Справа № 814/1387/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1387/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Кравченко К.В.

при секретарі:
Паламарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014р.
по справі за адміністративним позовом
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області до
ОСОБА_2 про стягнення суми безпідставно
отриманої допомоги по безробіттю та
суми витрат, пов'язаних з навчанням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013р. Вознесенський
міськрайонний центр зайнятості в
Миколаївській області (далі-позивач)
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми безпідставно
отриманої допомоги по безробіттю та
суми витрат, пов'язаних з навчанням в
розмірі 4539,46грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що з червня 2006р.
ОСОБА_2 перебувала на обліку в центрі
зайнятості та отримувала допомогу по
безробіттю. У 2007р. позивач оплатив
навчання відповідачки. Після здобуття
нової спеціальності ОСОБА_2
працевлаштувалась, у зв'язку з чим з
03.07.2007р. її було знято з обліку та
припинено виплату допомоги по
безробіттю.

За час перебування відповідачки на
обліку (вересень 2006р. - липень 2007р.) їй
було виплачено допомоги по безробіттю
в сумі 4005,78грн. та 286,91грн. витрачено на
її навчання.

У січні 2009р. ОСОБА_2 знову звернулась до
Вознесенського МЦЗ із заявою про
надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю, та з
22.04.2009р. їй розпочато виплату допомоги
по безробіттю.

У зв'язку з працевлаштуванням 07.05.2009р.
відповідачці припинено виплату
допомоги по безробіттю та знято її з
обліку. За час перебування на обліку
(квітень-травень 2009р.) ОСОБА_2 отримала
допомогу по безробіттю в сумі 246,77грн.

В березні 2012р. позивачу стало відомо
про те, що відповідачка під час
перебування на обліку в центрі
зайнятості була зареєстрована як
фізична особа-підприємець, що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а тому
виходячи із вказаної інформації вони
звернулися до суду із вказаними
вимогами.

Позивач зазначає, що як в перший раз, у
2006р., так і під час другого звернення до
МЦЗ відповідачка свідомо не повідомила
про реєстрацію її як підприємця, що
призвело до безпідставно виплачених
коштів на загальну суму 4539,46грн.
Посилаючись на зазначені обставини
просить позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014р.
у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм права. Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про задоволення
скарги, скасування постанови суду з
ухваленням по справі нової постанови, з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що не зважаючи на державну
реєстрацію ОСОБА_2 як підприємця вона
мала право на отримання допомоги по
безробіттю, оскільки фактично
підприємницькою діяльністю не
займалась, податкових зобов'язань не
сплачувала. Тому, ОСОБА_2 мала потребу у
соціальній допомозі від держави, що
відповідає меті ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційний суд на підставі ст.198КАС
України, постанову суду скасовує та
приймає нову постанову про відмову у
задоволенні позову, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом Вознесенського МЦЗ №НТ060906 від
06.09.2006р. ОСОБА_2 надано статус
безробітної та призначено допомогу по
безробіттю.

ОСОБА_2 06.12.2006р. подано заяву про
направлення її на курси до
Вознесенського коледжу Миколаївського
державного аграрного університету, у
зв'язку з чим 22.02.2007р. укладено договір
про професійне навчання відповідачки
(а.с.10).

Наказом Вознесенського коледжу
Миколаївського державного аграрного
університету №133 від 01.06.2007р. ОСОБА_2
присвоєно робітничу кваліфікацію та
видано свідоцтво (а.с.18).

03.07.2007р. відповідачку знято з обліку в
Вознесенському РЦЗ та припинено
виплату допомоги по безробіттю, у
зв'язку з її працевлаштуванням (а.с.20).

Як вбачається з довідки Вознесенського
МЦЗ за час перебування відповідачки на
обліку їй виплачено допомогу по
безробіттю в сумі 4005,78грн. та 286,91грн.
витрачено на її навчання (а.с.21).

З 22.04.2009р. відповідачці знову розпочато
виплату допомоги по безробіттю.
Наказом №НТ090507 від 07.05.2009р. припинено
виплату допомоги по безробіттю та
знято її з обліку у зв'язку з
працевлаштуванням.

Під час перебування на обліку у
Вознесенському МЦЗ, за останній період,
ОСОБА_2 отримала допомогу по безробіттю
в сумі 246,77грн.

Вирішуючи спірне питання, судова
колегія виходить з того, що
правовідносини, які виникли у даній
справі регулюються ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та ЗУ «Про зайнятість
населення».

Підпунктом «б» п.3 ст.1 ЗУ «Про
зайнятість населення» встановлено, що
в Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців.

За умовами ст.25 ЗУ «Про зайнятість
населення» компенсація у вигляді
виплати допомоги по безробіттю
надається лише незайнятим громадянам.

Отже, вказана норма діючого
законодавства встановлює, що виплату
допомоги по безробіттю здійснюють
тільки особам, які проживають на
території України і які не мають
можливості знайти роботи.

Крім того, вищенаведений Закон
визначає поняття зайнятої особи і
регламентує, що фізичні
особи-підприємці є зайнятими особами, а
тому не можуть отримувати допомогу по
безробіттю.

Що стосується відомостей, які повинна
була надати ОСОБА_2, то у відповідності
до ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_2 при подачі заяви про виплату
допомоги по безробіттю не повідомила
центр зайнятості про те, що вона
зареєстрована, як фізична особа -
підприємець.

У цьому випадку, як встановлено ч.3 ст.36
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЗУ «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
фізичної особи-підприємця є датою
державної реєстрації фізичної
особи-підприємця. Дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем (ч.15 ст.47 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»).

Відповідно ст.46 ЗУ «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця проводиться,
серед іншого, у разі прийняття фізичною
особою-підприємцем рішення про
припинення підприємницької
діяльності; постановлення судового
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця. Фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця.

Виходячи з наведених норм діючого
законодавства, та враховуючи, що ОСОБА_2
була зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 04.09.2001р., що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.29), вона
не мала права на отримання допомоги по
безробіттю та на оплату за навчання.
Сам по собі факт, на який посилався суд
першої інстанції, не сплати податків і
зборів не може бути підставою для
перебування особи на обліку як
безробітної та отримання, у зв'язку з
цим допомоги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції на ці обставини уваги не
звернув, належної оцінки не дав та
дійшов помилкового висновку про
відмову у позові.

Враховуючи, що судом першої інстанції
при вирішенні справи порушені норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судова колегія вважає
необхідним постанову суду скасувати,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Вознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області до ОСОБА_2 про
стягнення суми безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю та суми витрат,
пов'язаних з навчанням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості в Миколаївській області
безпідставно виплачену допомогу та
витрат, пов'язаних з навчанням, у
розмірі 4539,46грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

К.В. Кравченко