Справа № 804/963/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 рокусправа № 804/963/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Новомосковської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2014 року у справі № 804/963/14 за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Новомосковської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
рішень,-

в с т а н о
в и В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила визнати протиправними та
скасувати рішення, прийняті на
підставі акту перевірки від 4 грудня 2013
року №549/173/НОМЕР_1 від 20.12.2013 року, а
саме:

- №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 257385,25 грн., з
яких за основним платежем 210896 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 46489,25 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються за
результатами річного декларування на
суму 217390,36 грн., з яких за основним
платежем 173953,83 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 43436,53
грн.;

- №, яким застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штраф) в розмірі 510
грн., відповідно до пункту 119.2 статті 119
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час винесення
рішення) за неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку;

- №, яким застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штраф) в розмірі 510
грн., відповідно до пункту 121.1 статті 121
Податкового кодексу України за
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом;

- № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в розмірі
510 грн. на підставі пункту 3 частини 11
статті 25 Закону №2464.

Позов обґрунтований тим, що позивачем,
під час проведення перевірки, було
повідомлено контролюючий орган про
втрату документів, у зв'язку з чим
закінчення проведення перевірки та
винесення оскаржуваних рішень без
надання податковим органом строку на
відновлення втрачених документів є
протиправним. Всі дії платника податку
в разі втрати документів податкового
обліку, регламентовані пунктом 44.5
статті 44 Податкового кодексу України
виконані позивачем.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2014 року адміністративний позов
задоволено. Постанова суду першої
інстанції мотивована тим, що
відповідач

під час проведення перевірки діяв не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а саме
контролюючий орган не вжив заходів
щодо виконання приписів Податкового
кодексу України, яким визначено
обов'язок податкової служби щодо
перенесення терміну проведення
перевірки до дати відновлення та
надання документів до перевірки, у
межах визначених строків.

Не погоджуючись з постановою суду,
Новомосковська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просила скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог. Апеляційна скарга
фактично обґрунтована тими висновками,
які зроблено під час перевірки та яким,
на думку заявника апеляційної скарги,
судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що на підставі підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2
пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77
Податкового кодексу України,
відповідно до направлень від 14.11.2013
року №564, №565, плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок та згідно
Наказу Новомосковської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 04.11.2013 року №370 в період з
14.11.2013 року по 27.11.2013 року проведена
документальна планова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
податкового та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки 04.12.2013 року
складено акт №549/173/НОМЕР_1, в якому
зроблено висновки про порушення:

- пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
210896 грн. у податкових періодах з лютого
2011 року по грудень 2012 року;

- статті 177 Податкового кодексу України,
в результаті чого донараховано податок
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами, у розмірі 173953,83 грн.;

- пункту 176.2 "б" статті 176 Податкового
кодексу України, а саме у податковому
розрахунку за формою № 1 ДФ в повному
обсязі не відображено виплачені та
нараховані доходи фізичним
особам-підприємцям;

- пункту 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України, а саме незабезпечення
платником податків зберігання
первинних документів облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів;

- пункту 4 частини 1 статті 4, пункту 2
статті 6, пункту 1 частини 2 статті 7,
пункту 11 статті 8 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон
№2464), що призвело до заниження єдиного
соціального внеску на суму 139949,30 грн.

Такі висновки, з огляду на акт
перевірки, обґрунтовані наступним.

Під час проведення перевірки, на
обов'язків запит ДПІ, ФОП ОСОБА_1 надала
лист від 27.11.2013р. про неможливість
надання до перевірки первинних
документів у зв'язку з їх знищенням.

З цих підстав, податковою службою
зроблено висновок про не виконання ФОП
ОСОБА_1 вимог п.44.1, п.44.3, п.44.7 ст.44, п.85.2
ст.85 ПК України, в частині формування
показників податкової звітності не
підтверджених відповідними первинним
документами, в частині не забезпечення
зберігання первинних документів, в
частині не виконання обов'язку щодо
відновлення втрачених документів
(стор.10-11 Акту).

З огляду на відсутність первинних
документів, які б підтверджували
правомірність визначення, зокрема,
витрат, податкового кредиту та
приймаючи до уваги банківські виписки,
які свідчать про фактичне надходження
коштів на рахунок ФОП ОСОБА_1 від
здійснення підприємницької
діяльності, ДПІ визначено податкові
зобов'язання, які мала сплачувати ФОП
ОСОБА_1 як платник податків.

Будь-яких інших обставин, з яким б ДПІ
пов'язувала порушення ФОП ОСОБА_1 вимог
податкового законодавства, акт
перевірки не містить.

Отже, висновків про порушення ФОП
ОСОБА_1 вищезазначених норм
податкового законодавства ДПІ
зроблено у зв'язку з фактом не подання
платником податків до перевірки
документів.

На підставі акту перевірки, 20 грудня 2013
року ДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 257385,25 грн., з
яких за основним платежем 210896 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 46489,25 грн.;

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачуються за
результатами річного декларування на
суму 217390,36 грн., з яких за основним
платежем 173953,83 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 43436,53
грн.;

- №, яким до ОСОБА_1 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) в
розмірі 510 грн., відповідно до пункту 119.2
статті 119 Податкового кодексу України
(в редакції, чинній на час винесення
рішення) за неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку;

- №, яким до ОСОБА_1 застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) в
розмірі 510 грн., відповідно до пункту 121.1
статті 121 Податкового кодексу України
за незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом;

- № про застосування до ОСОБА_1
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в розмірі
510 грн. на підставі пункту 3 частини 11
статті 25 Закону №2464.

Обґрунтованість та правомірність
вказаних рішень ДПІ є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні податкові повідомлення-рішення
прийнятті відповідачем не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
Податковим кодексом України. Такі
висновки суду першої інстанції
обґрунтовані тим, що податкова служба,
встановивши факт неможливості надання
до перевірки документів, у зв'язку з їх
втратою, була зобов'язана виконати
вимоги п.44.5 ст.44 ПК України та перенести
проведення перевірки до відновлення
документів, у строки які встановлені
вказаною нормою права. З цих підстав,
суд першої інстанції вказав на
передчасність висновків ДПІ, які
викладені в Акті перевірки і як
наслідок, на необґрунтованість
прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пункту 44.5 статі 44
Податкового кодексу України у разі
втрати, пошкодження або дострокового
знищення документів, зазначених в
пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник
податків зобов'язаний у п'ятиденний
строк з дня такої події письмово
повідомити контролюючий орган за
місцем обліку в порядку, встановленому
цим Кодексом для подання податкової
звітності, та контролюючий орган, яким
було здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків.

З аналізу вказаної норми права, суд
першої інстанції правильно вказав на
те, що нею передбачено:

- обов'язок платника податків у
п'ятиденний строк з дня події втрати,
пошкодження або дострокового знищення
документів письмово повідомити
контролюючий орган за місцем обліку;

- повідомлення має бути здійснено в
порядку, встановленому для подання
податкової звітності;

- обов'язок платника податків відновити
втрачені документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу;

- обов'язок контролюючого органу у
разі неможливості проведення
перевірки у зв'язку із повідомленням
платника податків про втрату,
пошкодження або дострокове знищення
перенести термін проведення перевірки
до дати відновлення та надання
документів до перевірки в межах
визначених строків.

Встановлені судом першої
інстанції обставини справи, які з
огляду на доводи апеляційної скарги не
спростовуються відповідачем, свідчать
про те, що оскільки позивач не була
обізнана про події щодо
втрати/дострокового знищення
документів, вона об'єктивно не мала
можливості подання відповідного
повідомлення у п'ятиденний строк з дня
події, у зв'язку з чим для позивача
подія втрати виникла 27.11.2013р.

Позивач 27.11.2013 року, тобто в день коли
дізналась про втрату документів,
особисто подала до контролюючого
органу письмове повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем протягом 90-денного строку з
27.11.2013 року по 25.02.2014 року вжити заходи
по відновленню втрачених документів,
їх копії долучені до матеріалів справи.

В той же час, податкова служба не вжила
заходів до виконання припису закону
щодо перенесення терміну проведення
перевірки до дати відновлення та
надання документів, в межах визначених
строків.

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що дії ДПІ по винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
є передчасними та не узгоджуються з
вимогами п.44.5 ст.44 ПК України, у зв'язку
з чим оскаржені рішення відповідача не
можливо визнати правомірними та
обґрунтованими.

При цьому, судом першої інстанції
надано вірну правову оцінку доводам
ДПІ про застосування у спірних
правовідносинах п.44.6 ст.44 ПК України,
згідно якого податкова служба мала
право вважати, що витребувані
документи були відсутні у платника
податків на час складення податкової
звітності. Такий висновок, як правильно
зазначив суд першої інстанції, буде
правомірним якщо до закінчення
перевірки не були надані документи, але
оскільки судом встановлений факт
протиправного закінчення проведення
перевірки без застосування процедури
перенесення термінів її проведення, то
зазначені доводи контролюючого органу
є безпідставними.

Погоджується суд апеляційної
інстанції і з висновками суду першої
інстанції щодо неправомірності
застосування до позивача штрафних
санкцій, передбачених п.121.1 ст.121 ПК
України, яким встановлена
відповідальність за незабезпечення
платником податків зберіганні
первинних документів, облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом (податкове
повідомлення-рішення №).

Судом першої інстанції зроблено
висновок, з яким погоджується колегія
суддів, про те, що притягнення платника
податків до відповідальності за
вищевказане порушення можливо визнати
правомірним лише за умови недотримання
останнім вимог п.44.5 ст.44 ПК України.
Оскільки, матеріалами справи
підтверджено виконання платником
податків вимог вказаної норми права, то
притягнення позивача до
відповідальності за порушення
вищевказаної норми є безпідставним.

Вказані висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовуються. В апеляційній скарзі
ДПІ фактично посилається на ті
обставини, які встановлені перевіркою,
натомість, вказаним підставам для
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень, як зазначено вище,
судом першої інстанції надано належну
правову оцінку.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2014 року по справі №804/963/14 - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з часу її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
06.05.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк