Справа № 815/1637/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1637/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

представника позивача - Кулініченко
К.Г.,

представник відповідача - не прибув,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Одесі адміністративну
справу за позовною заявою Державного
підприємства «Одеська залізниця» до
Знам`янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування вимоги та
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2014 року до Одеського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява Одеської
залізниці до Знам`янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Кіровоградській області про визнання
протиправною та скасування вимоги № Ю-1
від 27.02.2014 року та визнання
протиправним та скасування рішення №
від 27.02.2014 року.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, просив суд визнати
протиправною та скасувати вимогу № Ю-1
від 27.02.2014 року та визнати протиправним
та скасувати рішення № від 27.02.2014
року.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заперечення на позов, в яких
заперечував проти задоволення
позовних вимог, просив суд відмовити у
задоволенні позовної заяви в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державне підприємство «Одеська
залізниця» зареєстроване Виконавчим
комітетом Одеської міської ради 13.11.1991
року за № 4009151 що підтверджується
копією Довідки з єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (а.с.98).

Основним видом діяльності ДП «Одеська
залізниця» за КВЕД є: 49.10 - пасажирський
залізничний транспорт міжміського
сполучення, 49.20 - вантажний залізничний
транспорт, 52.21 - допоміжне
обслуговування наземного транспорту,
49.31 - пасажирський наземний транспорт
міського та приміського сполучення, 52.29
- інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту, 41.20 - будівництво житлових і
нежитлових будівель.

Судом встановлено, що Знам`янська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Кіровоградській області при плановій
перевірці Державного підприємства
«Одеська залізниця» за актом перевірки
№ 42/22/01071901 від 27.02.2014 року виявлено
своєчасно не обчислені та не сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а саме:
з сум витрат на безкоштовний проїзд
працівникам залізничного транспорту.

На підставі акту перевірки № 42/22/01071901
від 27.02.2014 року Знам`янська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Кіровоградській області 27.02.2014 року
прийняло рішення № про
застосування до відповідача штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів та
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у сумі 77
143,02 грн.

Позивачем подано до Знам`янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Кіровоградській області
заперечення № ЕЧ-3-01-03/77 від 04.03.2014 року
до акту 42/22/01071901 від 27.02.2014 року, але
жодного рішення стосовно
вищевказаного заперечення до позивача
не надходило та позивачу невідомо чи
взагалі існує таке рішення.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
залізничний транспорт» соціальний
захист працівників залізничного
транспорту загального користування
здійснюється у встановленому порядку
згідно з чинним законодавством
України. Працівники залізничного
транспорту загального користування та
члени їх сімей (утриманці) користуються
правом на безоплатний проїзд
залізничним транспортом.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
додаткові блага кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку його
працедавцем (само зайнятою особою),
якщо такий дохід не є заробітною платою
чи виплатою, відшкодуванням чи
компенсацією за ці вільно-правовими
угодами, укладеними з таким платником
податку (далі інші виплати і
винагороди).

Слід зазначити, що вартість
безкоштовного проїзду працівника
залізниці не включається до складу
фонду заробітної плати та не входить до
бази для нарахування та утримання
внесків до фондів обов'язкового
соціального страхування, оскільки
відповідно до п. 4.4 ст. 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
базою (об'єктом) для нарахування збору
до Пенсійного фонду України чи внесків
до фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян є заробітна плата платника
цього податку.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Надання безкоштовного проїзду
працівникам залізничного транспорту,
згідно Закону України «Про залізничний
транспорт», є додатковим благом
відповідно до підпункту «а» п. 4.2.9 ст. 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», яке не входить до
структури заробітної плати,
передбаченої ст. 2 Закону України «Про
оплату праці».

Крім того, Тимчасовим порядком обліку
виданих безкоштовних квитків на
залізничному транспорті для особистих
потреб, затвердженим наказом
Укрзалізниці від 13.04.2004 року № 86-ц,
передбачено, що при отриманні
працівником залізничного транспорту
додаткового блага у вигляді вартості
безкоштовного проїзду залізничним
транспортом за разовими квитками для
особистих потреб та приміськими
квитками утримується податок з доходів
із заробітної плати такого працівника.

Судом не приймається до уваги
посилання відповідача у своїх
запереченнях на Інструкцію зі
статистики заробітної плати,
затверджену наказом Держкомстату
України від 13.01.2004 року № 5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27.01.2004 року за № 114/8713,
відповідно до якої, фонд додаткової
заробітної плати включає доплати,
надбавки, гарантії і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством, премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій. До складу фонду додаткової
заробітної плати входять, зокрема,
витрати, пов'язані з наданням
безкоштовного проїзду працівникам
залізничного, авіаційного, морського,
річкового, автомобільного транспорту
та міського електротранспорту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» додаткова заробітна плата це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством,
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Отже, положення Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13.01.2004 р. № 5, зареєстровану
в Міністерстві юстиції України 27.01.04 р.
за № 114/8713 не відповідають Закону
України «Про оплату праці».

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах та
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції і законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими нормативно-правовими актами,
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню саме Закон України «Про
оплату праці», а не Інструкція зі
статистики заробітної плати.

З вищевикладеного слідує, що
оскаржувані рішення є незаконними,
тому вони підлягають скасуванню.

Таким чином, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги
Державного підприємства «Одеська
залізниця» про визнання протиправною
та скасування вимоги № Ю-1 від 27.02.2014
року та визнання протиправним та
скасування рішення № від 27.02.2014
року.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 15
травня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7,8, 9, 14, 158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного
підприємства «Одеська залізниця» до
Знам`янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування вимоги та
рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу № Ю-1 від 27.02.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № від 27.02.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Л.М.Токмілова

20 травня 2014 року.