Справа № 437/11039/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Женеску Е.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року справа №
437/11039/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого судді:
Яковенка М.М.

суддів:
Ханової Р.Ф., Гайдара А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м. Луганська від 13 березня 2014 року
по адміністративній справі № 437/11039/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити донарахування
та виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 13 березня 2014 року по
адміністративній справі № 437/11039/13-а
позовні вимоги задоволені частково
(а.с.59-61).

Визнані протиправними дії
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років.

Зобов'язано Департамент з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
донарахування та виплату допомоги
ОСОБА_2 по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей віком
до 6 років на відповідний період, з
22.01.2013 року по 22.07.2013 року з урахуванням
проведених виплат.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 13 березня 2014 року по
адміністративній справі № 437/11039/13-а
позов ОСОБА_2 в частині вимог за період
з 18.06.2012 року по 21.01.2013 року залишений
без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як прийняту з порушенням
норм матеріального права та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги (арк. справи 64-67).

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження. Від апелянта надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутність. Від відповідача надійшли
письмові заперечення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи позивач є матір'ю дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та отримує грошову допомогу як
застрахована особа у розмірі 130 грн.,
виплату якої з 01.01.2013 року здійснює
Департамент з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради, що
підтверджується довідкою відповідача
(а.с.16).

Колегія суддів зазначає, що
Департамент з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради є належним
суб'єктом владних повноважень, який
створений з метою здійснення
повноважень та функцій в галузі
соціального захисту населення, та на
виконання функцій з призначення і
здійснення державної допомоги сім'ям з
дітьми.

В червні 2013 року позивач зверталася до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради з питання
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, на що
отримала відмову відповідача (а.с.15).

Позивач перед виходом до декретної
відпуски по догляду за дитиною була
працюючою особою.

З прийняттям змін у законодавстві, що
регулює правовідносини, які виникли
між сторонами, Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відповідно до
Постанови КМУ № 32 від 16 січня 2007 року з
квітня 2007 року вже не виконує функції
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до 3 трьох років застрахованим
особам. Спірна допомога виплачується
за рахунок держави і саме держава
узяла функцію такі виплати
здійснювати. Такі виплати почало
здійснювати відповідні територіальні
підрозділи УПСЗ населення.

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод. За положеннями частини третьої
статті 46 Конституції України, пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановлено законом.

Так, до 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-ІІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, а
відповідно до статті 15 Закону № 2811-ХІІ,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III було виключено
статті 40-44.

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі -
рішення № 10-рп/2008) визнано
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Крім того, відповідно до Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік» Розділ І
цього Закону набирає чинності з 01.01.2008
року і діє по 31.12.2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Така правова позиція також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом фізичної особи до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області (номер ЄДРСР 28332586)
та від 25 грудня 2012 року у справі за
позовом фізичної особи до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради (номер ЄДРСР 28332590), які, відповідно
до приписів статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Оскільки іншими законами не
встановлювалось інший ніж у Законі
розмір допомоги, а положення Постанови
КМУ № 1751 від 27.12.2001 року в тій частині, в
якій воно суперечить закону, що
стосується розміру допомоги
застосовуватись не може, отже, у
відповідача наявний обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірі, передбаченому
Законом № 2240-ІІІ, до досягнення дитиною
трирічного віку.

Задовольняючи частково вимоги, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що у зазначений
період відповідач діяв неправомірно.
Тобто, своїми діями відповідач порушив
права позивача на гарантовану державою
матеріальну підтримку материнства та
належний соціальний захист, який
гарантується державним соціальним
забезпеченням, що має забезпечувати
рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму.

При чому суд правильно вирішив питання,
з урахуванням ст.ст.99, 100 КАС України
щодо часу, з якого підлягає захист
порушеного права позивача, - з 22.01.2013
року. В той же час задовольняючи вимоги
по 22.07.2013 року суд не обґрунтував такої
позиції, при тому, що позивач просила
здійснити захист порушеного права по
день винесення постанови суду. Тобто,
колегія суддів зазначає, що суд
правильно вирішив спір по суті, але
фактично вирішив не всі заявлені
вимоги та помилково визначив дату
22.07.2013 рік, в той час, як спір потрібно
було вирішувати в межах заявлених
вимог принаймі по 13.03.2014 рік включно,
тобто по час по який порушується право
позивача та здійснюється захист в
судовому порядку. В даному випадку
вимоги апеляційної скарги про захист
порушеного права позивача по день
прийняття судового рішення судом
апеляційної інстанції є
безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку з урахуванням
ст.201 КАС України, про часткове
задоволення апеляційної скарги, що є
наслідком зміни постанови суду в
частині дати захисту прав позивача.

Керуючись статтями 2, 11, 160, 162, 167, 184, 195, 197,
198, 199, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 13 березня 2014 року по
адміністративній справі № 437/11039/13-а -
змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
суду змінити, а саме цифри «по 22.07.2013
року» викласти в слідуючий редакції
«по 13.03.2014 року».

В іншій частини постанову суду
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар