Справа № 826/20009/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сингента" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сингента"
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Сингента" звернулися до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Міжрегіонального
ГУ Міндоходів від 19 вересня 2013 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити,
мотивуючи свої вимоги тим, що судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, не доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо судом не
доведені обставини, що мають значення
для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального чи процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем 20 серпня 2013 року
проведено перевірку позивача, за
результатами якої 28 серпня 2013 року
складено акт № 1043/40-30/30265338 про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки позивача з
питань правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість (далі - ПДВ) за квітень 2013
року (далі - акт перевірки), відповідно
до висновків якого, позивачем не
виконано умови самостійного внесення
змін до податкової звітності за
квітень 2013 року, чим порушено п. 120.2 ст.
120 Податкового кодексу України (далі -
ПК України), п.п. 1-3 розділу VI Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість
від 25 листопада 2011 року № 1492 (далі -
Порядок № 1492).

На підставі акту перевірки, 19 вересня
2013 року відповідачем складено
оскаржуване рішення, яким позивачу
нараховано штрафні (фінансові) санкції
(штраф) у розмірі 2968105,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
відповідачем правомірно нараховано
позивачу штраф та прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів, враховуючи доводи
апеляційної скарги не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З акту перевірки вбачається, що
позивачем подано відповідачу
податкову декларацію з ПДВ за квітень
2013 року від 17 травня 2013 року
(реєстраційний № ), у рядку 25 "сума
ПДВ, яка підлягає нарахуванню за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду та: "якої зазначено суму ПДВ у
розмірі 59362100,00 грн.

Відповідно до п. 46.5 ст. 46 ПК України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), форма
податкової декларації встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Нова форма декларації з ПДВ
затверджена наказом Міністерства
фінансів України від 17 грудня 2012 року №
1342 та вперше повинна подаватися
платниками податку на додану вартість
ПДВ починаючи із 01 квітня 2013 року.

Новою формою декларації рядок 25 "сума
ПДВ, яка підлягає нарахуванню за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду" розподілено на два рядки - 25.1
та 25.2:

- рядок 25.1 "сплачується до
загального/спеціального фонду
державного бюджету" повинен
заповнюватися платниками податку, які
сплачують ПДВ до загального фонду
державного бюджету (код декларації 0110),
а також платниками, які частково
сплачують ПДВ до спеціального фонду
державного бюджету (код декларації 0140);

- рядок 25.2 "залишається у розпорядженні
сільськогосподарського підприємства
та/або спрямовується на спеціальний
рахунок" повинен заповнюватися
платниками податку, які перераховують
ПДВ на спеціальний рахунок (коди
декларацій 0121-0123 та 0140) або залишають у
власному розпорядженні (код декларації
0130).

Отже, сума ПДВ, яка підлягає
нарахуванню за підсумками звітного
періоду, відображається у рядку 25
декларації.

При цьому, сума ПДВ, обчислена до сплати
у бюджет, відображається у рядку 25.1 (для
коду декларації 0110), а сума ПДВ, яка
залишається у розпорядженні
сільськогосподарського підприємства, -
у рядку 25.2 (коди декларацій 0121 - 0123 та
0130). Платники, які подають податкову
декларацію з кодом 0140, розподіляють
значення рядка 25 одночасно між двома
рядками - 25.1 та 25.2.

У ході перевірки виявлено, що позивачем
не задекларовано у рядку 25.1
"сплачується до
загального/спеціального фонду
державного бюджету" суму ПДВ у розмірі
59362100,00 грн.

Позивачем 07 червня 2013 року подано
відповідачу уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за квітень 2013 року
(реєстраційний № ), яким
виправлено помилку щодо відображення у
рядку 25.1 декларації суми ПДВ у розмірі
59362100,00 грн.

Абзацами 1-5 пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею
102 цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Таким чином, обов'язок платника
податків, у випадку виявлення помилки у
вигляді заниження податкового
зобов'язання у поданій в минулому
звітному періоді податковій
декларації, вчинити одну з
альтернативних дій: або надіслати
податковому органу уточнюючий
розрахунок, або відобразити змінені
показники у складі декларації за
наступний за тим, у якому виявлені
помилки, податковий період. При цьому,
платник податків зобов'язаний сплатити
відповідний штраф у відсотковому
відношенні до суми недоплаченого
податкового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач визначив та задекларував в
належному розмірі суму ПДВ у рядку 25 в
декларації з ПДВ за квітень 2013р.

В Акті перевірки відповідач не
зазначає про порушення щодо розміру
суми ПДВ.

Позивач вчасно та в повному обсязі
сплатив суму ПДВ до державного бюджету.

Сума ПДВ за квітень 2013 р. була сплачена
за рахунок наявної у позивача
переплати з цього податку (позитивного
сальдо розрахунків з бюджетом).

Факт сплати суми ПДВ в належному
розмірі підтверджується Актом
звіряння розрахунків позивача з
бюджетом №5504-20 від 23.07.2013р., а також
Актом перевірки та податковим
повідомленням-рішенням, що не містять
претензій до сплати позивачем ПДВ до
бюджету. (а.с.52-57)

Таким чином, відсутнє заниження та
недоплата податкових зобов'язань
позивача з ПДВ за квітень 2013р.

Штрафні санкції відповідно до чинного
податкового законодавства
вираховуються від суми заниження
(недоплати) податкового зобов'язання.

Таким чином, лише у випадку допущення
платником податків помилки у
податковій декларації, яка призвела до
зменшення належних до сплати
надходжень до бюджету, такий платник
повинен у відповідності до пункту 50.1
статті 50 Податкового кодексу України
разом із уточнюючим розрахунком
сплачувати штрафні санкції.

Відповідно до листа ДПС України від
09.09.2011 року № 14/7/15-3417-04 «Щодо
виправлення помилок у звітності з ПДВ»,
у випадках виявлення помилок
(порушень), що не вплинули на розрахунки
з бюджетом, штрафні санкції відповідно
до норм Податкового кодексу України
до платника податку на застосовуються.

За вказаних обставин колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для нарахування позивачу
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
2968105,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, тому постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови по справі,
якою необхідно позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сингента"
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 207 КАС України,
суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сингента"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сингента"
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників від
19 вересня 2013 року № .

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному поряд ку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів піс ля набрання
постановою законної сили.

Постанову складено в повному обсязі -
22.05.2014 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:Л.М.
Гром, М.С. Міщук

Головуючий суддя

Бєлова Л.В.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.