
перерахунку пенсії і має такий стаж
більше двох років.

ОСОБА_2 18 січня 2011 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії за віком з урахуванням його
страхового стажу після попереднього
перерахунку пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
від 25 січня 2011 року №198 йому
відмовлено в задоволенні заяви,
посилаючись на те, що підприємство, на
якому він працював, не сплатило
страхові внески за період з 01 лютого 2010
року по 31 грудня 2010 року, а тому, з
огляду на цей період часу, позивач не
має необхідного двохрічного
страхового стажу.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач, як
застрахована особа, має право на
перерахунок пенсії у відповідності до
частини четвертої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і не
несе відповідальності за несвоєчасну
сплату страхових внесків
підприємством, на якому працював.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині здійснення перерахунку
пенсії із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за рік, що передує року звернення за
перерахунком пенсії, відповідно до
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суди виходили з того, що
обчислення включає в себе призначення
та перерахунок пенсії, разом з цим це не
є тотожними поняттями, вони мають
різний правовий зміст та правове
навантаження, при цьому формула
обчислення заробітної плати (доходу)
для обчислення пенсії (призначення та
перерахунку) визначається ч.2 ст.40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з тією тільки різницею,
що середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення визначається
один раз при призначенні пенсії, і в
подальшому використовується як
постійна величина для пенсіонера, на
відміну від інших показників, а саме
суми коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць та кількості
місяців страхового стажу, за які
розраховано коефіцієнти заробітної
плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до статті 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються зокрема, форми і види
пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення»від 5 листопада 1991 року №
1788-12 та загальнообов'язкове пенсійне
страхування»№ 1058 від 9 липня 2003 року.

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності
закріпленого в статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приписи постанови № 530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» не можуть застосовуватись до
спірних відносин, відтак правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
так і середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки відсутні. Останній із
наведених показників застосовується
виключно для призначення пенсії,
застосування його для перерахунку є
безпідставним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою
статті 46 Конституції України громадяни
мають право на соціальний захист, яке
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій
тощо.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон).

Відповідно до частини 4 статті 42 цього
Закону у разі якщо застрахована особа
після призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначеної пенсії.

За змістом частини першої статті 1
Закону термін "страховий стаж"
визначений як період (строк), протягом
якого особа підлягала державному
соціальному страхуванню, або за яку
сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески, а страховий
стаж у солідарній системі визначений
частиною першою статті 24 Закону як
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страхові внески визначені частиною
першою статті 1 Закону як кошти
відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно
із законодавством, що діяло раніше;
кошти сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
державні гарантії реалізації
застрахованими особами своїх
пенсійних прав.

Зокрема, згідно із частиною першою
статті 16 Закону, застрахована особа має
право отримувати від страхувальника
підтвердження про сплату страхових
внесків, вимагати від страхувальників
сплати внесків, у тому числі в судовому
порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини другої статті 17
Закону) незалежно від фінансового
стану платника (частина дванадцята
статті 20 Закону).

До страхувальників, які несвоєчасно
або не в повному обсязі сплачують
страхові внески органами Пенсійного
фонду застосовуються фінансові
санкції, а вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом (стаття 106
Закону).

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної сплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення
(перерахунок) пенсії при інших рівних
умовах.

Оскільки, в даному випадку, не повна
сплата страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а пенсійні органи не
вжили дієвих заходів для забезпечення
гарантованого державою права на
трудову пенсію (її перерахунок), то суд
першої інстанції правильно визнав
рішення відповідача про відмову в
перерахунку пенсії позивачу недійсним
та зобов'язав перерахувати її з
урахуванням вказаного вище стажу його
роботи.

Також колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог в частині
здійснення перерахунку пенсії з 01
березня 2011 року із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за рік, що передує року звернення за
перерахунком пенсії, відповідно до
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного та обґрунтованого
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у перерахунку пенсії з
урахуванням стажу роботи після
призначення пенсії за віком.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги не
спростовуються, викладені в судових
рішеннях, підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Селидівського
міського суду Донецької області від 04
липня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
про перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф.
Загородній

З оригіналом згідно

Помічник судді О.П.
Торута