Справа № 2а-4114/11/1470
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року
м. Київ К/800/49253/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Мороз Л.Л., Стрелець
Т.Г.,провівши попередній розгляд справи
за касаційною державного підприємства
«Експериментальне виробництво
інституту імпульсних процесів і
технологій» Національної академії
наук України на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 серпня 2013 року у справі за позовом
державного підприємства
«Експериментальне виробництво
інституту імпульсних процесів і
технологій» Національної академії
наук України до Контрольно-ревізійного
управління у Миколаївській області,
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю «Родное» про
визнання протиправними пунктів 2, 3, 4, 5
вимоги від 21 квітня 2011 року № 01-14/316, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2011 державне підприємство
«Експериментальне виробництво
інституту імпульсних процесів і
технологій» Національної академії
наук України (далі - ДП ІІТП) пред'явило
позов до Контрольно-ревізійного
управління у Миколаївській області,
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю «Родное» про
визнання протиправними пунктів 2, 3, 4, 5
вимоги від 21 квітня 2011 року № 01-14/316.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та такими, що не
підлягають виконанню пункти 2, 3, 4, 5
вимоги Контрольно-ревізійного
управління у Миколаївській області від
21 квітня 2011 року № 01-14/316 про усунення
порушень, виявлених за результатами
ревізії з 01 жовтня 2009 року по 28 лютого
2011 року.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області задоволено, постанову суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції, скаржник
оскаржив його.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Судами встановлено, що відповідачем у
відповідності з планом роботи на 1
квартал 2011 року проведено планову
виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01 жовтня 2010 року по
28 листопада 2011 року, про що складено акт
№ 01-24/13 від 29 березня 2011 року.

21 квітня 2011 року відповідачем на
підставі акту була складена та
направлена позивачу вимога про
усунення порушень, виявлених ревізію.

Пунктом 1 даної вимоги зобов'язано
позивача розглянути матеріали ревізій
на виробничій нараді, проаналізувати
встановлені порушення та притягнути до
відповідальності причетних до
встановлених порушень посадових осіб.

Пунктом 2 даної вимоги зобов'язано
позивача провести з ТОВ «Родное»
позовну роботу щодо повернення ДП ІІТП
недоотриманих доходів на суму 613,22 тис.
гривень та в подальшому (з 01 березня 2011
року) виставляти рахунки за оренду 7876,61
м? (6912,0 м? + 964,61 м?), що фактично
використовується ТОВ «Родное».

В іншому випадку, стягнути з винних
осіб ДП ІІТП у безоплатній передачі
площ у користування сторонній
юридичній особі, шкоду у порядку та
розмірі, встановленому статтями 130-136
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП).

Пунктом 3 вимоги зобов'язано стягнути з
осіб, винних у безпідставних виплатах
коштів на суму 20,8 тис. гривень, шкоду у
порядку та розмірі, встановленому
статтями 127, 136 КЗпП. У разі пропуску
встановленого строку - відшкодувати
завдану шкоду за рахунок керівника, що
допустив зайві грошові виплати (стаття
133 КЗпП).

Пунктом 4 вимоги зобов'язано не
допустити спливу терміну позовної
давності щодо не сплачених ТОВ
«Родное» платежів та фінансових
санкцій за оренду Виробничого корпусу
№ 1 у сумі 1441,85 тис. гривень та стягнути
вказану суму в судовому порядку.

Пунктом 5 вимоги зобов'язано
забезпечити персональну
відповідальність посадових осіб
підприємства за виконання покладених
на них функцій згідно посадових
інструкцій. Посилити внутрішній
фінансовий контроль за використанням
коштів, що надходять від оренди майна,
основних засобів та матеріальних
ресурсів, що використовуються
підприємством в основній діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як виносячи вимогу
Контрольно-ревізійне управління у
Миколаївській області діяло не на
підставі, поза межами повноважень та у
спосіб, що суперечить Конституції та
законам України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
зазначив, що відповідачем доведено
порушення позивачем законодавства при
наданні ТОВ «Родное» в строкове платне
користування приміщення на підставі
договору оренди від 29 листопада 2006 року
№ 1/2006/51.

Також суд апеляційної інстанції
зазначив, що посилання відповідача на
неправомірність встановлення надбавки
ОСОБА_4 за складність та напруженість в
роботі у розмірі 50 % є обґрунтованими і
такими, що ґрунтуються на нормах
матеріального права, таким чином суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, а висновки
передчасними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією суду
апеляційної інстанцій із огляду на
наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996 для забезпечення
достовірності даних бухгалтерського
обліку та фінансової звітності
підприємства зобов'язані проводити
інвентаризацію активів і зобов'язань,
під час якої перевіряються і
документально підтверджуються їх
наявність, стан і оцінка.

Об'єкти і періодичність проведення
інвентаризації визначаються власником
(керівником) підприємства, крім
випадків, коли її проведення є
обов'язковим згідно законодавства.

Основними завданнями інвентаризації
відповідно до пункту 7 Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року № 69, є виявлення
фактичної наявності основних фондів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, цінних паперів та інших
грошових документів, а також обсягів
незавершеного виробництва в натурі;
установлення лишку або нестачі
цінностей і коштів шляхом зіставлення
фактичної наявності з даними
бухгалтерського обліку; перевірка
дотримання умов та порядку збереження
матеріальних та грошових цінностей, а
також правил утримання та експлуатації
основних фондів; перевірка реальності
вартості зарахованих на баланс
основних фондів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, цінних паперів і фінансових
вкладень, сум грошей у касах, на
розрахунковому, валютному та інших
рахунках в установах банків, грошей у
дорозі, дебіторської і кредиторської
заборгованості, незавершеного
будівництва, витрат майбутніх
періодів, у резервів наступних витрат і
платежів.

Згідно пункту 3 Інструкції № 69
проведення інвентаризації є
обов'язковим при передачі майна
державного підприємства в оренду,
приватизації майна державного
підприємства, перетворенні державного
підприємства в акціонерне товариство,
а також в інших випадках, передбачених
законодавством; перед складанням
річної бухгалтерської звітності, крім
майна, цінностей, коштів і зобов'язань,
інвентаризація яких проводилась не
раніше 1 жовтня звітного року.
Інвентаризація будівель, споруд та
інших нерухомих об'єктів основних
фондів може проводитись один раз у три
роки, а бібліотечних фондів - один раз у
п'ять років; при зміні матеріально
відповідальних осіб (на день
прийому-передачі справ); при
встановленні фактів крадіжок або
зловживань, псування цінностей (на день
встановлення таких фактів); за приписом
судово-слідчих органів; у разі
техногенних аварій, пожежі чи
стихійного лиха (на день після
закінчення явищ); при передачі
підприємства та їх структурних
підрозділів (на дату передачі); у разі
ліквідації підприємства.

За умовами пункту 2.3 договору оренди
від 29 листопада 2006 року, укладеного між
ТОВ «Родное» і ДП ІІПТ статус державної
власності орендованого ТОВ «Родное»
майна є незмінним, що також обумовлено
вимогами Законів України «Про наукову
і науково-технічну діяльність», «Про
управління об'єктами державної
власності».

Пунктом 3.2.8. договору оренди
встановлено заборону переобладнувати
майно без письмової згоди орендодавця
з оформленням належним чином
необхідних документів, а також
дозволяється знаходження
співробітників та відвідувачів
орендаря тільки в орендованих
приміщеннях.

Відповідно до пункту 2.4. договору
оренди орендар не має права на
власність здійснених ним
відокремлених поліпшень, а лише на
компенсацію в грошовій формі витрат,
понесених ним на протязі 30 календарних
днів з моменту підписання акту
приймання-передачі нерухомого майна по
вартості, визначеній на підставі
експертної оцінки на момент закінчення
договору оренди.

Як вбачається із матеріалів справи,
ревізією встановлено, що позивачем на
підставі договору оренди від 29
листопада 2006 року передано ТОВ
«Родное» в оренду 987,00 кв. м площ IV
поверху, залишено у розпорядженні ДП
ІІПТ решту - 964,61 кв. м (1951,61-987,00) без
розмежування вказаних площ на плані та
в осях.

Із акту ревізії слідує, що ТОВ «Родное»
фактично використовує всю площу IV
поверху - 1951,61 кв. м, при цьому без
письмового погодження ДП ІІПТ.

Зазначене свідчить, що суд апеляційної
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що проведення ДП ІІПТ неякісної
інвентаризації, без дотримання вимог
пункту 7 Інструкції № 69, а також
бездіяльність ДП ІІПТ щодо проведення
обов'язкової інвентаризації з метою
перевірки дотримання умов та порядку
збереження матеріальних цінностей, а
також правил утримання та експлуатації
основних фондів в період, коли вже було
розпочато судове провадження у
Господарському суді Миколаївської
області, призвело до використання ТОВ
«Родное» приміщення загальною площею
964,61 кв.м без договірних відносин,
внаслідок чого було недоотримано ДП
ІІПТ доходів від використання ТОВ
«Родное» вільних площ за період з 01
січня 2008 року по лютий 2011 роки у
загальній сумі 613,22 тис. грн. з ПДВ.

Крім того, Актом ревізії встановлено,
що в порушення абзацу 3 пункту 16
Контракту нараховано та сплачено
надбавку за складність та напруженість
в роботі в розмірі 50% посадового окладу
директору ОСОБА_4 за період з 01 січня 2010
року по 31 грудня 2010 року у загальній
сумі 20,8 тис. грн. лише на підставі
наказу директора ДП IIПТ ОСОБА_4 про
нарахування та виплату надбавки та
клопотання голови ради трудового
колективу Уланенко В.П. і головного
бухгалтера Мельниченко С.В.

На виплачену з порушенням чинного
законодавства надбавку відповідно
необґрунтовано перераховано до
державних цільових фондів обов'язкових
внесків у сумі 7,89 тис. грн.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 19 травня 1999 року
№ 859 «Про умови і розміри оплати праці
керівників підприємств, заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств»
визначено перелік суб'єктів, які
укладають контракти з керівниками
підприємств, заснованих на державній
власності і яким надано право
встановлювати умови і розміри оплати
праці керівників підприємств,
заснованих на державній власності.

Контрактом, укладеним 22 квітня 2008 року
з директором ДП ІІПТ, умови
матеріального забезпечення керівника
передбачені розділом 3, в якому
встановлено, що розмір оплати праці,
розмір надбавки, премії, винагороди за
підсумками роботи може бути підвищено
або знижено за поданням директора ІППТ
НАН України.

Надбавка за складність та напруженість
в роботі умовами контракту директору
ДП ІІПТ не передбачена.

Відповідно до пункту «Умов і розмірів
оплати праці керівників підприємств,
заснованих на державній, комунальній
власності, та об'єднань державних
підприємств» право встановлювати
умови і розміри оплати праці
керівників підприємств, заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств надано
керівникам центральних органів
виконавчої влади, Голові Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
керівникам місцевих органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування, які укладають
контракти з керівниками підприємств,
заснованих па державній власності, у
тому числі казенних, та об'єднань
державних підприємств, утворених
центральними органами виконавчої
влади відповідно до законодавства,
підприємств, які належать Автономній
Республіці Крим, підприємств,
заснованих на комунальній власності, а
не радою трудового колективу.

Пунктом 18 Контракту від 22 квітня 2008
року крім умов матеріального
забезпечення, зазначених у пунктах 15-17
передбачено, що керівникові можуть
бути встановлені інші умови, що не
заборонено законодавством.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про оплату праці» оплата праці за
контрактом визначається за угодою
сторін на підставі чинного
законодавства, умов колективного
договору і пов'язана з виконанням умов
контракту.

За умовами пункту 24 розділу 5 Типової
форми контракту передбачено внесення
змін та доповнень до цього контракту
шляхом підписання додаткових угод.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції, що оскільки в
контракті від 22 квітня 2008, укладеному
між Національною академією наук
України, яка є Органом управління майна
в особі Віце-Президента НАН України
академіка НАН України Наумця А.Г. та
громадянином ОСОБА_4, встановлення
надбавки за складність та напруженість
в роботі в розмірі 50% можливо лише на
підставі додаткової угоди до
зазначеного контракту і розмір
зазначеної надбавки повинен
встановлюватись, крім підприємства,
також Органом управління майна.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для
скасування або зміни прийнятого ним
рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального
та процесуального права, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу державного
підприємства «Експериментальне
виробництво інституту імпульсних
процесів і технологій» Національної
академії наук України відхилити, а
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: