Справа № 2а-2317/11/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа №
89818/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Яворського І.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу начальника відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В. на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до начальника відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В. про визнання дій неправомірними,
корупційними та злочинними,
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року позивач - ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
начальника відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В., в якому просить визнати
неправомірними, корупційними та
злочинними дії відповідача щодо
накладення заборони на прийняття від
неї письмових звернень відповідно до
ч.3 ст.5 Закону України «Про звернення
громадян» та зобов'язати відповідача
правити їй на офіційному бланку
відділу і за власним підписом листа про
зняття ним згаданої заборони.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
серпня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано дії начальника
Відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції Троценка
Юрія Володимировича, пов'язані з
видачею листа за №04-18/1413 від 05.07.2011 року
щодо заборони прийому від ОСОБА_2
письмових звернень згідно ч.3 ст.5
Закону України «Про звернення
громадян» через уповноважену нею особу
неправомірними. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, з
посиланням на Закон України «Про
звернення громадян», мотивована тим, що
ОСОБА_3 уповноважений ОСОБА_2 на
передавання її звернень до ВДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області. Твердження
відповідача про те, що звернення від
імені позивача доставляються в
установу іншою особою без пред'явлення
довіреності на представлення
інтересів ОСОБА_2 судом першої
інстанції оцінюються як порушення
законних прав та інтересів позивача.

Крім того, суд першої інстанції
акцентує увагу на тому, що не було
представлено жодних доказів того, що
ОСОБА_3 відмовився представляти
довіреність на вимогу працівників ВДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області.

Разом з тим, суд першої інстанції
прийшов до висновку не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача направити
ОСОБА_2 на офіційному бланку відділу
ДВС Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області листа про
зняття заборони на прийом звернень
оскільки з матеріалів справи не
вбачається та не було представлено
рішення начальника ВДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області яким
припинено розгляд звернень ОСОБА_2, а
отже дана позовна вимога є передчасною.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
винесеною з порушенням норм
матеріального та проценсуального
права, начальник відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В. оскаржив її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
серпня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що 06.07.2011 року
до відділу ДВС Головного управління
юстиції в Івано- Франківській області
надійшло звернення ОСОБА_2 стосовно
оскарження дій посадових осіб
підрозділу примусового виконання
рішень відділу ДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області. Дане
звернення доставлено до відділу
нарочно особою, що не надала
підтвердження своїх повноважень по
представленню інтересів заявника
ОСОБА_2

Апелянт вказує на те, що твердження
суду першої інстанції, що направлення
13.07.2011 року листа за вих. №04-18/1413 є
фактичною відмовою ОСОБА_2 в розгляді
її звернень, які подаються нею через
уповноважену особу ОСОБА_3 не
відповідає дійсності. Звернення гр.
ОСОБА_2 розглядаються у визначеному
чинним законодавством порядку. Виклик
заявника до відділу ДВС викликаний
наявністю сумнівів щодо
поінформованості останньої про
надходження численних звернень від її
імені через третю особу та з метою
фактичного вирішення усіх порушених
заявником питань на особистому
прийомі. Таким чином, права та законні
інтереси ОСОБА_2 порушено не було.

Крім того, апелянт зауважує, що про
існування довіреності від 29.03.2011 року у
відділі ДВС Головного управління
юстиції Івано-Франківської області не
було жодних відомостей.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційні скарги не підлягають до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 13.07.2011 року за
вих. №04-18/1413 на адресу ОСОБА_2 скеровано
лист, в якому зазначено, що «у зв'язку із
надходженням до відділу ДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області численних
звернень від Вашого імені, які
доставляються в установу іншою особою
без пред'явлення довіреності на
представлення Ваших інтересів,
виникають сумніви у їх достовірності.
Окрім того, вказана адреса для
листування: АДРЕСА_1 - зруйноване нежиле
приміщення.

У зв'язку із вищенаведеним, пропонуємо
Вам, у строк до 21.07.2011 року, особисто
з'явитись за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 8,
до відділу ДВС Головного управління
юстиції в Івано-Франківській області з
метою вирішення усіх питань, що
порушуються у Ваших зверненнях.

Вашу неявку у вказаний строк буде
розцінено, як підтвердження того факту,
що звернення від імені гр. ОСОБА_2
надсилаються без Вашого відома у
корисливих інтересах третьої особи, та
надалі розгляд подібних звернень буде
припинено на підставі ст.ст. 5, 8 Закону
України «Про звернення громадян»

Статтею 40 Конституції України
визначено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Законом, який регулює питання
практичної реалізації громадянами
України наданого їм Конституцією
України права вносити в органи
державної влади, об'єднання громадян
відповідно до їх статуту пропозиції
про поліпшення їх діяльності,
викривати недоліки в роботі,
оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів, є
Закон України «Про звернення
громадян». Даний Закон забезпечує
громадянам України можливості для
участі в управлінні державними і
громадськими справами, для впливу на
поліпшення роботи органів державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, для
відстоювання своїх прав і законних
інтересів та відновлення їх у разі
порушення.

Згідно ст.1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
під зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Статтею 5 Закону України «Про звернення
громадян» встановлено, що у зверненні
має бути зазначено прізвище, ім'я, по
батькові, місце проживання
громадянина, викладено суть порушеного
питання, зауваження, пропозиції, заяви
чи скарги, прохання чи вимоги.

Звернення може бути усним (викладеним
громадянином і записаним посадовою
особою на особистому прийомі) чи
письмовим, надісланим поштою або
переданим громадянином до
відповідного органу, установи особисто
чи через уповноважену ним особу, якщо
ці повноваження оформлені відповідно
до чинного законодавства.

Статтею 7 Закону України «Про звернення
громадян» передбачено, що звернення
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та
розгляді звернення з посиланням на
політичні погляди, партійну
належність, стать, вік, віросповідання,
національність громадянина, незнання
мови звернення.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
довіреністю від 29.03.2011 року ОСОБА_2
надала ОСОБА_3 ряд повноважень, зокрема
звертатися до органів державної
виконавчої служби з заявами про
порушення виконавчого провадження,
подачі виконавчого листа до стягнення;
а також представляти її інтереси в усіх
інших установах та організаціях, в тому
числі у відповідному відділі державної
виконавчої служби з питань, пов'язаних
з виконанням судових та інших рішень.

Нормами Цивільного Кодексу України
передбачено можливість надавати
повноваження іншій особі на підставі
довіреності для представлення своїх
інтересів, захисту прав та обов'язків.

У відповідності до статті 244 Цивільного
Кодексу України довіреність є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Таким чином, ОСОБА_3 уповноважений
ОСОБА_2 на передавання її звернень до
ВДВС Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області, що прямо
передбачено статтею 5 Закону України
«Про звернення громадян».

Апеляційний суд погожується з позицією
суду першої інстанції, що посилання
відповідача на ту обставину, що вказана
адреса для листування: АДРЕСА_1 -
зруйноване нежиле приміщення не
приймаються до уваги, оскільки як
підтверджується матеріалами справи
(зокрема довіреність від 29.03.2011 року)
дана адреса є офіційним місцем
проживання позивача, що узгоджується з
вимогами статті 5 Закону України «Про
звернення громадян».

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи, апеляційний суд
вважає, що відповідачем було грубо
порушено конституційне право ОСОБА_2 на
звернення до органів державної влади
та вимоги статті 7 Закону України «Про
звернення громадян»

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що
судом першої інстанції правомірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача направити ОСОБА_2 на
офіційному бланку відділу ДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області листа про
зняття заборони на прийом звернень
оскільки з матеріалів справи не
вбачається та не було представлено
рішення начальника ВДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області яким
припинено розгляд звернень ОСОБА_2, а
отже дана позовна вимога є передчасною.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянтів на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу начальника відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В. залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
серпня 2011 року у справі №2а-2317/11/0970 за
позовом ОСОБА_2 до начальника відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Троценко
Ю.В. про визнання дій неправомірними,
корупційними та злочинними,
зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

І.О. Яворський