Справа № 619/6340/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р. Справа № 619/6340/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
Городової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пономарьової
І.В.

прокурора Мухи А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Прокуратури Дергачівського
району Харківської області на
постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 16.12.2013р.
по справі № 619/6340/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Дергачівська міська рада
Харківської області

про надання гуртожитку статусу
житлового будинку,

ВСТАНОВИЛА:

04.12.2013 року позивачка, ОСОБА_1,
звернулася до суду з позовом до
Дергачівської міської ради
Харківської області, в якому просила
надати гуртожитку, розташованому за
адресою: вул. 23 серпня, 19, м.
Дергачі, Дергачівський район,
Харківська область, статус житлового
будинку.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 16.12.13 року
по справі № 619/6340/13-а
зазначений позов задоволено.

Зобов'язано Дергачівську міську раду
Харківської області прийняти рішення
про надання гуртожитку, що
розташований за адресою: вул. 23 серпня,
19, м. Дергачі, Дергачівський район,
Харківська область, статусу житлового
будинку.

Прокурор Дергачівського району
Харківської області, діючи в інтересах
держави в особі Дергачівської міської
ради Харківської області, не
погодившись з рішенням суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та апелянта, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1979
році радгоспом "Дергачівський" був
побудований двохповерховий гуртожиток
загальною площею 1577,5 кв.м., вартістю 182957
грн., що розташований за адресою: вул. 23
серпня, 19, м. Дергачі, Дергачівський
район, Харківська область.

24 лютого 2006 року було винесено рішення
Дергачівської міської ради
Харківської області, яким будівлю
гуртожитку передано на баланс
Об'єднанням Співвласників
Багатоквартирних Будинків
"Дергачівське".

Мешканці 25 квартир даного гуртожитку в
1988 році вселилися в житло на підставі
трудових відносин, які були на той час з
радгоспом "Дергачівський", який був
ліквідований у 2005 році.

16 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Дергачівської міської ради
Харківської області з проханням надати
гуртожитку статусу житлового будинку.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно ч.3 ст.9 ЖК України
громадяни мають право на приватизацію
квартир (будинків) державного
житлового фонду, житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад, або
придбання їх у житлових кооперативах,
на біржових торгах, шляхом
індивідуального житлового будівництва
чи одержання у власності на інших
підставах, передбачених законом.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та надання
гуртожитку статусу житлового будинку.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що
гуртожиток, який розташований за
адресою: вул. 23 серпня, 19, м. Дергачі,
Дергачівський район, Харківська
область перебував на балансі
Об'єднаннь Співвласників
Багатоквартирних Будинків
"Дергачівське", в який в 1988 році
вселилися мешканці на підставі
трудових відносин, які були на той час з
радгоспом "Дергачівський", який був
ліквідований у 2005 році.

Правомірність заселення та реєстрації
мешканців в гуртожитку не є предметом
даного спору, отже колегією суддів не
перевіряється, оскільки предметом
спору є правомірність дій суб'єкта
владних повноважень щодо розгляду
заяви позивача про зміну статусу
гуртожитку.

Згідно із статтями 127 - 131 Житлового
кодексу УРСР та Примірним положенням
про гуртожитки, затвердженим
постановою Ради Міністрів УРСР від
03.06.86 року N 208, гуртожитки є спеціально
збудованими або переобладнаними для
цієї мети житловими будинками, які
призначені для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
громадян у період роботи чи навчання.

Особливий правовий режим гуртожитків
обумовлений їх функціональним
призначенням, яке полягає у
забезпеченні тимчасовим житлом таких
фізичних осіб: робітників, службовців,
аспірантів, докторантів, слухачів,
студентів, учнів, а також інших
категорій громадян на період виконання
роботи або навчання; осіб, які
відбували покарання у виді обмеження
волі або позбавлення волі на певний
строк і потребують поліпшення житлових
умов або жила площа яких тимчасово
заселена чи яким повернути колишнє
жиле приміщення немає можливості; осіб,
які потребують медичної допомоги у
зв'язку із захворюванням на
туберкульоз. Гуртожитками можуть
користуватися громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах.

Під гуртожитки надаються жилі будинки
(жилі приміщення), спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети.

Вимоги до гуртожитків передбачені ДБН
В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні
положення" та Санітарними правилами
влаштування, обладнання і утримання
гуртожитків для робітників, студентів,
учнів середніх спеціальних навчальних
закладів і професійно-технічних
училищ, затвердженими наказом
Головного державного санітарного
лікаря СРСР від 1 листопада 1988 р. N 4719.

Інформація про технічні
характеристики будинку міститься в
проектно-кошторисній документації на
будівництво (реконструкцію,
переобладнання тощо),
інвентаризаційній справі, акті
введення будинку в експлуатацію.
Переобладнання жилих будинків під
гуртожитки проводиться з дозволу
виконавчого органу обласної, міської
ради.

Системний аналіз положень Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" (частини першої статті 10,
статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що
органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених Конституцією України та
законами України до їхньої
компетенції, є суб'єктами владних
повноважень, які виконують владні
управлінські функції, зокрема
нормотворчу, координаційну, дозвільну,
реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти
владних повноважень органи місцевого
самоврядування вирішують в межах
закону питання в галузі житлових
відносин.

Також повноваження органів місцевого
самоврядування у житловій сфері щодо
гуртожитків регулюються ст. 18 Закону
України "Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків",
відповідно до якої органи місцевого
самоврядування приймають рішення про
надання відповідним житловим
комплексам статусу "гуртожиток" іі
одночасно про надання дозволу на
приватизацію жилих і нежилих приміщень
таких гуртожитків відповідно до цього
Закону.

Позивач на обґрунтування заявлених ним
вимог посилався на те, що жилі будинки
реєструються як гуртожитки у
виконавчих органах сільських,
селищних, міських, районних у місті рад.
Правовою підставою для виконання цих
повноважень є пп. 5 пункту "б" ст. 30
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", який
відносить до делегованих повноважень
виконавчих органів рад облік
відповідно до закону житлового фонду,
здійснення контролю за його
використанням.

Колегія суддів вважає за потрібне
відзначити, що наведені доводи
позивача є безпідставними, виходячи з
наступного.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи зі змісту ст.ст. 2, 3 КАС
України, суб'єкт владних повноважень не
має прав, у розумінні міри свободи
поведінки, а лише наділений
законодавцем певними повноваженнями,
необхідними для реального виконання
завдань та функцій держави, що
покладені на нього.

Як власні (самоврядні) так і делеговані
повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад в
галузі житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту і
зв'язку визначені ст. 30 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
відповідно до якої до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: а)
власні (самоврядні) повноваження: 1)
управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню; 2)
облік громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності;
вирішення питань щодо використання
нежилих приміщень, будинків і споруд,
що належать до комунальної власності; 3)
сприяння розширенню житлового
будівництва, подання громадянам, які
мають потребу в житлі, допомоги в
будівництві житла, в отриманні
кредитів, у тому числі пільгових, та
субсидій для будівництва чи придбання
житла; подання допомоги власникам
квартир (будинків) в їх обслуговуванні
та ремонті; сприяння створенню
об'єднань співвласників
багатоквартирних будинків, реєстрація
таких об'єднань; 4) реєстрація
житлово-будівельних і гаражних
кооперативів; прийняття рішень про
організацію громадських вбиралень,
стоянок та майданчиків для паркування
автомобільного транспорту, здійснення
контролю за їх діяльністю відповідно
до закону; 5) забезпечення
соціально-культурних закладів, які
належать до комунальної власності
відповідних територіальних громад, а
також населення паливом,
електроенергією, газом та іншими
енергоносіями; вирішення питань
водопостачання, відведення та очищення
стічних вод; здійснення контролю за
якістю питної води; 6) вирішення питань
збирання, транспортування, утилізації
та знешкодження побутових відходів,
знешкодження та захоронення трупів
тварин; 7) організація благоустрою
населених пунктів, залучення на
договірних засадах з цією метою коштів,
трудових і матеріально-технічних
ресурсів підприємств, установ та
організацій незалежно від форм
власності, а також населення;
здійснення контролю за станом
благоустрою населених пунктів,
організації озеленення, охорони
зелених насаджень і водойм, створення
місць відпочинку громадян; 8)
організація місцевих ринків, ярмарків,
сприяння розвитку всіх форм торгівлі; 9)
встановлення зручного для населення
режиму роботи підприємств
комунального господарства, торгівлі та
громадського харчування, побутового
обслуговування, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад; 10) затвердження
маршрутів і графіків руху місцевого
пасажирського транспорту незалежно
від форм власності, узгодження цих
питань стосовно транзитного
пасажирського транспорту у випадках,
передбачених законодавством; 11)
забезпечення утримання в належному
стані кладовищ, інших місць поховання
та їх охорони; 12) залучення на
договірних засадах підприємств,
установ та організацій, що не належать
до комунальної власності відповідних
територіальних громад, до участі в
обслуговуванні населення засобами
транспорту і зв'язку; 13) надання дозволу
в порядку, встановленому
законодавством, на розміщення реклами;
14) сприяння діяльності Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України; 15) затвердження
схем санітарного очищення населених
пунктів та впровадження систем
роздільного збирання побутових
відходів; 16) затвердження норм надання
послуг з вивезення побутових відходів;
17) видача дозволу на порушення об'єктів
благоустрою у випадках та порядку,
передбачених законом;

б) делеговані повноваження: 1)
здійснення заходів щодо розширення та
вдосконалення мережі підприємств
житлово-комунального господарства,
торгівлі, громадського харчування,
побутового обслуговування, розвитку
транспорту і зв'язку; 2) здійснення
відповідно до законодавства контролю
за належною експлуатацією та
організацією обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства, торгівлі та громадського
харчування, побутового обслуговування,
транспорту, зв'язку, за технічним
станом, використанням та утриманням
інших об'єктів нерухомого майна усіх
форм власності, за належними,
безпечними і здоровими умовами праці
на цих підприємствах і об'єктах;
прийняття рішень про скасування даного
ними дозволу на експлуатацію об'єктів у
разі порушення нормативно-правових
актів з охорони праці, екологічних,
санітарних правил, інших вимог
законодавства;3) здійснення контролю за
дотриманням законодавства щодо
захисту прав споживачів; 4)
встановлення за погодженням з
власниками зручного для населення
режиму роботи розташованих на
відповідній території підприємств,
установ та організацій сфери
обслуговування незалежно від форм
власності; 5) облік відповідно до закону
житлового фонду, здійснення контролю
за його використанням; 6) надання
відповідно до закону громадянам, які
потребують соціального захисту,
безоплатного житла або за доступну для
них плату; 7) здійснення контролю за
станом квартирного обліку та
додержанням житлового законодавства
на підприємствах, в установах та
організаціях, розташованих на
відповідній території, незалежно від
форм власності; 8) видача ордерів на
заселення жилої площі в будинках
державних та комунальних організацій;
9) облік нежилих приміщень на
відповідній території незалежно від
форм власності, внесення пропозицій їх
власникам щодо використання таких
приміщень для задоволення потреб
територіальної громади; 10) облік
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності;11) вирішення відповідно до
законодавства питань, пов'язаних з
наданням Державній службі
спеціального зв'язку та захисту
інформації України службових жилих
приміщень, житлової площі та інших
об'єктів, житлово-комунальних послуг;
здійснення контролю за їх
використанням та наданням послуг; 12)
здійснення заходів щодо ведення в
установленому порядку єдиного
державного реєстру громадян, які
потребують поліпшення житлових умов.

Отже, пп.5 п. б) ст. 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено виключно функції обліку
житлового фонду та здійснення контролю
за його використанням.

При цьому облік є складовою частиною
управління процесами і об'єктами, суть
обліку полягає у фіксації їх стану і
параметрів, зборі і накопиченні
відомостей про об'єкти і процеси,
відображення цих відомостей в
облікових відомостях.

Функція контролю включає в себе нагляд
з боку уповноважених державних
органів. Він проводиться з метою
дотримання законності, а також з метою
забезпечення реального виконання
рішень виконавчих органів.

Враховуючи наведене колегія суддів
приходить до висновку, що ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" не передбачено повноваження
виконавчих органів сільських, селищних
, міських рад, в тому числі і
делегованих, щодо зміни статусу із
гуртожитків в жилі будинки, оскільки
функції обліку та контролю не
включають в себе повноважень зміни
статусу об'єктів житлового фонду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 18 Закону
України "Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків"
органи місцевого самоврядування
приймають рішення про проведення
реконструкції, капітального ремонту,
переобладнання гуртожитків, про
визнання гуртожитку аварійним чи
непридатним для проживання в ньому
людей та про знесення аварійних та
непридатних для проживання
гуртожитків, а також звертаються з
позовами до суду про примусову
передачу у власність територіальних
громад гуртожитків, які перебувають у
власності господарюючих суб'єктів,
утворених в результаті корпоратизації
чи приватизації колишніх державних та
комунальних підприємств.

При цьому колегія суддів вважає за
потрібне відмітити, що надання
гуртожитку статусу житлового будинку
можливе лише після приведення цих
будинків (за рішенням власника) шляхом
реконструкції до вимог ДБН В.2.2-15-2005
"Житлові будинки. Основні положення".

Отже органи місцевого самоврядування
в галузі житлово-комунального
господарства здійснюють облік і
контроль та не можуть перебирати на
себе функції уповноважених органів з
визначення належності будівлі до
відповідного статусу.

Як вбачається з матеріалів справи,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
районної адміністрації, МНС, СЕС
висновків щодо можливості
реконструкції гуртожитку під житловий
будинок не складали, проектна
документація на проведення такої
реконструкції не виготовлялась та
дозвіл на виконання будівельних робіт
з реконструкції не видавався.

Наданий позивачем технічний звіт про
стан будівельних конструкцій та
можливості подальшої експлуатації в
якості житлового будинку гуртожитку,
виконаний ПП "ЛАРГО-ЗЕТ" не може бути
визнаний технічною документацією для
виконання реконструкції, оскільки його
висновки містять виключно описовий
характер та не є дозвільними.

Отже реконструкцію гуртожитку за
адресою вул. 23 серпня, 19, м. Дергачі,
Дергачівський район, Харківська
область відповідно до вимог ДНБ
"Будинки і споруди. Житлові будинки" не
приведено.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 КАС підставами для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права, тому підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Дергачівського району Харківської
області задовольнити.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 16.12.2013р.
по справі № 619/6340/13-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дергачівської міської ради про надання
статусу житлового будинку - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С. Повний текст
постанови виготовлений 21.05.2014 р.