Справа № 805/2262/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Спасова Н.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
справа №805/2262/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г.,
Губської Л.В.

секретар судового засідання Мосіна К.С.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Бабіч Н.А. - за довір.
від 14.05.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/2262/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості у розмірі 21290,58 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/2262/14 (суддя
Спасова Н.В.) у задоволені позовних
вимог відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Наголошує на тому, що статтею 38 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що члени сім'ї померлого
вважаються такими, що були на його
утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним і основним джерелом засобів
до існування.

Зазначає, що стаття 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не містить
застережень, що утриманці повинні бути
непрацездатними саме на день смерті
годувальника.

Також зазначає, що п.16 Прикінцевих
положень «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом, закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про участь у
розгляді справи в апеляційної
інстанції не заявлено.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та наданих
заперечень, колегія суддів встановила.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області
направило на адресу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Димитрові
Донецької області акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з вересня 2013
року по грудень 2013 року (т.1 а.с.24,34,44,54).

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську не
прийнято до заліку спільні акти
щомісячної звірки по 38 особовим
справам пенсіонерів, яким виплачені
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у загальній
сумі 21290,58 грн., у тому числі за вересень
2013 року - у сумі 5228,61грн., за жовтень 2013
року - 4953,99 грн., за листопад 2013 року -
5853,99 грн., за грудень 2013 року - 5253,99 грн.
Зокрема, відповідач відмовився
відшкодувати витрати по пенсіям,
виплаченим позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39 та ОСОБА_40 (т.1 а.с.14 т.1).
Відмова у прийнятті до заліку та
подальшого відшкодування на
централізованому рівні мотивована
відсутністю підстав для віднесення
вказаних витрат за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки вказані
особи не були утриманцями потерпілих у
розумінні Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності». До тогож, в пенсійних
справах ОСОБА_9, ОСОБА_27 та ОСОБА_17
відсутні довідки МСЕК про встановлення
причинного зв'язку смерті потерпілого
з профзахворюванням або трудовим
каліцтвом.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно ст. 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положення «Про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах»,
Пенсійний фонд України, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» пенсійний фонд
України - орган, уповноважений
відповідно до цього Закону вести облік
платників єдиного внеску,
забезпечувати збір та ведення обліку
страхових коштів, контролювати повноту
та своєчасність їх сплати, вести
Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Таким чином, позивач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції, надані
йому чинним законодавством, відносно
платників страхових внесків.

Згідно ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.

З набранням чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Відповідно до п. 2 Порядку Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Згідно п.6 зазначеного Порядку Головні
Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначений перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону, страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

- страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

- страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого);

- страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

- страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;

- страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

- страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Згідно ст. 33 вказаного Закону, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Тобто, порядок відшкодування витрат
передбачає здійснення відповідних
розрахунків та проведення стягнення на
централізованому рівні - між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків та Пенсійним Фондом України
та УПФУ наділене правом на звернення до
суду з вимогою про відшкодування
зазначених раніше витрат.

Відповідно до ст. 37 та ст. 38 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38). При
цьому дітям пенсії призначаються
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, також
мають право на пенсію, якщо згодом
втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не
досягли 18 років або старші цього віку,
якщо вони стали інвалідами до
досягнення 18 років, при цьому брати,
сестри й онуки - за умови, якщо вони не
мають працездатних батьків;

б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо
вони є інвалідами або досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування";

в) один з батьків, або чоловік (дружина),
або дід, бабуся, брат чи сестра,
незалежно від віку і працездатності,
якщо він (вона) зайнятий доглядом за
дітьми, братами, сестрами чи онуками
померлого годувальника, які не досягли
8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності
осіб, які за законом зобов'язані їх
утримувати.

Вихованці, учні, студенти, курсанти,
слухачі, стажисти мають право на пенсію
в разі втрати годувальника до
закінчення навчальних закладів, але не
довше ніж до досягнення ними 23-річного
віку.

Всі правила цього Закону, що стосуються
сімей померлих, відповідно поширюються
(оскільки не обумовлено інше) і на сім'ї
безвісти відсутніх, якщо безвісна
відсутність годувальника засвідчена у
встановленому порядку.

Члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.

Члени сім'ї померлого, для яких його
допомога була постійним і основним
джерелом засобів до існування, але які
й самі одержували яку-небудь пенсію,
мають право перейти на нову пенсію.

Тобто, згідно приписів Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» для здійснення Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату пенсій, у
зв'язку з втратою годувальника, дружина
померлого саме на момент смерті
годувальника повинна досягти 55 років,
перебувати на утриманні, не працювати,
або мати інвалідність, при цьому, факт
знаходження на утриманні повинен бути
доведений в установленому порядку. За
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» дружина може отримувати
пенсію, у зв'язку з втратою
годувальника, при досягненні 55 років
після смерті чоловіка.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
набув законної сили з 1 квітня 2001 року, а
Закон України «Про пенсійне
забезпечення» з 17 грудня 1991 року, тобто
має місце дія однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, тому
застосуванню підлягає той закон, що
прийнятий пізніше.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволені
позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 на
момент смерті годувальника
виповнилося 33 роки (т.1 а.с.210-213), ОСОБА_4 -
43 роки (т.1 а.с.230-233), ОСОБА_5- 43 роки (т.1
а.с.242-245), ОСОБА_6- 45 років т.1 (а.с.256-259),
ОСОБА_7- 40 років (а.с.166-169), ОСОБА_8- 35 років
(т.1 а.с.139-143), ОСОБА_9 - 51 роки (т.1 а.с.153-156),
ОСОБА_10- 31 рік (т.1 а.с.157-161), ОСОБА_11 - 45
років (т.1 а.с.206-209), ОСОБА_12- 44 роки (т.1
а.с.238-241), ОСОБА_13- 53 роки, ОСОБА_14 - 40
років (т.1 а.с.186-189), ОСОБА_15- 38 років (т.1
а.с.234-237), ОСОБА_16- 49 років (т.1 а.с.214-217),
ОСОБА_18- 32 роки (т.1 а.с.190- 193), ОСОБА_19 - 29
років (т.1 а.с.246-249), ОСОБА_20 - 38 років (т.1
а.с.202-205), ОСОБА_21 - 36 років, ОСОБА_22- 43
роки (т.1 а.с.131-134), ОСОБА_23 - 41 рік (т.1
а.с.250-254), ОСОБА_24 - 28 років (т.1 а.с.170-173),
ОСОБА_25 - 32 роки (т.1 а.с.222-225), ОСОБА_26 - 42
роки (т.1 а.с.135-138), ОСОБА_27 - 32 роки (т.1
а.с.15-23, 128-130), ОСОБА_28 - 37 років, ОСОБА_29- 46
років (т.1 а.с.198-201), ОСОБА_30- 43 роки (т.1
а.с.178-181), ОСОБА_31- 40 років (т.1 а.с.260-264),
ОСОБА_32- 37 років (т.1 а.с.194-197), ОСОБА_33 - 34
роки (т.1 а.с.175-177), ОСОБА_34- 39 років (т.1 а.с.
182-185), ОСОБА_35- 41 рік (т.1 а.с.218-221), ОСОБА_41-
38 років (т.1 а.с.226-229), ОСОБА_37- 31 рік,
ОСОБА_38- 41 рік (т.1 а.с.144-147), ОСОБА_39- 41 рік
(т.1 а.с.162- 165) та ОСОБА_40- 43 роки (т.1
а.с.148-151), тобто, у зазначених осіб
відсутні необхідні умови для отримання
страхових виплат від відповідача, а
саме, на час смерті годувальника вони
не досягнули 55 річного віку та у
справах відсутні належні докази на
підтвердження того, що на момент смерті
померлого вони знаходилася на їх
утриманні.

Щодо ОСОБА_17, колегія суддів зазначає,
що на момент загибелі чоловіка їй
виповнилось 62 роки. Однак, матеріали
справи не містять допустимого доказу
причинно-наслідкового зв'язку смерті
годувальника ОСОБА_17 з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом, яким, в силу вимог
п. 2.10 розділу 2 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року № 606, має бути довідка
МСЕК за формою № 168-1/о.

Тобто, позовні вимоги в частині
відшкодування цих пенсійних виплат,
здійснених позивачем цій особі за
період з вересня 2013 року по грудень 2013
року також не підлягають задоволенню.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності", Постановою Правління
Пенсійного Фонду України та Правління
Фонду Соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 "Про затвердження
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", ст. 2, ст. 160, ст. 167, ст. 195,
ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/2262/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі № 805/2262/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості - залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
апеляційного перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
визначених Кодексом адміністративного
судочинства України, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

У судовому засіданні 21.05.2014 року
проголошена вступна та резолютивна
частина ухвали, повний текст ухвали
виготовлений 26.05.2014 року.

Головуючий суддя
І.В.
Геращенко

Судді
Т.Г. Арабей

Л.В. Губська