Справа № 9101/193310/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2014 рокусправа № 403/7297/12
(2а/403/849/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради на
постанову Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 27 вересня
2012 року у справі № 403/7297/12 (2а/403/849/2012) за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до
суду з адміністративним позовом про
скасування у повному обсязі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради № 1718
від 28 грудня 2011 року про прийняття у
комунальну власність територіальної
громади міста на баланс Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
- 26 гуртожитку літ. А-9, загальною площею
4730,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, від
Колективного підприємства
Дніпропетровського пиво
безалкогольного комбінату «Дніпро»
згідно з актом прийняття-передачі. В
обґрунтування протиправності спірного
рішення зазначалось про те, що воно
прийнято: - по-перше, за результатами
розгляду звернення директора КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» ОСОБА_7, яка станом на
28.05.2011 року була відсторонена від
займаної посади за постановою
слідчого; - по-друге, з перевищенням
відповідачем повноважень, оскільки
прийняття таких рішень належить до
виключної компетенції міської ради, а
не її виконавчого органу; - по-третє, за
відсутності рішення співвласників КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» про передачу
гуртожитку у власність територіальної
громади.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 вересня
2012 року позовні вимоги задоволені. Суд
визнав протиправним та скасував спірне
рішення.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову. На думку
апелянта, суд не врахував ту обставину,
що гуртожиток, який перебував на
балансі КП Дніпропетровський пиво
безалкогольний комбінат «Дніпро», був
прийнятий спірним рішенням у
комунальну власність міста
Дніпропетровська у повній
відповідності з вимогами
нормативно-правових актів.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу позивачі просили залишити
оскаржену постанову суду першої
інстанції без змін як законну та
обґрунтовану і зазначили, що
гуртожиток є власністю КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро», який у 1994 році був
безоплатно переданий підприємству як
об'єкт соціально-побутового
призначення відповідно до статті 24
Закону України «Про приватизацію
державного майна». Прийняття спірним
рішенням відповідача гуртожитку до
комунальної власності відбулось без
з'ясування повноважень директора
ОСОБА_7, без наявності згоди
співвласників КП Дніпропетровський
пиво безалкогольний комбінат «Дніпро».

Прокурор Індустріального району м.
Дніпропетровська 29.01.2014 року подав
заяву про вступ у справу (а.с.126).

У судовому засіданні сторони
підтримали свої вимоги, викладені в
апеляційній скарзі та письмових
запереченнях на неї.

Прокурор просив скасувати оскаржену
постанову суду першої інстанції та
залишити адміністративний позов без
розгляду, оскільки позивачі не є
співвласниками КП Дніпропетровський
пиво безалкогольний комбінат «Дніпро»,
що підтверджується рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 26.04.2011 року,
залишеного без змін ухвалами
Апеляційного суду Дніпропетровської
області та Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» про визнання
недійсним рішень загальних зборів.
Звернувшись до суду з адміністративним
позовом, позивачі не зазначили, які
права їх порушені у зв'язку із
прийнятим відповідачем рішенням № 1718
від 28.12.2011 року, а документів на
здійснення представницьких функцій з
метою захисту прав КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро», суду не надані. Крім
того, суд першої інстанції у своїй
постанові не навів жодної норми
матеріального права, яка порушена
відповідачем при прийнятті спірного
рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженої
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог, дійшла висновку про
наявність підстав для її скасування.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Позивачем в
адміністративній справі, як визначено
пунктом 8 частини 1 статті 3 цього ж
Кодексу, є особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Аналіз зазначених вище положень
процесуального закону дозволяє
колегії суддів дійти висновку, що суд
при розгляді адміністративного позову
має встановити, по-перше, наявність
правовідносин між сторонами по справі
та їх характер; по-друге, які права,
свободи та інтереси позивача порушені
суб'єктом владних повноважень у
спірних правовідносинах у зв'язку із
прийняттям рішення, вчинення дій або
допущеної бездіяльності; по-третє,
відновити порушені права, обравши
відповідний спосіб захисту, визначений
статтею 162 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Якщо позивач не довів факту порушення
особисто своїх прав, то навіть у разі,
якщо рішення та дії суб'єкта владних
повноважень є протиправними, підстав
для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту
порушених суб'єктивних прав, а не
способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту
адміністративного позову, позивачі
звернулись до суду як громадяни
України та члени територіальної
громади міста Дніпропетровська, яким
на початку березня 2012 року стало відомо
про прийняття виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 28.12.2012
року рішення № 1718, яке, на їх думку, є
незаконним (а.с.3). Цим рішенням
виконавчий комітет Дніпропетровської
міської ради прийняв у комунальну
власність територіальної громади
міста на баланс Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
- 26 гуртожиток літ. А-9, загальною площею
4730,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, від
Колективного підприємства
Дніпропетровського пиво
безалкогольного комбінату «Дніпро»
згідно з актом прийняття-передачі
(а.с.6-8).

Під час розгляду справи суд першої
інстанції не встановив, які суб'єктивні
права позивачів, як членів
територіальної громади міста
Дніпропетровська, порушені у зв'язку із
прийняттям у комунальну власність
гуртожитку рішенням відповідача № 1718.

Під час розгляду апеляційної скарги
позивач ОСОБА_1 не зміг пояснити суду,
за захистом яких порушених прав він
звернувся до суду, як член громади
міста Дніпропетровська. При цьому, всі
позивачі стверджували, що вони є
співвласниками майна КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро», і відчуження
гуртожитку відбулось без згоди
трудового колективу та без їх згоди.

Колегія суддів з цього приводу вважає
за необхідне зазначити, що під час
розгляду справи судом першої інстанції
жодних доказів на підтвердження цієї
обставини позивачами не надавалось,
адміністративний позов також не
містить виклад обставин щодо наявності
права власності у позивачів або КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» на спірне майно
(гуртожиток).

Крім того, рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
26 квітня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 грудня
2011 року (справа № 22ц-7755/11), встановлено,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 працювали в КП
«ДПБК «Дніпро», приймали участь у
викупі майна Дніпропетровського
орендного пиво безалкогольного
комбінату «Дніпро», але звільнились за
власним бажанням за наказами по
підприємству від 31.01.2000 року та
відповідно від 17.07.2000 року. ОСОБА_5 є
спадкоємцем ОСОБА_6, який працював на
підприємстві. (а.с.86). Суд дійшов
висновку, що зазначені особи не є
членами трудового колективу КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро».

За даними Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області до акту
приймання-передачі майна державного
підприємства від 14.12.1994 року гуртожиток
розташований по АДРЕСА_1 не увійшов
(а.с.211), що ставить під сумнів доводи
позивачів.

Також Законом України «Про власність»
(який діяв до 2007 року) суб'єктом права
колективної власності є колективне
підприємство, а не члени колективу
цього підприємства, оскільки підставою
виникнення права колективної
власності був викуп трудовим
колективом. Член колективного
підприємства, який припинив трудові
відносини з підприємством, мав право на
одержання вартості визначеного вкладу
в придбання об'єкту приватизації, а не
частки майна підприємства,
пропорційного вкладу.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що захист
порушених прав позивачів, які вважають
себе співвласниками КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро», має відбуватись в
порядку цивільного судочинства
України.

Доводи позивачів про перевищення
виконавчим комітетом повноважень,
визначених Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні» при
прийнятті спірним рішенням гуртожитку
у комунальну власність спростовані
наявністю рішення Дніпропетровської
міської ради № 36/4 від 06.11.2002 року «Про
надання згоди на прийняття житлового
фонду та гуртожитків у комунальну
власність територіальної громади
міста».

Щодо доводів про відсутність
повноважень у директора КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» ОСОБА_7, яка станом на
28.05.2011 року була відсторонена від
займаної посади за постановою
слідчого, на підписання від імені
підприємства листа від 27.05.2011 року,
колегія суддів зазначає, що відповідно
до статті 147
Кримінально-процесуального кодексу
України про відсторонення від роботи
слідчий виносить постанову і направляє
її для виконання власникові або
уповноваженому ним органу за місцем
роботи обвинуваченого. Власник
зобов'язаний виконати постанову
слідчого про відсторонення від роботи
посадової особи, обвинуваченої у
скоєнні злочину. Докази того, що станом
на 27.05.2011 року власник КП
Дніпропетровський пиво безалкогольний
комбінат «Дніпро» виконав постанову
слідчого прокуратури Індустріального
району м. Дніпропетровська від 28.03.2011
року суду не надані.

За вимогами статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні

Відповідно до статті 202 цього ж Кодексу
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням зазначеного вище
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню як незаконна та
необґрунтована, у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено
з огляду на не встановлення порушення
суб'єктивних прав позивачів, як членів
територіальної громади міста
Дніпропетровська, у зв'язку із
прийняттям виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
рішення № 1718 від 28 грудня 2011 року про
прийняття у комунальну власність
територіальної громади міста на баланс
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства - 26 гуртожитку літ. А-9,
загальною площею 4730,2 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, від Колективного підприємства
Дніпропетровського пиво
безалкогольного комбінату «Дніпро»
згідно з актом прийняття-передачі.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 вересня
2012 року у справі № 403/7297/12 (2а/403/849/2012) -
скасувати.

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради про скасування рішення -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко