Справа № 816/1511/14
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1511/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у
м. Кременчуці Полтавської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2014 року позивач ФОП ОСОБА_1
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Держземагенства у
м. Кременчуці Полтавської області, у
якому просив визнати відмову у
погодженні технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для експлуатації
та обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_1
від 16 листопада 2013 року незаконною,
зобов'язати відповідача погодити
відповідну технічну документацію
(редакція позовних вимог від 13 травня
2014 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що земельна ділянка площею 271
кв.м., дозвіл на розроблення технічної
документації на яку надано ФОП ОСОБА_1
рішенням Кременчуцької міської ради
від 30 липня 2013 року, підлягає передачі
власнику об'єктів нерухомого майна, що
на ній розташовані, без проведення
земельних торгів, з огляду на що вважає
протиправною відмову відповідача у
погодженні технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для експлуатації
та обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
та просили суд його задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечило, в письмових
запереченнях проти позову просило
розглянути справу за відсутності його
представника.

Судом визнано за можливе розглядати
справу за даної явки на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи, в
порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
ФОП ОСОБА_1 є власником будівлі
магазину промислових та продовольчих
товарів з теплогенераторною у АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10 березня 2009
року реєстровий номер 1-320 (а.с. 35-36) та
договору дарування від 21 травня 2010 року
(а.с. 37-38).

Рішенням Кременчуцької міської ради
від 29 березня 2011 року (а.с. 52) позивачу
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання договору
оренди землі для експлуатації та
обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною у АДРЕСА_1 та
передано в оренду на п'ятнадцять років
земельну ділянку площею 104 кв.м.

На підставі вказаного рішення від 29
березня 2011 року між позивачем та
Кременчуцькою міською радою 04 травня
2011 року укладено договір оренди землі
(а.с. 45-47). Зазначений договір від 04
травня 2011 року зареєстровано в
Управлінні Держкомзему у м. Кременчуці
Полтавської області про що у
державному реєстрі земель вчинено
запис від 14 травня 2011 року № 00218
(а.с. 47).

Таким чином, земельна ділянка площею 104
кв.м за адресою: АДРЕСА_1 орендувалась
позивачем з метою експлуатації та
обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною з 2011 року.

Рішенням Кременчуцької міської ради
від 30 липня 2013 року позивачу надано
дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок площею 271 кв.м для
експлуатації та обслуговування
будівлі магазину промислових та
продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_2.

25 лютого 2014 року рішенням
Кременчуцької міської ради (а.с. 15) з
метою уточнення адреси земельної
ділянки площею 271 кв.м, переданої в
оренду ФОП ОСОБА_1, внесено зміни до
Рішення від 30 липня 2013 року: визнано за
необхідне зазначити адресою земельної
ділянки позивача АДРЕСА_1 та продовжити
строк дії дозволу на розроблення,
подачу на розгляд та затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки до 25 травня 2014 року.

На виконання зазначених рішень
Кременчуцької міської ради від 30 липня
2013 року та від 25 лютого 2014 року
позивачем розроблено та подано для
погодження до Управління
Держземагенства у м. Кременчуці
Полтавської області технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для експлуатації та
обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 6-13).

За результатами розгляду технічної
документації позивача відповідачем
відмовлено у її погодженні /лист
Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області від 16
листопада 2013 року № 01-26/558 (а.с. 5)/ через
невідповідність площі земельної
ділянки, дозвіл на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок на яку надано
Рішенням Кременчуцької міської ради
від 30 липня 2013 року (271 кв.м), площі
земельної ділянки, що перебуває в
оренді ФОП ОСОБА_1 на підставі договору
оренди землі від 04 травня 2011 року (104
кв.м).

Тобто, відповідач вважає, що земельна
ділянка, площею 167 кв.м (271 кв.м - 104 кв.м),
яка перебуває за межами орендованої
позивачем земельної ділянки площею 104
кв.м. та є вільною від забудови,
підлягає передачі в оренду виключно на
конкурентних засадах на підставі
результатів земельних торгів.

Позивач, не погоджуючись із позицією
відповідача щодо правомірності
відмови у погодженні технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для експлуатації та
обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_1,
вважає її необґрунтованою,
протиправною, такою, що суперечить
земельному законодавству, обмежує та
порушує права, свободи та законні
інтереси позивача, оскільки складена
без урахування фактичних обставин, з
порушенням діючого законодавства, а
також без наявності правових підстав,
внаслідок чого відмова, оформлена
листом Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області від 16
листопада 2013 року № 01-26/558 підлягає
визнанню протиправною.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що спірні правовідносини
зумовлені невідповідністю площі
земельної ділянки, дозвіл на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок на
яку надано Рішенням Кременчуцької
міської ради від 30 липня 2013 року (271
кв.м), площі земельної ділянки, що
перебуває в оренді ФОП ОСОБА_1 на
підставі договору оренди землі від 04
травня 2011 року (104 кв.м). Тобто, метою
позивача у спірних правовідносинах
було збільшення площі земельної
ділянки до 271 кв.м, шляхом приєднання до
орендованої на підставі договору від 04
травня 2011 року земельної ділянки
площею 104 кв.м вільної від забудови
земельної ділянки площею 167 кв.м.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу
України передбачено, що право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно вимог частини 1 статті 116
Земельного кодексу України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

За правилами частин 1-2 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 2 статті 134
Земельного кодексу України
передбачено, що не підлягають продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що
земельна ділянка площею 104 кв.м, на якій
розташований об'єкт нерухомого майна
позивача, що перебуває у власності
ОСОБА_1, передана в оренду ФОП ОСОБА_1
для експлуатації та обслуговування
будівлі магазину промислових та
продовольчих товарів з
теплогенераторною по АДРЕСА_1 згідно
договору оренди 04 травня 2011 року.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 у 2011 році
Кременчуцькою міською радою передано в
оренду на 15 років земельну ділянку, що
перебуває у державній або комунальній
власності, на якій розташований об'єкт
нерухомого майна позивача та яка не
підлягає продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах).

Судом встановлено, що земельна ділянка,
що перебуває у державній або
комунальній власності, площею 167 кв.м
знаходиться за межами орендованої
позивачем земельної ділянки та є
вільною від забудови. Тобто, об'єкти
нерухомого майна, що належать на праві
приватної власності позивачу, на цій
земельній ділянці не розташовані.

Аналіз норм земельного законодавства,
чинних на момент виникнення спірних
правовідносин, дає підстави
стверджувати, що правові підстави для
перегляду розмірів меж переданої в
оренду земельної ділянки, на якій
розташовується об'єкт нерухомого майна
фізичної чи юридичної особи, відсутні.
Разом із тим, суд не вбачає перешкод для
передачі вказаної земельної ділянки
позивачу на конкурентних засадах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
правові підстави для збільшення
розміру орендованої позивачем
земельної ділянки для експлуатації та
обслуговування будівлі магазину
промислових та продовольчих товарів з
теплогенераторною за адресою: АДРЕСА_1,
переданої у користування власнику
нерухомого майна, яке на такій
земельній ділянці розташоване, за
рахунок земель державної чи
комунальної власності без проведення
земельних торгів - відсутні.

З урахуванням викладеного, суд
погоджується з позицією відповідача
про те, що земельна ділянка площею 167
кв.м, що перебуває у державній або
комунальній власності, та є вільною від
забудови, підлягає передачі в оренду
виключно шляхом продажу окремими
лотами на конкурентних засадах
(земельних торгах).

Посилання позивача на положення
частини 2 статті 134 Земельного кодексу
України згідно яких земельна ділянка,
площею 167 кв.м має передаватись йому
лише на підставі рішення Кременчуцької
міської ради без проведення земельних
торгів, як така, що містить розташовані
об'єкти нерухомого майна ФОП ОСОБА_1,
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема графічними
матеріалами до технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки.

Так, зазначеними документами
підтверджується, що площа магазину
разом із теплогенераторною по АДРЕСА_1
у м. Кременчуці складає 64 кв.м (в тому
числі площа східців 3 кв.м), внаслідок
чого суд не може погодитись з доводами
позивача про те, що збільшення
орендованої земельної ділянки площею
104 кв.м до 271 кв.м викликане необхідністю
обслуговування будівлі площею 64 кв.м.

Таким чином, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства та є такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, та застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно із
статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Приписами статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Держземагенства у м. Кременчуці
Полтавської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 26
травня 2014 року.

Суддя
А.О. Чеснокова