Справа № 1616/2а-1171/11
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.Справа № 1616/2а-1171/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області на ухвалу
Ленінського районного суду м. Полтава
від 14.03.2014р .за заявою відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Полтавській області по
справі по справі № 1616/2а-1171/11

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області

про визнання протиправною
бездіяльності щодо перерахунку пенсії,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року, Відділ примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції у
Полтавській області звернувся до суду
з подання про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, в якому просить
змінити спосіб і порядок виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави, на виконання якого видано
виконавчий лист №2-а-1171/11 від 05.07.2013, а
саме: стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на користь ОСОБА_1
заборгованість по нарахованій, але не
невиплаченій пенсії в розмірі 278,13 грн.
за період з 11 вересня 2010 року по 31
грудня 2010 року. Розгляд справи
проводити без участі представника ВПВР
УДВС ГУЮ у Полтавській області.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 14.03.2014 року - подання
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Полтавській області про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду - задоволено .

Змінено порядок і спосіб виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави, на виконання якого видано
виконавчий лист №2-а-1171/11 від 05.07.2013, а
саме: стягнено з Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на користь ОСОБА_1
заборгованість по нарахованій, але не
невиплаченій пенсії в розмірі 278,13 грн.
за період з 11 вересня 2010 року по 31
грудня 2010 року.

Не погодившись із судовим рішенням,
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Полтавській області подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу та
порядку виконання рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Вказує, що
задовольняючи заяву державного
виконавця, суд першої інстанції дійшов
до помилкового висновку щодо наявності
встановлених законом підстав для зміни
способу та порядку виконання судового
рішення.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України)
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою Ленінського
районного суду м. Полтава від 26.04.2011
року позов задоволено.

Визнано відмову Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не виконання
приписів ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" -
протиправною. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області нарахувати та
сплатити позивачу доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 22.05.2008
року по 31.12.2010 року.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2012 року -
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області - задоволено
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтава від 26.04.2011р. по справі №
1616/2а-1171/11 скасовано в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про визнання
відмови Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не виконання
приписів ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"-
протиправною, зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області нарахувати та
сплатити позивачу доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 22.05.2008
року по 10.09.2010 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 в зазначеній
частині - залишено без розгляду.

В іншій частині постанову Ленінського
районного суду м. Полтава від 26.04.2011р. по
справі № 1616/2а-1171/11 -залишено без змін.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області перебуває
виконавче провадження ВП 39502870 з
примусового виконання виконавчого
листа Ленінського районного суду м.
Полтави № 2-а-1171/11 від 05.07.2013 про
зобов'язання Головного правління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області нарахувати та сплатити ОСОБА_1
доплату до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 11
вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Постановою відділу від 23.08.2013 відкрито
виконавче провадження та зобов'язано
боржника виконати рішення суду в
7-денний термін з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Згідно листа Головного Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області №7809/11-25 від 20.12.2013, стягувану
проведено перерахунок пенсії, на
підтвердження чого надано копію
розпорядження про перерахунок пенсії
по пенсійній справі №ФП51090 від 10.10.2013.

Згідно наданих документів до виплати
стягувану належить 278,13 грн. Виплати по
рішенню суду не проведені в зв'язку з
відсутністю відповідного фінансового
ресурсу бюджету (повідомлення боржника
№7809/11-25 від 20.12.2013).

Враховуючи наведене, у зв'язку з
наявністю підстав для заміни способу
та порядку виконання рішення суду,
державний виконавець звернувся до суду
із відповідним поданням.

Задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання рішення суду, суд
першої інстанції виходив з того, що в
даному випадку, зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Таким чином,
судом вбачається наявність підстав для
зміни способу і порядку виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави, на виконання якого видано
виконавчий лист №2-а-1171/11 від 05.07.2013, а
саме: стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на користь ОСОБА_1
заборгованість по нарахованій, але не
невиплаченій пенсії в розмірі278,13 грн.
за період з 11 вересня 2010 року по 31
грудня 2010 року.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Ленінського районного суду
м. Полтава від 26.04.2011 року позов
задоволено. Визнано відмову Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не виконання
приписів ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" -
протиправною. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області нарахувати та
сплатити позивачу доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 22.05.2008
року по 31.12.2010 року.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2012 року -
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області - задоволено
частково. Постанову Ленінського
районного суду м. Полтава від 26.04.2011р. по
справі № 1616/2а-1171/11 скасовано в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про визнання
відмови Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не виконання
приписів ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"-
протиправною, зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області нарахувати та
сплатити позивачу доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 22.05.2008
року по 10.09.2010 року.Позовну заяву ОСОБА_1
в зазначеній частині - залишено без
розгляду. В іншій частині постанову
Ленінського районного суду м. Полтава
від 26.04.2011р. по справі № 1616/2а-1171/11
-залишено без змін.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Ленінського районного суду м. Полтава
від 26.04.2011 року та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24.12.2012 року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної
інстанцій(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення
суду першої інстанції свідчить про те,
що суд першої інстанції, змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи колегія
суддів приходить до висновку, що
задоволення заяви про зміну способу
виконання судового рішення фактично
змінює зміст резолютивної частини
судового рішення, що є неприпустимим.

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Враховуючи наведене, зважаючи на
фактичні обставини справи, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
встановлених законом підстав для зміни
способу і порядку виконання рішення
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат, а
заява про зміну способу та порядку
виконання рішення суду є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що ухвала не відповідає вимогам
ст.159 КАС України, а тому відповідно до
вимог п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає
скасуванню з прийняттям нової, про
відмову в задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 6 ст. 199,
ст.ст. 205, 206, 209, 254, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтава від 14.03.2014р. по справі №
1616/2а-1171/11 скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити в
задоволенні заяви відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції у
Полтавській області про зміну способу
та порядку виконання постанови
Ленінського районного суду м. Полтави,
на виконання якого видано виконавчий
лист №2-а-1171/11 від 05.07.2013 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М.
Кононенко З.О.