Справа № 826/17549/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О., вирішив адміністративну
справу
За позовомОСОБА_1 до Служби безпеки
України провизнання протиправним та
скасування наказу №1212-ос від 15.10.2013 в
частині, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до суду з позовом до Служби
безпеки України (далі - відповідач), у
якому просив визнати протиправним в
частині звільнення ОСОБА_1 із займаної
посади наказ Голови Служби безпеки
України від 15.10.2013 № 1212- ос на підставі
якого у розпорядженні начальника
Департаменту оперативного
документування Служби безпеки України
(по посаді першого заступника
начальника Департаменту) полковника
ОСОБА_1 звільнено з військової служби у
запас Збройних Сил України за
підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом
«и» пункту 62 Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 № 1262 (у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту військовослужбовцем);
скасувати в частині звільнення ОСОБА_1
із займаної посади наказ Голови Служби
безпеки України від 15.10.2013 № 1212-ос на
підставі якого у розпорядженні
начальника Департаменту оперативного
документування Служби безпеки України
(по посаді першого заступника
начальника Департаменту) полковника
ОСОБА_1 звільнено з військової служби у
запас Збройних Сил України за
підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом
«и» пункту 62 Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 № 1262 (у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту військовослужбовцем);
поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника начальника Департаменту
оперативного документування Служби
безпеки України; стягнути з Служби
безпеки України на користь ОСОБА_1
грошові кошти, нараховані при
звільненні; стягнути з Служби безпеки
України на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, починаючи з 15.10.2013 по день
фактичного розгляду справи судом.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у відповідача
були відсутні підстави для звільнення
його з військової служби, а видані
накази грубо порушують статтю 43
Конституції України, Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України № 12622007 від 27.12.2007,
Інструкцію «Про організацію виконання
«Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України», затвердженої наказом
Служби безпеки України від 14.10.2008 № 772
та зареєстровану в Міністерстві
юстиції України за № 1323М6014 від 31.12.2008.
Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи прийняті ним оскаржувані
накази законними та обґрунтованими,
прийнятими на підставі та на виконання
діючих законодавчих норм, просив суд
відмовити позивачу у задоволенні
заявлених позовних вимог у повному
В судовому засіданні протокольною
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.12.2013 адміністративну
Служби безпеки України про визнання
протиправним та скасування наказу №
1163-ОС від 01.10.2013 про притягнення ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді попередження полковника
ОСОБА_1 про неповну службову
відповідність за порушення військової
дисципліни, у зв'язку із відсутністю
повноважень у судді Смолія І.В. щодо
розгляду справ, які містять матеріали
справи з обмеженим доступом передано
на автоматичний розподіл між суддями
які мають допуск до державної таємниці.
12.12.2013 на підставі «Положення про
автоматизовану систему документообігу
в адміністративних судах» вказану
справу передано на розгляд судді
У судовому засіданні 12.12.2013, судом
встановлено, що вказані
адміністративні справи порушені за
однорідними позовними вимогами за
позовами одного й того ж позивача до
Відповідно до ст.116 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд може своєю ухвалою об'єднати в одне
провадження кілька однорідних
позовних вимог за позовами одного и
того ж позивача до того ж відповідача.
Враховуючи зазначене, у судовому
засіданні 12.12.2013 суд ухвалив об'єднати
провадження та присвоїти єдиний номер
Провадження по справі неодноразово
зупинялося до вирішення питання про
надання допуску до державної таємниці
Ухвалою суду від 08.04.2014 провадження по
справі було поновлено.
Від представника позивача 11.04.2014 через
відділ документального обігу та
контролю Окружного адміністративного
суду м. Києва надійшла заява про зміну
позовних вимог, в якій просив :
- визнати протиправним та скасувати
наказ № 1 163-ОС від 01.10.2013 про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді
попередження полковника ОСОБА_1 про
неповну службову відповідність за
порушення військової дисципліни;
- визнати протиправним та скасувати
наказ Голови Служби безпеки України
від 15.10.2013 № 1212-ос в частині звільнення
полковника ОСОБА_1 з військової служби
у запас Збройних Сил України за
підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом
«и» пункту 62 Положення про проходження
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 № 1262 ( у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту військовослужбовцем);
- поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника начальника Департаменту
оперативного документування Служби
- стягнути зі Служби безпеки України на
користь ОСОБА_1 середній заробіток у
сумі 71 376 (сімдесят одна тисяча триста
сімдесят шість гривень) 54 коп., за час
вимушеного прогулу за період з 15.10.2013 по
Від позивача 16.04.2014 через відділ
документального обігу та контролю
Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшло клопотання, в якому
позивач просив здійснювати подальший
розгляд справи за його відсутності, на
підставі ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства.
Представник відповідача в судове
засідання 22.04.2014 не прибув, хоча був
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду.
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Дослідивши зміст Наказів Служби
безпеки України та матеріали
службового розслідування в приміщенні
Режимно-секретного органу Окружного
адміністративного суду міста Києва,
розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 26.04.2013 проходив військову
службу за контрактом офіцерського
складу у Департаменті оперативного
документування Служби безпеки України
на посаді першого заступника
начальника департаменту.
Наказом Центрального управління
Служби безпеки України від 27.05.2013 №
221/ДСК призначено проведення
службового розслідування, з метою
перевірки інформації щодо можливого
вчинення полковником ОСОБА_1 під час
проходження ним військової служби на
посаді першого заступника начальника
Департаменту оперативного
документування Служби безпеки України
порушень вимог Інструкції про порядок
підготовки та проведення
оперативно-технічних заходів
негласного документування
підрозділами оперативного
документування Служби безпеки України,
затвердженої наказом Голови СБУ від
06.05.2008 № 019, зареєстрованим наказом
Уповноваженим Президента України з
питань контролю за діяльністю Служби
безпеки України 15.05.2008 за № 4 та в
Міністерстві юстиції України 19.05.2008 за
спеціальних технічних засобів
негласного отримання інформації, а
також можливо неправомірного
використання підлеглого йому
особового складу та службового
автотранспорту вказаного Департаменту
у власних цілях, встановлення ступеня
вини співробітників, причетних до
зазначених подій, причин та умов, що їм
Підставою для призначення службового
розслідування стала наведена у рапорті
начальника УВБ СБУ від 16.05.2013 №9/3140
інформація про можливі порушення
полковником ОСОБА_1 вимог чинного
законодавства, що визначає порядок
використання спеціальних технічних
засобів негласного отримання
інформації, та факти використання
ОСОБА_1 у неслужбових цілях
підпорядкованого йому автотранспорту.
21.06.2013 до комісії з проведення
службового розслідування надійшов
рапорт начальника ДОД СБУ від 20.06.2013 №
7/3390 з резолюцією Голови СБУ від 21.06.2013
щодо дослідження в рамках цього
службового розслідування
правомірності надання полковником
ОСОБА_1 доступу стороннім особам до
конспіративного приміщення
Департаменту, а також отримання ним
коштів за викладацьку діяльність в
Національній академії СБУ, яку він
фактично не здійснював.
Головою комісії головним інспектором 4
інспекції Головної інспекції Служби
безпеки України В. Рижовим скеровано
рапорт Голові Служби безпеки України
від 23.07.2013 , в якому просив продовжити
термін службового розслідування.
10.06.2013 полковником ОСОБА_1 подано рапорт
начальнику ДОД СБ України полковнику
Ляпкіну В.В. про надання чергової
щорічної відпустки з 01.07.2013 по 14.08.2013.
Згідно з витягу з наказу ДОД СБ України
від 18.06.2013 № 61-ос (по особовому складу)
надано полковнику ОСОБА_1 щорічну
відпустку за 2013 рік за підпунктом «а»
пункту 53, тривалістю 45 календарних
днів, з 1 липня по 14 серпня 2013 року.
Головою комісії, головним інспектором 4
інспекції Головної інспекції Служби
безпеки України В. Рижовим скеровано
доповідну записку Голові Служби
безпеки України від 23.07.2013, в якій
просив не включати в термін проведення
службового розслідування час
перебування полковника ОСОБА_1, у
Як вбачається з витягу з висновку від
07.09.2013 № 3/4 -2828 за результатами
службового розслідування,
№ 221/ДСК, затвердженого Головою СБ
України генерал-майором Якименком О.Г.
факти порушень вимоги п.11 Статуту
внутрішньої служба Збройних сил
України, п.1 контракту про проходження
військової служби у Службі безпеки
України з боку ОСОБА_1 частково
підтвердились, що, зокрема частково
визнав і сам позивач. Так, 30.07.2013
полковник ОСОБА_1 подав рапорт на ім'я
начальника ДОД СБ України для
отримання згоди на добровільне
відшкодування СБУ у розмірі 285,39 грн.
Начальником 6 відділу ( з дислокацією в
ДОД СБУ) Ставрієцькою Л. було складено
довідку, якою підтверджено факт
отримання коштів у сумі 285,39 грн.
(прибутковий касовий ордер від 09.09.2013 №
Наказом Служби безпеки України № 1163-ос
від 01.10.2013 попереджено позивача про
неповну службову відповідність за
порушення військової дисципліни.
Наказом Служби безпеки України від
15.10.2013 №1212-ос позивача звільнено з
військової служби у запас Збройних Сил
України за підпунктом «б» пункту 61 та
підпунктом «и» пункту 62 Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 року № 1262
(у зв'язку із систематичним
невиконанням умов контракту
військовослужбовцем).
З вказаним наказом позивач був
повідомлений шляхом направлення листа
№ 7/5651 від 21.10.2013 за підписом заступника
начальника Департаменту оперативного
документування В. Прокопченко.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Сутність військової дисципліни,
обов'язки військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг визначає
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України (далі-Статут), затверджений
Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних
Сил України поширюється на Державну
прикордонну службу України, Службу
безпеки України, внутрішні війська
Міністерства внутрішніх справ України
та інші військові формування, створені
відповідно до законів України,
Державну спеціальну службу транспорту.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту військова дисципліна - це
бездоганне і неухильне додержання
всіма військовослужбовцями порядку і
правил, встановлених військовими
статутами та іншим законодавством
Військова дисципліна ґрунтується на
усвідомленні військовослужбовцями
свого військового обов'язку,
відповідальності за захист Вітчизни,
незалежності та територіальної
цілісності України, на їх вірності
Військовій присязі (статті 2
Дисциплінарного статуту).
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного
статуту військова дисципліна
зобов'язує кожного військовослужбовця,
зокрема, додержуватися Конституції та
законів України, Військової присяги,
неухильно виконувати вимоги
військових статутів, накази
Статтею 45 Статуту визначено, що у разі
невиконання (неналежного виконання)
військовослужбовцем своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.
За змістом статі 68 Дисциплінарного
статуту у разі невиконання
(неналежного виконання)
військовослужбовцем, своїх службових
обов'язків, порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення,
зокрема, стосовно молодших та старших
- попередження про неповну
службову відповідність;
- пониження в посаді,
- пониження військового звання на
- звільнення з військової служби
за службовою невідповідністю,
- позбавлення військового звання.
Згідно ст.83-85 Статуту, на
військовослужбовця, який порушує
військову дисципліну або громадський
порядок, можуть бути накладені лише ті
дисциплінарні стягнення, які визначені
цим Статутом і відповідають
військовому званню військовослужбовця
та дисциплінарній владі командира, що
вирішив накласти на винну особу
дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого
дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування.
Воно проводиться з метою уточнення
причин і умов, що сприяли вчиненню
правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається
письмовим наказом командира, який
вирішив притягти військовослужбовця
до дисциплінарної відповідальності,
воно може бути проведено особисто
командиром, доручено офіцерові чи
прапорщикові (мічманові), а у разі
вчинення правопорушення рядовим
(матросом) чи сержантом (старшиною) -
також сержантові (старшині).
Дисциплінарне стягнення має бути
накладене не пізніше ніж за 10 діб від
дня, коли командирові (начальникові)
стало відомо про правопорушення, а у
разі провадження службового
розслідування - протягом місяця від дня
його закінчення (ст.87 Статуту).
Підстави, порядок призначення і
проведення службового розслідування
стосовно військовослужбовців Служби
безпеки України (далі - СБУ), оформлення
його результатів та прийняття за ним
рішення визначає Інструкція про
порядок проведення службового
розслідування у Службі безпеки
України, затверджена наказом Служби
безпеки України від 16.07.2008 р. № 547
(далі-Інструкція).

Підпунктом 1.2. пункту 1 Інструкції
визначено, що службове розслідування -
це комплекс заходів, які здійснюються у
межах компетенції, з метою уточнення
причин, встановлення обставин та умов,
що сприяли вчиненню правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
законодавством України, та ступеня
вини особи (осіб), яка вчинила це
правопорушення.

Пунктом 2 Інструкції закріплені
підстави для проведення службового
розслідування.

Так, згідно пп.2.1. п.2 Інструкції,
підставами для проведення службового
розслідування можуть бути факти:

невиконання або неналежного виконання
під час службової діяльності вимог
чинного законодавства, наказів
начальників (керівників) чи інших
розпорядчих документів, що негативно
вплинуло на стан виконання покладених
на СБУ завдань або створило загрозу
здоров'ю чи життю людей, призвело до
людських жертв чи інших тяжких
наслідків, порушень громадського
порядку, прав та законних інтересів
осіб, заподіяння шкоди державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян;

недотримання положень чинного
законодавства, що призвело до
створення передумов або розголошення
державної таємниці, втрати її
матеріальних носіїв та інших
правопорушень у сфері охорони
державної таємниці;

порушення вимог нормативно-правових
актів, що регулюють порядок поводження
з конфіденційною інформацією, яка є
власністю держави, та іншою
інформацією з обмеженим доступом,
захист якої гарантується Конституцією
України, розголошення або втрата їх
матеріальних носіїв;

порушення порядку застосування
вогнепальної зброї, спеціальних
засобів чи заходів фізичного впливу;

порушення правил несення вартової чи
чергової служби, що призвело до тяжких
наслідків або створило загрозу
настання таких наслідків;

дорожньо-транспортної пригоди,
вчиненої за участю осіб, які керували
транспортними засобами СБУ або
власними під час виконання службових
обов'язків;

надзвичайних подій, пожеж на об'єктах
СБУ.

Таким чином наказ відповідача № 1 163-ОС
від 01.10.2013 про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді попередження полковника
ОСОБА_1 про неповну службову
відповідність за порушення військової
дисципліни частково знайшов своє
підтвердження в матеріалах справи. В
той же час, питання правомірності
призначення та проведення службового
розслідування виходить за межі
розгляду судом, оскільки є
дискреційними повноваженнями
роботодавця - Служби безпеки України.

Враховуючи, що позивач частково визнав
наказ відповідача № 1 163-ОС від 01.10.2013
про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді попередження полковника
ОСОБА_1 про неповну службову
відповідність за порушення військової
дисципліни, суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, на підставі
наказу Голови Служби безпеки України
від 15.10.2013 № 1212-ос позивач був
звільнений з військової служби у запас
Збройних Сил України за підпунктом «б»
пункту 61 та підпунктом «и» пункту 62
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 № 1262 (у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту військовослужбовцем).

Відповідно до пункту 7.10. Інструкції про
організацію виконання Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України затвердженої наказом Служби
безпеки України 14.10.2008 року № 772
підставою для звільнення
військовослужбовців із військової
служби у зв'язку з систематичним
невиконанням умов контракту з їх боку
(підпункт "и" пункту 62 Положення) може
бути неналежне їх ставлення до
виконання службових обов'язків, про що
свідчить накладення на них протягом
року двох і більше дисциплінарних
стягнень, які на момент звільнення
залишаються незнятими. На вказаних
осіб поширюється порядок направлення
на медичний огляд, визначений для осіб,
які звільнені з військової служби за
службовою невідповідністю.

В той же час, як зазначалося вище, до
позивача за результатами проведеного
службового розслідування,
призначеного наказом СБУ від 27.05.2013 з
метою перевірки інформації щодо
можливого порушення вимог
законодавства та відомчих
нормативно-правових актів, Головою СБУ
було прийнято рішення та наказом СБУ
від 01.01.2013 № 1163-ос на полковника ОСОБА_1
було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді попередження про
неповну службову відповідність.
Посилання ж представника відповідача
на той факт, що до позивача було
застосовано ще одне дисциплінарне
стягнення у вигляді «судової догани» є
безпідставним та не підтверджується
матеріалами справи. Представник
відповідача в судовому засіданні
зазначив, що в ході бесіди до
полковника ОСОБА_1 було доведено про
притягнення дисциплінарної
відповідальності. Однак в письмовому
вигляді до позивача наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді «суворої
догани» доведено не було.

Відповідно до ст. 102 Дисциплінарного
статуту, попередження про неповну
службову відповідність застосовується
одноразово і накладається наказом
посадової особи, якій цим Статутом
надано таке право.

Якщо протягом року після накладення
цього стягнення військовослужбовець
не виправив своєї поведінки зразковим
виконанням військового обов'язку і
стягнення не відіграло своєї ролі,
командир приймає рішення про
переміщення військовослужбовця на
нижчу посаду чи звільнення з
військової служби.

Відповідно до п. 61 Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, рішення про звільнення з
військової служби в запас або у
відставку доводиться до відома
військовослужбовців Служби безпеки
України, як правило, не пізніше ніж за
два місяці до подання про звільнення.
Безпосередні та прямі начальники
проводять з ними особисті бесіди.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ від 15.10.2013 про звільнення
позивача прийнятий на підставі наказу
від 01.10.2013 про попередження останнього
про неповну службову відповідність,
таким чином відповідачем не витримані
вимоги вищевказаного законодавства,
зокрема: відповідач не попередив
позивача про звільнення за два місяці,
не надав позивачу час терміном в один
рік для виправлення своєї поведінки.

Також, судом встановлено, що про
звільнення з військової служби у запас
Збройних Сил України, відповідач
повідомив позивача шляхом направлення
листа № 7/5651 від 21.10.2013, за підписом
заступника начальника Департаменту
оперативного документування В.
Прокопченко. Відповідно до поштового
штампу, даний лист направлено на адресу
Позивача 21.10.2013.

Згідно з п. 67 Положення про проходження
військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, звільнення
військовослужбовців Служби безпеки
України з військової служби
здійснюється, щодо осіб офіцерського
складу Служби безпеки України - у
військових званнях від полковника
(капітана 1 рангу) до генерал-лейтенанта
(віце-адмірала) - Головою Служби безпеки
України.

Днем звільнення військовослужбовців
Служби безпеки України з військової
служби в запас або у відставку
вважається день, з якого їх наказом
виключено зі списків особового складу
Служби безпеки України.

За таких обставин, позовні вимоги про
визнання протиправним та скасування
наказу Служби безпеки України від
15.10.2013 № 1212-ос в частині звільнення
позивача із займаної посади підлягають
задоволенню.

Оскільки на час звільнення з
військової служби позивач був
звільнений з посади та перебував у
розпорядженні начальника департаменту
на посаді першого заступника
начальника департаменту, отже
скасування наказу від 15.12.2013 № 1212-ос є
підставою для поновлення позивача на
військовій служби в Департаменті
оперативного документування Служби
безпеки України у розпорядження
начальника Департаменту по посаді
заступника начальника Департаменту
оперативного управління Служби
безпеки України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» грошове забезпечення
військовослужбовців визначається
залежно від посади, військового звання,
тривалості, інтенсивності та умов
військової служби, кваліфікації,
наукового ступнею і вченого звання
військовослужбовця. До складу
грошового забезпечення входять
посадовий оклад, оклад за військовим
званням, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія), одноразові додаткові
види грошового забезпечення. Грошове
забезпечення виплачується у розмірах,
що встановлюються Кабінетом Міністрів
України, порядок виплати грошового
забезпечення визначається керівником
центральних органів виконавчої влади,
що мають у своєму підпорядкуванні
утворені відповідно до законів України
військові формування та правоохоронні
органи.

Відповідно підлягає задоволенню
позовна вимога в частині стягнення зі
Служби безпеки України на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. При цьому суд
зазначає, що розрахунок середнього
заробітку здійснюється на підставі
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 №100 та з урахуванням
кількості робочих днів за відповідний
період.

Згідно з частиною першою статті першої
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України негайно
виконуються постанови суду про:
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць (пункт 2);
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби (пункт 3).

Згідно з довідкою від 14.11.2013 № 82
середньоденне грошове забезпечення
позивача становив 562 грн. 02 коп.

В уточнюючих позовних вимогах від
11.04.2014 позивач просить стягнути зі
Служби безпеки України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток у сумі 71 376
(сімдесят одна тисяча триста сімдесят
шість гривень) 54 коп., за час вимушеного
прогулу за період з 15.10.2013 по 11.04.2014.

Разом з тим, як зазначалося вище
задоволенню підлягає стягнення зі
Служби безпеки України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу, тобто по дату
винесення судового рішення.

Постанову суду в частині зобов'язання
Служби безпеки України поновити
позивача на посаді першого заступника
начальника Департаменту оперативного
документування Служби безпеки України
та в частині стягнення зі Служби
безпеки України середнього заробітку
за час вимушеного прогулу з дня
наступного за днем звільнення, у
розмірі за один місяць - слід
допустити до негайного виконання.

Таким чином, сукупність зібраних та
досліджених в судовому засіданні
доказів дають суду підстави вважати, що
оскаржуваний наказ відповідача про
звільнення позивача з військової
служби прийнято суб'єктом владних
повноважень не на підставі та не у
спосіб, що визначений чинним
законодавством України,
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд прийшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. ст. 158-163, ст. 167,
ст. 254, ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
наказ Голови Служби безпеки України
від 15.10.2013 № 1212-ос в частині звільнення
полковника ОСОБА_1 з військової служби
у запас Збройних Сил України за
підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом
«и» пункту 62 Положення про проходження
військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 № 1262 ( у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту військовослужбовцем).

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді першого
заступника начальника Департаменту
оперативного документування Служби
безпеки України.

4. Стягнути зі Служби безпеки України на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу.

5. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

6. Допустити до негайного виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді першого заступника
начальника Департаменту оперативного
документування Служби безпеки України
та стягнути грошове забезпечення за
час вимушеного прогулу у межах суми
стягнення за один місяць .

Постанова набирає чинності відповідно
до ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій