Справа № 824/1610/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/1610/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого - судді Маренича І.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом Кіцманської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
суд -

В С Т А Н О В И В :

Кіцманська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі-Позивач) звернулася з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 11631,12 грн.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС
України, відповідачу було направлено
ухвалу про відкриття скороченого
провадження та запропоновано подати
заперечення на позов, або заяву про
визнання позову, однак відповідач
зазначеним правом не скористався.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з 14.12.2006 року та взятий
на облік як платник податків з 20.12.2006
року.

Відповідачем 28.01.2013 року подавались
податкова декларація з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2013 рік.

Позивачем на адресу відповідача
сформовано та направлено податкову
вимогу № 1212 від 16.11.2012 року, факт
направлення та отримання якої
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Згідно довідки податкового боргу
станом на 14.04.2014 року у відповідача
склалась податкова заборгованість
перед бюджетом по земельному податку в
сумі 8406,60 грн. та по єдиному податку в
сумі 3224,52 грн., а всього на загальну суму
11631,12 грн.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 Податкового
кодексу України (далі ПК України)
платниками земельного податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.
Об'єктом оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні та земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Підпунктом 147 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Так, згідно статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законами.

Підпунктом 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України визначено, що орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата).

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, визначено, що
земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу).

Відповідно до п.288.7 ст.288 Податкового
кодексу України податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до п. 286.2 ст.286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно із п.287.3 ст.287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п.57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 175
Податкового Кодексу податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.41.5 статті 41 Податкового
Кодексу України, контролюючими
органами та органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до підпункту 59.1 ст.59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає такому платнику податків
податкову вимогу.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового
кодексу України орган стягнення - орган
державної податкової служби,
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податків.

Органи державної податкової служби,
відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України визначено, що податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків
(п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пункт 95.3 ст.95 Податкового кодексу
України передбачає, що стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України
та ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

На момент звернення з позовною заявою
до суду сума заборгованості в розмірі
11631,12 грн. відповідачем в добровільному
порядку не сплачена, тому несплата
вищевказаної суми податкового боргу
спричинить збитки Державному бюджету
України в частині ненадходження
вищевказаного податкового боргу, в
зв'язку з чим порушені економічні
інтереси держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162, 183-2
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (59323, АДРЕСА_1, ідн. код НОМЕР_1)
податковий борг в сумі 11631,12 грн. (в тому
числі податковий борг по орендній
платі в сумі 8406,60 грн. до місцевого
бюджету Лашківської сільської ради на
рахунок 0144 код платежу 130503,
податковий борг по єдиному податку в
сумі 3224,52 грн. до місцевого бюджету
Лашківської сільської ради на рахунок
0144.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
І.В.
Маренич