Справа № 812/3201/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3201/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області до Публічного
акціонерного товариства
"Лисичанськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта ім.
Г.Г. Капустіна" про стягнення
заборгованості по пені та несплаченим
відсоткам у загальному розмірі 183878,14
грн., -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області до Публічного
акціонерного товариства
"Лисичанськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта ім.
Г.Г. Капустіна" про стягнення
заборгованості по пені та несплаченим
відсоткам у загальному розмірі 183878,14
грн., з яких пеня за порушення сплати
страхових внесків за період з 01.04.2013 по
16.10.2013 складає 136039,16 грн., нараховані та
несплачені відсотки на розстрочену
суму заборгованості - 47838,98 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ПАТ
"Лисичанськвугілля" в своїй структурі
має відокремлений підрозділ без права
юридичної особи - "Шахта ім. Г.Г.
Капустіна", з яким 23.01.2014 укладено
договір розстрочення заборгованості
державних підприємств вугільної
галузі із сплати страхових внесків та
штрафних санкцій (пені) до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Через невиконання
відповідачем умов вказаного договору
його було розірвано, а відповідачу
нараховано відсотки за період
розстрочення - 47838,98 грн. та пеню за
період за період з 01.04.2013 по 16.10.2013 у
розмірі 136039,16 грн.

Вказані суми позивач просив суд
стягнути з відповідача у судовому
порядку.

Представник позивача подав суду заяву
про розгляд спрви за його відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, причини неявки
суду не повідомив, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. (а.с. 34)

Відповідно до пункту 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення статті 128 КАС
України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство
"Лисичанськвугілля", , є
юридичною особою, належить до сфери
управління Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України,
зареєстроване Виконавчим комітетом
Лисичанської міської ради Луганської
області 21.04.2004 за №25370376Ю0020890, 16.09.2004 за №
0000049 до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено відомості про
юридичну особу, в своїй структурі має
відокремлений підрозділ без права
юридичної особи - "Шахта ім. Г.Г.
Капустіна", який є платником страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та взято на облік у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області, що сторонами по
справі не оспорюється. (а.с.28-32).

Як вбачається з розрахунку пені за
період з 01.04.2013 по 16.10.2013, заборгованість
відповідача перед Фондом по пені
складає 136039,16 грн. Зазначений
розрахунок пені узгоджено з
відповідачем, що підтверджено
підписами посадових осіб відповідача.
(а.с.10).

Сума заборгованості підприємства по
пені за зазначений період
підтверджується також актом звіряння
розрахунків між Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську та
Публічним акціонерним товариством
"Лисичанськвугілля" в особі
Відокремленого підрозділу "Шахта ім.
Г.Г. Капустіна", яки підписаний
директором ВП "Шахта ім. Г.Г. Капустіна"
(а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що пеня
нарахована відповідачу за невиконання
вимог законодавства щодо своєчасності
та повноти сплати страхових внесків за
період з 01.04.2013 по 16.10.2013.

Окрім того, матеріалами справи
підтверджується, що 14.01.2014 відповідач
звернувся до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську із
заявою про надання розстрочення сплати
заборгованості по страховим внескам у
розмірі 4154880,86 грн. на 60 календарних
місяців (а.с.12).

На виконання Закону України «Про
погашення заборгованості державних
підприємств вугільної галузі із сплати
страхових внесків та штрафних санкцій
(пені) до Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України»
від 18.06.2013 № 332 (далі - Закон № 332), між
позивачем та Публічним акціонерним
товариством "Лисичанськвугілля" в
особі Відокремленого підрозділу "Шахта
ім. Г.Г. Капустіна" 23 січня 2014 року
укладено договір про розстрочення
заборгованості державних підприємств
вугільної галузі із сплати страхових
внесків та штрафних санкцій (пені) до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України № 10,
відповідно до якого останньому
розстрочено сплату заборгованості по
страховим внескам у розмірі 4154880,86 грн.,
з яких 2875012,48 грн. - недоїмка, 1279868,38 грн. -
штрафні санкції (пеня) на 60 календарних
місяців, починаючи з лютого 2014 року та
закінчуючи січнем 2019 року, рівними
щомісячними частинами. (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 2.5. вищевказаного
договору підприємство взяло на себе
зобов'язання забезпечувати своєчасну
сплату розстроченої суми
заборгованості згідно з умовами
договору та у випадку розірвання
договору протягом 3-х банківських днів
з дня розірвання договору сплатити
невнесену суму розстроченої
заборгованості, а також відсотки,
нараховані відповідно до ч. 4 ст. 2
Закону, на таку розстрочену суму
заборгованості.

Тобто, нарахування боржнику відсотків
за несплату страхових внесків за
договором про розстрочення
заборгованості, передбачена ст. 2
Закону № 332 та самим договором.

Так, ч. 4 вказаної статті Закону
передбачено, що розстрочення
заборгованості надається під відсотки,
розраховані за період, що починається з
дня укладення договору про
розстрочення суми заборгованості та
закінчується днем погашення
розстроченої суми, виходячи з
облікової ставки Національного банку
України, що діє на час сплати чергового
місячного платежу. Зазначені відсотки
нараховуються державним підприємством
вугільної галузі, але не сплачуються,
крім випадків, коли договір про
розстрочення суми заборгованості
підлягає розірванню. Відсотки,
нараховані згідно з цією частиною,
списуються під час остаточного
погашення державним підприємством
вугільної галузі розстроченої суми
заборгованості.

На час підписання вищевказаного
договору про розстрочення - 23.01.2014
заборгованість відповідача по
страховим внескам перед Фондом
складала 4154880,86 грн., з яких 2875012,48 грн. -
недоїмка, та 1279868,38 грн. - штрафні
санкції (пеня).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
"Лисичанськвугілля" в особі ВП "Шахта
ім. Г.Г. Капустіна" умови договору про
розстрочення заборгованості не
виконувалися. Так, підприємством
фактично сплачено по договору
розстрочення № 10 від 23.01.2014 в лютому 2014
року заборгованість по страховим
внескам (недоїмка) в сумі 37000,00 грн., що
підтверджується звітом щодо сплати
заборгованості зі сплати страхових
коштів до Фонду за 1 квартал 2014 року та
актом звіряння розрахунків на 01.04.2014
(а.с. 19,20).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що
відділення Фонду має право достроково
розірвати цей Договір та пред'явити до
сплати невнесену суму розстроченої
заборгованості, а також відсотки,
нараховані відповідно до ч. 4 ст. 2
Закону, на таку розстрочену суму, якщо
Підприємство не виконує умов договору
про розстрочення заборгованості.

У зв'язку не виконанням відповідачем
умов договору про розстрочення
заборгованості, 28.03.2014 відділенням
виконавчої дирекції Фонду в м.
Лисичанську уповноваженій особі
підприємства вручено повідомлення про
розірвання договору № 10 від 23.01.2014, про
що свідчить підпис у вказаному
повідомленні (а.с.23).

З вищевикладеного впливає, що договір
№ 10 про розстрочення заборгованості
діяв з 23.01.2014 по 28.03.2014.

Як вбачається з розрахунку відсотків
за фактичний термін користування
розстроченням по ВП «Шахта ім. Г.Г.
Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля», за
період з 23.01.2014 по 28.03.2014 розмір таких
відсотків складає 47838,98 грн., що також
підтверджується актом звіряння
розрахунків на 01.04.2014 між сторонами у
справі (а.с.20-22)

Пунктом 7 прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
суми внесків, нарахованих на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" роботодавці як
страхувальники зобов'язані своєчасно
та повністю нараховувати і сплачувати
в установленому порядку до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань страхові внески, які є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом.

Інструкцією про порядок перерахування,
обліку та витрачання страхових коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
затвердженою постановою правління
Фонду від 12 липня 2007 року № 36 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 01 серпня 2007 року за № 867/14134,
передбачено, що не внесені
страхувальниками у встановлений строк
страхові внески до Фонду вважаються
недоїмкою і стягуються у порядку,
передбаченому законодавством, з
нарахуванням пені. Пеня нараховується
із сум недоїмки за кожний прострочений
день і обчислюється, виходячи із 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки (без урахування штрафів)
за весь строк. Пеня нараховується з
наступного дня після одержання
заробітної плати до дня сплати
недоїмки включно (п.5.1 та п.5.2 Інструкції
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду).

При стягненні недоїмки за платежами до
Фонду строки давності не
застосовуються. Сплата пені
здійснюється у такому самому порядку,
як і недоїмки (п.5.8 Інструкції).

Про наявність у фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування права
здійснювати контрольні функції щодо
правильності нарахування,
своєчасності та сплати страхових
внесків, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
і застосовувати фінансові санкції
згідно із законодавством, що діяло на
момент виникнення такої
заборгованості, або застосовувати
штрафні санкції також і після цієї дати
свідчить правова позиція Верховного
Суду України, викладена у постановах
від 19 лютого 2013 року у справі № 21-432а12
(реєстраційний номер рішення в Єдиному
державному реєстрі судових рішень
29791293), від 23 квітня 2013 року у справі №
21-116а13 (реєстраційний номер рішення
31072994) та від 01 жовтня 2013 року у справі №
21-323а13 (реєстраційний номер рішення
34180771).

Згідно із частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідачем за час судового розгляду
справи у добровільному порядку суму
заборгованості по пені та нарахованим
відсоткам не сплачено, позовні вимоги
визнаються судом такими, що підлягають
задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області задовольнити
повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Лисичанськвугілля" (93100,
Луганська область, м. Лисичанськ, вул.
Малиновського, 1, ) на
користь відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лисичанську
Луганської області (93113, Луганська
область м. Лисичанськ, вул. Свердлова,
347) на р/р № 1257 ГУДКСУ у Луганській
області, МФО 804013, код 25938322
заборгованість по пені у розмірі 136039,16
грн. та заборгованість зі сплати
нарахованих відсотків на розстрочену
суму заборгованості у розмірі 47838,98
грн., а всього заборгованість у розмірі
183878,14 грн. (сто вісімдесят три тисячі
вісімсот сімдесят вісім грн. 14 коп.)

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т.В. Смішлива