Справа № 820/6110/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2014 р.
№ 820/6110/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Єгупенко В.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
зазначеним позовом та просить суд
стягнути в примусовому порядку з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
код № НОМЕР_1, що мешкає за адресою
АДРЕСА_1 на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 21336 грн. 55
коп. (двадцять одна тисяча триста
тридцять шість грн. 55 коп.)

Свої вимоги позивач мотивує тим, що до
ХМЦЗ за сприянням у працевлаштуванні
звернувся та де був зареєстрований як
шукаючий роботу ОСОБА_1, йому був
наданий статус безробітного з
одночасним призначенням виплати
допомоги по безробіттю на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття". На підставі акту
розслідування страхового випадку від
25.02.2014 р. № 46 - ФОП встановлено, що
відповідач в день отримання статусу
безробітного 01.07.2013 року та під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості не повідомив, що є фізичною
особою - підприємцем, тобто є зайнятою
особою, а тому ним безпідставно було
отримано кошти з допомоги по
безробіттю.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, просив розглядати
справу за своєю відсутності.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про час, дату та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи чи слухання справи за
відсутності відповідача суду не
надавав.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

01.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся за
сприянням у працевлаштуванні до
Харківського міського центру
зайнятості, де був зареєстрований як
такий що шукає роботу з відкриттям
персональної картки № 00041.

За поданою письмовою заявою від 01.07.2013
йому був наданий статус безробітного
згідно з наказом директора
Харківського міського центру
зайнятості від 08.07.2013 № НТ 130708.

Згідно з п. 5 Порядку, Харківським
міським центром зайнятості складений
акт розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 25.02.2014 року за № 46 ФОП.
Актом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
на обліку в Харківському міському
центрі зайнятості з 01.07.2013 року.
Допомога по безробіттю призначена як
застрахованій особі з урахуванням
страхового стажу понад 10р. (360 к.д. ) з
08.07.2013 року по 02.07.2014 року.

В ході проведення розслідування
страхового випадку з'ясовано, що на
день реєстрації та в період
перебування на обліку в статусі
безробітного, ОСОБА_1, надав
недостовірні данні про те, що не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець з 18.10.2011 року.

У зв'язку з цим, Харківським міським
центром зайнятості 26.02.2014 виданий наказ
"Про повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю ПІБ - ОСОБА_1" за
№ 378 у сумі 24640,12 грн. за період з 08.07.2013
по 24.02.2014.

Харківським МЦЗ був направлений
лист-претензія від 26.02.2014 року за №
ХМЦЗ-02-4319-22/14 щодо повернення коштів,
виплачених як матеріальне у сумі 21336
грн. 55 коп.

До теперішнього часу вищезазначені
кошти Відповідачем службі зайнятості
не відшкодовані.

На даний час, ця сума коштів також не
повернута на рахунок Харківського
міського центру зайнятості.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000, № 1533-III,
зі змінами та доповненнями, (далі по
тексту - Закон № 1533) право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги мають,
зокрема, застраховані особи.

Стаття 7 Закону № 1533 визначає, що
видами забезпечення за цим Законом є:
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності; допомога по частковому
безробіттю; допомога на поховання у
разі смерті безробітного або особи, яка
перебувала на його утриманні. Видами
соціальних послуг за цим Законом та
Законом України "Про зайнятість
населення" є: професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях;
профорієнтація; пошук підходящої
роботи та сприяння у працевлаштуванні,
у тому числі шляхом організації
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України; надання
роботодавцям, які працевлаштовують
громадян, зазначених у частині першій
статті 14 Закону України "Про зайнятість
населення", компенсації відповідно до
статті 26 Закону України "Про зайнятість
населення"; надання роботодавцям -
суб'єктам малого підприємництва, які
працевлаштовують безробітних,
компенсації відповідно до статті 27
Закону України "Про зайнятість
населення"; надання громадянам віком
старше 45 років, страховий стаж яких
становить не менше 15 років, ваучера для
підтримання їх конкурентоспроможності
шляхом перепідготовки, спеціалізації,
підвищення кваліфікації за професіями
та спеціальностями для пріоритетних
видів економічної діяльності;
інформаційні та консультаційні
послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №
5067-VI (далі - Закон № 5067) діяльність
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, спрямовується і
координується Міністром - керівником
центрального органу виконавчої влади у
сфері соціальної політики. Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи. Територіальні органи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, районах у містах, містах є
юридичними особами публічного права.
До сфери управління центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, можуть
належати підприємства, установи та
організації. Фінансування діяльності
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції та виконання ним функцій,
передбачених цим Законом та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", здійснюється за
рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 5067
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань здійснюють управління та
оперативне розпорядження фінансовими
ресурсами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в межах
затвердженого бюджету Фонду
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", управління майном.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 20 Закону № 1533
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, його
територіальні органи, з метою
реалізації завдань, покладених на них
відповідно до цього Закону та Закону
України "Про зайнятість населення",
взаємодіють з органами доходів і
зборів, центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, іншими центральними
органами виконавчої влади, Державною
прикордонною службою України шляхом
обміну відповідною інформацією про
отримані особами, зареєстрованими в
установленому порядку як безробітні,
доходи від здійснення підприємницької
діяльності, роботи за кордоном,
виконання роботи за трудовим
договором, у тому числі за
сумісництвом, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими угодами
(договорами), ведення особистого
селянського господарства, проведення
інших заходів по виконанню цього
Закону.

Згідно п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону № 5067
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань проводять розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади у сфері
соціальної політики, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
Пенсійним фондом України. Таке
розслідування здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, та Пенсійного фонду України,
а у разі потреби - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників;

Згідно п. 4 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
та Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року № 60/62 для
проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Пунктами 6 та 8 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
р. N 60/62, визначено, що у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону № 5067
зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

У пункті 2 цієї ж статті Закону
визначено, що безробітний - це особа
віком від 15 до 70 років, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи.

У ч. 3 ст. 3 Закону № 5067 встановлено, що
зайнятість населення забезпечується
шляхом встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007
року № 219 виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі виявлення факту подання
недостовірних даних, що мав місце під
час перебування особи на обліку як
безробітної, або неповідомлення
державної служби зайнятості про виїзд
за межі України з метою
працевлаштування чи провадження іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку.

Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 36 Закону № 1533
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. У разі
виїзду особи, зареєстрованої в
установленому порядку як безробітна,
за межі України з метою
працевлаштування чи здійснення іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку, така особа зобов'язана
повідомити про це державну службу
зайнятості. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно стягнення
з ОСОБА_1 витрат з допомоги по
безробіттю внаслідок умисного
невиконання ним своїх обов'язків та
зловживання ними є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи, не
спростовані відповідачем, а відтак
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути в примусовому порядку з
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
код № НОМЕР_1, що мешкає за адресою
АДРЕСА_1) на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості (р/р2007 в ГУДКСУ
Харківська область, МФО 851011, ) незаконно отриману допомогу по
безробіттю в сумі 21336.55 грн., (двадцять
одна тисяча триста тридцять шість грн.
55 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Єгупенко В.В.