Справа № 2а-82/08/2413
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/52085/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Гордівецької сільської ради
про зобов'язання вчинити певні дії, -в с
т а н о в и л а:ОСОБА_4 звернулась до суду
з позовом до Гордівецької сільської
ради про зобов'язання вчинити певні
дії.

Постановою Хотинського районного суду
Чернівецької області

від 10 грудня 2008 року позов задоволено.

Зобов'язано Гордівецьку сільську раду
Хотинського району Чернівецької
області довиділити ОСОБА_4 0.12 га
земельної ділянки біля належного їй
будинку, якій розташований по АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду

від 17 липня 2012 року постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області

від 10 грудня 2008 року скасовано та
прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_4 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, відповідно до
пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи проводиться в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 19 грудня 2007
року за ОСОБА_4 визнано право

приватної власності на житловий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням XII сесії V скликання
Гордівецької сільської ради
Хотинського району Чернівецької
області від 26 червня 2008 року, керуючись
частиною 1 статті 123 Земельного кодексу
України, затверджено земельну ділянку
в розмірі 0,10 га за житловим будинком
ОСОБА_4, який розташований в АДРЕСА_1 та
виділено земельну ділянку в розмірі 0,03
га на дорогу для заїзду до земельної
ділянки ОСОБА_5, яка межує із земельними
ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6

ОСОБА_4, вважаючи, що має право на
виділення їй 0,22 га, а не 0,10 га біля
належного їй будинку, звернулась до
суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 118 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Згідно зі статтею 120 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не визначено,
до набувача переходить право власності
на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то в
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до вимог статті 121
Земельного кодексу України громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: зокрема,
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у

селах - не більше 0,25 гектара, в селищах -
не більше 0,15 гектара, в містах - не
більше 0,10 гектара.

Положеннями частини 1 статті 123
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що надання
земельних ділянок юридичним особам у
постійне користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування за проектами
відведення цих ділянок.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Разом з тим, постановляючи рішення у
справі, суди не перевірили чи
зверталась ОСОБА_4 до відповідача із
заявою про виділення земельної
ділянки, який розмір ділянки просила
надати та в якому порядку.

Крім того, в судових рішеннях, без
посилання на докази, зазначено про те,
що за будинком, належним позивачу на
праві приватної власності, закріплена
земельна ділянка розміром 0,25 га, при
цьому в матеріалах справи відсутні
будь-які дані на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Згідно зі статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий розгляд суду першої інстанції
для виконання вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевірки всіх доводів сторін
і постановлення законного та
обґрунтованого рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Хотинського районного суду
Чернівецької області

від 10 грудня 2008 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року у справі - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до
Гордівецької сільської ради про
зобов'язання вчинити певні дії -
повернути на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: