Справа № 821/1676/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/800/1765/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Білозерського відділення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.06.2013 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013 у
справі №821/1676/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» до Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.06.2013,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2013, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» (далі - ПАТ
«Чорнобаївське», позивач) до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, яка є правонаступником
Державної податкової інспекції у
Білозерському районі Херсонської
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ у Білозерському районі
Херсонської області ДПС, відповідач)
задоволено: скасовано податкові
повідомлення-рішення від 29.12.2012 №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 482434,00грн.; від 09.04.2013
№/2 про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 119531,25грн., у
тому числі 95625,00грн. - за основним
платежем та 23906,25грн. - штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач 30.12.2013
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 13.01.2014 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
13.06.2013 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2013, прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, пункту
187.1 статті 187, підпунктів 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, підпунктів 201.6, 200.7, 200.14 ст. 200
Податкового кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19.11.2012 ПАТ
«Чорнобаївське» було надано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за жовтень 2012 року, згідно
якої позивачем у рядку 22 «залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 21 - рядок
18)» та у рядку 24 «залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22 - рядок 23)»
задекларовано суму 482434,00грн.

Уповноваженими особами ДПІ у
Білозерському районі Херсонської
області ДПС 10.12.2012 було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «Чорнобаївське» з питань
правомірності декларування у
податковій звітності з податку на
додану вартість за жовтень 2012 року
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду, який
сформований платником податку на
додану вартість за придбаними
товарами/послугами по завершенню
терміну позовної давності, за
результатами якої складено акт
№273/1501/21307398.

На підставі вказаного акта перевірки
контролюючим органом були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
29.12.2012 № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 482434,00грн. та
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 119531,25грн., у
тому числі 95625,00грн. - за основним
платежем та 23906,25грн. - штрафними
(фінансовими) санкціями.

За наслідками адміністративного
оскарження Державною податковою
службою у Херсонській області
податкове повідомлення-рішення від
29.12.2012 № залишено без змін,
податкове повідомлення-рішення №
скасовано в частині визначення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 4603,00грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 26307,75грн.

На підставі вказаного рішення ДПІ у
Білозерському районі Херсонської
області ДПС було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.04.2013
№/2 про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму
119531,25грн., у тому числі 95625,00грн. - за
основним платежем та 23906,25грн.-
штрафними (фінансовими) санкціями.

Фактичною підставою для
визначення позивачу податкових
зобовязань став висновок податкового
органу про порушення вимог підпунктів
198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України, внаслідок не відкорегування
ПАТ «Чорнобаївське» податкового
кредиту за операцією придбання
товарів, яка в подальшому не мала
підтвердження проведення грошових
розрахунків з постачальником на суму
податку на додану вартість у розмірі
947696,00грн. по декларації за січень 2012
року (фінансово - господарська операція
відбулася у грудні 2008 року, закінчення
терміну позовної давності припадає на
грудень 2011 року); пунктів 200.6, 200.7, 200.14
статті 200 Податкового кодексу України
внаслідок завищення позивачем суми
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту податку на додану
вартість у розмірі 482434,00грн.; пункту 187.1
статті 187 Податкового кодексу України,
внаслідок заниження позивачем суми
податкових зобов'язань у розмірі
100228,00грн., у тому числі: за січень 2012
року на суму 9208,00грн., за лютий 2012 року
на суму 8450,00грн., за березень 2012 року на
суму 16454,00грн., за квітень 2012 року на
суму 8666,00грн., за травень 2012 року на суму
16046,00грн., за червень 2012 року на суму
8022,00грн., за липень 2012 року на суму
8692,00грн., за серпень 2012 року на суму
8292,00грн., за вересень 2012 року на суму
8266,00грн., за жовтень 2012 року на суму
8132,00грн.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пункту 198.3 статті 198 цього
Кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Аналогічні приписи щодо виникнення
права у платника податків на
податковий кредит та порядок його
визначення регламентовані у Законі
України «Про податок на додану
вартість», який діяв в період вчинення
господарської операції - грудень 2008
року.

Так, згідно пунктом 1.7 статті 1
вказаного Закону України «Про податок
на додану вартість», податковий кредит
- сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до вимог підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається: дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг);

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 цього ж
Закону встановлено, що не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
податковими накладними та іншими
документами, передбаченими
вищезазначеним підпунктом, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену відповідними
документами.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2.
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна є
звітним і одночасно розрахунковим
документом. Податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового
кредиту(підпункт 7.2.6 пункту 7.2 статті7
Закону).

Підпунктом 7.7.1. пункту 7.7. статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що сума податку,
що піддягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

З аналізу наведених норм вбачається, що
виникнення права платника податку на
податковий кредит пов'язано з
наявністю належним чином оформлених
первинних документів.

Судами встановлено, між ПАТ
«Чорнобаївське» та ТОВ «Станіславська
торгова компанія» було укладено
договір комісії від 27.06.2008 №1001, згідно
якого останній бере на себе
зобов'язання від свого імені та за
рахунок ПАТ «Чорнобаївське», шляхом
укладання з третіми особами
відповідних договорів, здійснити за
винагороду купівлю майна (товару) на
загальну суму 343537884,59грн., у тому числі
податок на додану вартість у розмірі
57256314,10грн.

На виконання вказаного договору ТОВ
«Станіславська торгова компанія» було
поставлено на адресу позивача товар на
загальну суму 5686178,40грн., у тому числі
податок на додану вартість у розмірі
947696,00грн., що підтверджується
податковою накладною від 29.12.2008 за №80572
на суму 5686178,40грн., наявною в матеріалах
справи, та оплачено позивачем
кредитними коштами, отриманим за
кредитним договором з ВАТ «Державний
ощадний банк України», про що свідчить
виписка банку від 11.09.2008 щодо
здійснення попередньої оплати за товар
у сумі 37596113,96грн., у тому числі податок
на додану вартість у розмірі 6266018,99грн.

Виходячи з вищезазначеного, висновок
податкового органу про відсутність
оплати товару на суму податку на додану
вартість у розмірі 947696,40грн. є
необґрунтованим, оскільки факт сплати
позивачем отриманого від контрагента
товару підтверджується наявними у
справі належним чином оформленими
первинними документами.

Не знайшов свого підтвердження і
висновок контролюючого органу щодо
неправомірного формування позивачем
суми податкового кредиту у грудні 2008
року за вказаною операцією у зв'язку зі
знищенням первинних
документів,оскільки позивачем до
матеріалів справи залучено копії
договору комісії №1001 від 27.06.2008 щодо
придбання товару, податкової накладної
від 29.12.2008 №80572 та видаткової накладної
від 29.12.2008.

Крім того, посилання відповідача в акті
перевірки на неодноразові перевірки
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість ПАТ «Чорнобаївське» за
грудень 2008 року, довідка ДПІ у м.
Івано-Франківську від 11.02.2009, якою
встановлено, що ТОВ «Станіславська
торгова компанія» є імпортером
технологічного обладнання, порушень
податкового законодавства не
встановлено, лише підтверджують
правомірність віднесення ПАТ
«Чорнобаївське» до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
за наслідками договору комісії №1001
від 27.06.2008 щодо придбання товару у ТОВ
«Станіславська торгова компанія».

Відповідно до пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3 статті
200 Податкового кодексу України).

Згідно до вимог пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

З огляду на вищевказані приписи
Податкового кодексу України, не
вбачається підстав для обмеження права
платника податків відображати у
податковій звітності з податку на
додану вартість залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів до повного його погашення
внаслідок виникнення у платника
податку у подальших податкових
періодах зобов'язань з податку на
додану варітсть.

Таким чином, доводи податкового органу
щодо зменшення позивачу від'ємного
значення з податку на додану вартість
та нарахування грошового зобов'язання
з податку на додану вартість внаслідок
закінчення терміну позовної давності у
грудні 2011 року та як наслідок
відсутність його права на подальше
його відображення у податковій
звітності з податку на додану вартість,
починаючи з грудня 2011 року, є
неправомірними та такими, що не
узгоджується з вищевказаними
приписами податкового законодавства.

Враховуючи вищезазначене, висновок
судів попередніх інстанцій, з яким
погоджується і колегія Вищого
адміністративного суду України, щодо
неправомірного визначення позивачу
податкових зобов'язань є правильним,
оскільки наявність у позивача належним
чином оформлених первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
в тому числі і щодо оплати отриманого
товару, спростовує факт порушення ПАТ
«Чорнобаївське» вимог податкового
законодавства.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 2201, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Білозерського
відділення Цюрупинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.06.2013 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв