Справа № 812/1815/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1815/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Білоконь Д.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області до публічного акціонерного
товариства "Стахановський завод
технічного вуглецю" про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій
за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року за
списками № 1, № 2 у сумі 401826,14 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області до
публічного акціонерного товариства
"Стахановський завод технічного
вуглецю" про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року за списками №
1, № 2 у сумі 401826,14 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач
зазначив, що в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської
області відповідача зареєстровано
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно діючого законодавства
відповідач повинен відшкодовувати
фактичні витрати Пенсійному фонду
України на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.
Вимоги діючого законодавства України
відповідач не виконує і станом на 03.03.2013
року його заборгованість до УПФУ в м.
Стаханові складає 401826,14 грн., у тому
числі : за списком № 1 - 389737,91 грн., за
списком № 2 - 12088,23 грн. за період з 01.01.2014
року по 28.02.2014 року.

Позивач просить суд стягнути з
публічного акціонерного товариства
"Стахановський завод технічного
вуглецю" на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року за
списками № 1, № 2 у сумі 401826,14 грн. (за
списком № 1- 389737,91 грн., за списком № 2 -
12088,23 грн.).

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце слухання справи,
не прибув до суду, надав через
канцелярію суду клопотання про розгляд
справи без участі представника
позивача.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання не
прибув до суду, надіслав через
канцелярію суду клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з небезпечною ситуацією, яка склалася у
регіоні і унеможливленням пересування
автотранспортом.

Надавши оцінку клопотанню
представника відповідача щодо
відкладення розгляду справи, суд
дійшов висновку про його
необґрунтованість з огляду на
наступне.

Згідно вимог ст. 128 КАС України
визначено правове регулювання
наслідків неявки в судове засідання
особи, яка бере участь у справі, які
спрямовані на забезпечення прав щодо
участі у судовому розгляді осіб, які
беруть участь у справі, у разі їх
неприбуття з об'єктивних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Кодекс адміністративного судочинства
України не містить положень, підстав і
можливості відкладення розгляду
справи за межами місячного строку чи
продовження строку вирішення спору по
справі, підстави для зупинення
провадження по справі відсутні.

Стаття 71 КАС України зазначає, що кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
не може самостійно надати докази, то
вона повинна зазначити причини, через
які ці докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть
бути використані як докази у справі. У
разі невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається,
суд вирішує справу на основі наявних
доказів.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської
області та публічне акціонерне
товариство "Стахановський завод
технічного вуглецю" провести звірення
взаєморозрахунків щодо відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
та № 2 за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014
року та надати до суду у строк до 12
травня 2014 року відповідний акт звірки.

У судове засідання, яке відбулось 12
травня 2014 року відповідач не прибув,
ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року не виконав (не надано до суду акт
звірки), розгляд справи просив
відкласти для звірення сум фактично
виплачених пенсій, які
відшкодовуються.

Станом на 22 травня 2014 року відповідачем
не надано до Луганського окружного
адміністративного суду акт звірення
взаєморозрахунків щодо відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
та № 2 за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014
року.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
наявних в матеріалах справи доказів
достатньо для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
висновку про задоволення позову з
огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що публічне
акціонерне товариство "Стахановський
завод технічного вуглецю"
зареєстровано в якості юридичної особи
виконавчим комітетом Стахановської
міської ради та внесено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.6,7).

Відповідач зареєстрований в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с.5).

Публічне акціонерне товариство
"Стахановський завод технічного
вуглецю" станом на 03.03.2013 року має
заборгованість до управління
Пенсійного фонду України в м.
Стаханові, яка складає 401826,14 грн., у тому
числі : за списком № 1 - 389737,91 грн., за
списком № 2 - 12088,23 грн. за період з 01.01.2014
року по 28.02.2014 року, що підтверджується
карткою особового рахунку та
розрахунками (а.с.8-13).

11 січня 2014 року позивачем у відношенні
відповідача сформовано вимогу форми
«Ю» № 17 на загальну суму 198619,07 грн., з
яких за списком № 1 - 192586,33 грн., за
списком № 2 6032,74 грн. Вказана вимога
отримана відповідачем 15.01.2014 року
(а.с.15).

Відповідачу були надіслані розрахунки
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «а»,«б»-«з» ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", які були отримані
відповідачем (а.с.16-61).

Вказані розрахунки фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком № 1, № 2 відповідачем не
оскаржені та не скасовані. Сума
заборгованості не сплачена, судом не
визнано протиправність, недійсність
розрахунків за період з 01.01.2014 року по
28.02.2014 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за Списком №1
виробництв, робіт і професій, посад і
показників та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад із показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
які мали право на пенсію за віком на
пільгових умовах, здійснюється згідно
з окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
пенсії призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
умови досягнення пенсійного віку та
наявності пільгового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 зазначеного пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 01 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 01 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1
покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-І/ виплата пенсій таким особам
здійснюється до 01 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону, то і
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Однак специфіка цього порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так зі змісту статті 14 Закону № 1788-ХІІ
вбачається, що працівники
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт і рудників
та в металургії мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Таким чином, аналіз положень пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-І/ у
контексті положень статті 14 Закону №
1788-ХІІ дає підстави для висновку про те,
що порядок за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 01
січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за
рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам за умов,
передбачених статтею 14 Закону № 1788-ХІІ.

Судом встановлено, що спір у справі
стосується стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
частини першої ст. 13 Закону № 1788-ХІІ
(список № 1), отже позовні вимоги
правильно пред'явлені до відповідача
щодо покриття витрат на виплату та
доставку пенсій таким особам.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
врегульовано розділом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України є нормативно-правовим актом у
розумінні статті 117 Конституції
України та підлягає застосуванню
відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно із пунктом 6.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, крім працівників, що
були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, у таких розмірах: 20 відсотків
від фактичних витрат на виплату і
доставку цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2004 році; 30 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2005 році; 40 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2006 році; 50 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2007 році; 60 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2008 році; 70 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2009 році; 80 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2010 році; 90 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2011 році; 100 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених з 2012 року.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Отримавши розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"(в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту "а" статті 13 Закону України
від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення", не надавши на
них до управління Пенсійного фонду
України заперечень та не оскарживши
розрахунки в суді, відповідач фактично
узгодив такі розрахунки.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
об'єктом оподаткування є фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Зокрема,
суб'єкти підприємницької діяльності,
незалежно від форми власності, повинні
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у 100%
розмірі від об'єкта оподаткування,
яким є фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 1 ст. 2 Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених за віком
на пільгових умовах відшкодовуються
Пенсійному фонду за рахунок
відповідних підприємств.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.10. зазначеної
Інструкції у разі призначення пенсій
на пільгових умовах особам, які мають
необхідний стаж роботи не за місцем
призначення цієї пенсії, орган
Пенсійного фонду за місцем призначення
пенсії надсилає повідомлення для
зазначених підприємств у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Статтею 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються органами
Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Відтак, оскільки в порушення вимог
пункту 6.8 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України відповідач до 25-го числа не
внес до управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області зазначену в розрахунках
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, та не
сплатив існуючу заборгованість за час
судового розгляду справи у суду є
підстави стягнути з відповідача
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком №1 та № 2
за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року у
загальній сумі 401826,14 грн. (за списком №
1- 389737,91 грн., за списком № 2 - 12088,23 грн.).

Отже, на відповідача покладено
обов'язок по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій щодо громадян, яким пенсія
призначена і виплачується відповідно
до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
що підтверджується дослідженими в
судовому засіданні належними та
допустимими доказами.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком №1 та № 2 за період з 01.01.2014 року
по 28.02.2014 року у загальній сумі 401826,14
грн. (за списком № 1- 389737,91 грн., за
списком № 2 - 12088,23 грн.), документально
підтверджені матеріалами справи.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 99, 105, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області до публічного
акціонерного товариства
"Стахановський завод технічного
вуглецю" про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року за списками №
1, № 2 у сумі 401826,14 грн., - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Стахановський завод
технічного вуглецю" заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком №1 та № 2 за період з 01.01.2014 року
по 28.02.2014 року у загальній сумі 401826,14
грн. (чотириста одна тисяча вісімсот
двадцять шість гривень 14 коп.), у тому
числі : за списком № 1 у сумі 389737,91 грн.
(триста вісімдесят дев'ять тисяч сімсот
тридцять сім гривень 91 коп.), за списком
№ 2 у сумі 12088,23 грн. (дванадцять тисяч
вісімдесят вісім гривень 23 коп.), на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Т.І. Ковальова