Справа № 2а-2021/10/2370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14822/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Черкаси
Черкаської області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011 по
справі №2а-2021/10/2370 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у місті Черкаси
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05.07.2010 у
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у місті Черкаси
про скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
мотивовано тим, що законами України
розмір орендної плати за землю було
збільшено для несільськогосподарських
категорій земель до трикратного
розміру земельного податку, а тому
обов'язок сплати орендної плати у нових
розмірах виникла у позивача незалежно
від внесення змін до договору оренди.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05.07.2010
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 09.04.2010
№/0.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач та Черкаська міська рада не
вносили змін до договору оренди
земельної ділянки щодо збільшення
розміру орендної плати за землю, у
зв'язку з чим, нарахування відповідачем
податкового зобов'язання за
відповідним платежем є протиправним.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у місті Черкаси
12.03.2011 звернулась з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, який ухвалою від 22.03.2011 прийняв
її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011 та залишити в силі постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 05.07.2010.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у місті Черкаси
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, статті 21
Закону України «Про оренду землі».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у місті Черкаси проведено
камеральну перевірку податкової
декларації з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2010 рік,
поданої фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 8 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», частини
четвертої статті 21 Закону України «Про
оренду землі», що призвело до заниження
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю.

За результатами перевірки складено акт
від 01.04.2010 №2727/17-125 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
09.04.2010 №/0 про нарахування
позивачу податкового зобов'язання з
орендної плати за землю у сумі 13431,14грн.,
у тому числі 12791,56грн. - за основним
платежем, 639,58грн. - штрафні санкції.

Фактичною підставою для прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення слугував
висновок податкового органу, що
позивачем при розрахунку орендної
плати за землю за 2010 рік не враховано,
що законами України розмір орендної
плати за землю було збільшено для
несільськогосподарських категорій
земель до трикратного розміру
земельного податку.

Відповідно до частин першої та другої
статті 83 Земельного кодексу України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно з пунктом «в» статті 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та
третьої статті 2 Закону України «Про
плату за землю» використання млі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Закону України «Про оренду
землі» та є обов'язковим при укладанні
відповідних договорів.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про
плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до частини першої та
четвертої статті 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України «Про плату за землю».

Судами встановлено, що між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Черкаською міською радою був укладений
договір від 13.01.2006 про оренду земельної
ділянки.

Пунктом 4.2 зазначеного договору
передбачено, що обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції. Розмір
грошової оцінки та орендної плати не є
сталим і змінюється у зв'язку з
проведенням її щорічної індексації та
внесення змін на підставі вимог
діючого законодавства. В таких
випадках розмір грошової оцінки
земельної ділянки та розмір щорічної
орендної плати змінюється без внесення
змін та доповнень до цього договору.
Зокрема, будь-які зміни розміру
орендної плати, крім випадків
передбачених пунктом 4.2 Договору,
можуть бути підставою для перегляду
умов договору про розмір орендної
плати.

Відповідно до частини другої статті 21
Закону України «Про оренду землі»
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до Закону
України «Про плату за землю»).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач та Черкаська
міська рада не вносили змін до договору
оренди земельної ділянки від 13.01.2006
щодо збільшення розміру орендної плати
за землю.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Таким чином, зміна розміру земельного
податку є підставою для перегляду
встановленого розміру орендної плати
шляхом внесення відповідних змін до
договору оренди землі його учасниками,
проте не тягне за собою автоматичної
зміни орендної палати та, відповідно,
донарахування податковим органом суми
податкового зобов'язання з орендної
плати із застосуванням штрафних
санкцій.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Черкаси Черкаської
області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011 по
справі №2а-2021/10/2370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв