Справа № 821/527/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 р. Справа № 821/527/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д.судді -Кравець О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Голопристанському районі Херсонської
області, відділу державної виконавчої
служби Голопристанського районного
управління юстиції Херсонської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду (далі УПФ)
України в Голопристанському районі
Херсонської області, відділу державної
виконавчої служби Голопристанського
районного управління юстиції (далі
ВДВС Голопристанського РУЮ)
Херсонської області про:

- визнання протиправним дій УПФ України
в Голопристанському районі
Херсонської області по передачі вимоги
про сплату боргу від 13 травня 2013 року за
№140-1У на примусове виконання до ВДВС
Голопристанського РУЮ;

- зобов'язання ВДВС Голопристанського
РУЮ повернути УПФ України в
Голопристанському районі Херсонської
області без виконання вимогу про
сплату боргу від 13 травня 2013 року за
№140-1У;

- скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 16 січня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказувала, що 11 лютого 2014 року вона
отримала постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження від 16 січня 2014 року, з якої
вбачається, що відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги про сплату боргу зі сплати
консолідованого внеску за №140-1У від 13
травня 2013 року. Вказана вимога
позивачем оскаржена до суду та на даний
момент знаходиться на стадії
апеляційного оскарження, а тому у УПФ
України в Голопристанському районі не
було підстав для звернення її до
примусового виконання, оскільки
відповідно до положень ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», вона є
неузгодженою. Крім того, позивач
вказувала, що вважає протиправними дії
ВДВС Голопристанського РУЮ по
прийняттю до виконання вказаної
вимоги, оскільки згідно із ч.15 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» існує законодавча
заборона здійснювати стягнення
несплаченого внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування державною виконавчою
службою.

Відповідачі позов не визнали,
посилаючись на його необґрунтованість.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій апелянтом
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач вчасно не сплатив у повному
обсязі суму єдиного внеску у розмірі 1
194,03 грн.

13 травня 2013 року УПФ України в
Голопристанському районі винесено
вимогу про сплату боргу №Ф-140-1У.

Вказана вимога була направлена на
адресу відповідача рекомендованим
листом з повідомленням про вручення,
однак 03 липня 2013 року поштове
відправлення повернулося до УПФ
України в Голопристанському районі з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання».

23 серпня 2013 року ОСОБА_4, після спливу
строку на узгодження вимоги, подала до
Херсонського окружного
адміністративного суду позов про
захист порушеного конституційного
права шляхом заборони примушування
брати участь у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійного фонду та скасування
вказаної вимоги.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року у справі №821/3293/13-а, яку залишено
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2013 року, відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Голопристанського РУЮ у
Херсонської області Браги В.В. від 11
липня 2013 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги від 13 травня 2013 року №140-1У про
стягнення з ОСОБА_4 на користь УПФ
України в Голопристанському районі
Херсонської області боргу у сумі 1 194
грн.

В процесі здійснення виконавчих дій
головним державним виконавцем ВДВС
Голопристанського РУЮ у Херсонської
області винесено постанову від 16 січня
2014 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що вимога про сплату
боргу від 13 травня 2013 року №Ф-140-1У була
узгоджена до її передачі на виконання
до ВДВС Голопристанського РУЮ
Херсонської області, тому дії УПФ
України в Голопристанському районі
щодо такої передачі вимоги на
виконання є правомірними. Також, суд
виходив з того, що ВДВС
Голопристанського РУЮ Херсонської
області правомірно винесено постанову
від 16 січня 2014 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а підстави для
повернення виконавчого документу
стягувачеві відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
вказується, що УПФ України в
Голопристанському районі неправомірно
передало на виконання неузгоджену
вимогу від 13 травня 2013 року за №Ф-140-1У.
Так, апелянт зазначив, що безпосередньо
суд першої інстанції встановив, що
вимога від 13 травня 2013 року за №Ф-140-1У
була узгодженою з 18 липня 2013 року. Разом
з тим, з постанови про відкриття
виконавчого провадження від 11 липня 2013
року вбачається, що вказана вимога була
передана на виконання раніше 18 липня 2013
року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та не
приймає доводи апелянта, виходячи з
наступного.

Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 27 вересня 2010 року (яка
втратила чинність на підставі
Постанови Пенсійного фонду №1-1 від 21
січня 2014 року, але регулювала спірні
правовідносини на час їх виникнення)
було затверджено «Інструкцію про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Згідно з п.6.4 цієї Інструкції, вимога
вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено
особисто такій фізичній особі або її
законному представникові чи надіслано
листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місця перебування (проживання) з
повідомленням про вручення за порядком
оформлення зазначених поштових
відправлень, установленим Кабінетом
Міністрів України.

Якщо платник на день надсилання йому
органом Пенсійного фонду вимоги не
повідомив в установленому порядку про
зміну місцезнаходження (місця
проживання), вимога вважається
належним чином врученою навіть у разі
її повернення як такої, що не знайшла
адресата.

У разі коли не можливо вручити платнику
єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку
з відсутністю його за
місцезнаходженням (відсутністю
службових осіб платника єдиного внеску
за його місцезнаходженням), відмовою
службових осіб платника єдиного внеску
прийняти вимогу, вимога вважається
врученою платнику єдиного внеску у
день, зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи вбачається, що
вимога УПФ України в Голопристанському
районі від 13 травня 2013 року №Ф-140-1У, яка
була надіслана ОСОБА_4, повернулася
відправнику 03 липня 2013 року після
закінчення терміну зберігання з
відміткою про не проживання ОСОБА_4 за
зазначеною адресою (а.с.32).

Відповідно до п.116 «Правил надання
послуг поштового зв'язку»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 05 березня 2009 року
№270, у разі неможливості вручення
одержувачам поштові відправлення,
внутрішні поштові перекази
зберігаються об'єктом поштового
зв'язку місця призначення протягом
одного місяця з дня їх надходження,
відправлення "EMS" - 14 календарних днів,
міжнародні поштові перекази -
відповідно до укладених угод.

Таким чином, вимога від 13 травня 2013 року
№Ф-140-1У почала зберігатися у відділені
поштового зв'язку не пізніше 03 червня
2013 року, відповідно, день невручення
цієї вимоги ОСОБА_4 настав до 03 червня
2013 року.

З наведеного слідує, що вимога від 13
травня 2013 року №Ф-140-1У була узгоджена
ще у червні 2013 року, а не 18 липня 2013 року,
як помилково зазначив суд першої
інстанції.

Разом з тим, вказана помилка не
вплинула на правильність висновків
суду про передання узгодженої вимоги
від 13 травня 2013 року №Ф-140-1У на
виконання до ВДВС Голопристанського
РУЮ.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів вважає необґрунтованим
довід апелянта про те, що на виконання
була передана неузгоджена вимога.

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставним твердження апелянта про
вихід судом першої інстанції за межі
позовних вимог.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необхідність відмови в задоволенні
позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
розгляді справи судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець