Справа № К/9991/17950/12-С
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/17950/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України, Апеляційного
суду Хмельницької області про
стягнення коштів витрачених при
переїзді та компенсації за
невикористану відпустку, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
судової адміністрації України,
Апеляційного суду Хмельницької
області про визнання незаконною
бездіяльності Державної судової
адміністрації України щодо
невиділення коштів на рахунок
Апеляційного суду Хмельницької
області для виплати позивачу коштів та
розрахунку з позивачем за понесені
затрати, перерахування коштів для
надання невикористаної відпустки чи
компенсації за неї, а також в ухиленні
від дачі роз'яснень з цього приводу
Апеляційному суду Хмельницької
області. А також зобов'язати Державну
судову адміністрацію України виділити
Апеляційному суду Хмельницької
області кошти в сумі 13372 грн. для
розрахунку з позивачем та зобов'язати
апеляційний суд Хмельницької області
відшкодувати позивачу понесені
затрати та виплатити кошти в сумі 13372
грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі, ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно постанови
Верховної Ради України «Про обрання
суддів» від 02 грудня 2010 року № 2758-VI
ОСОБА_2 обрано на посаду судді
Апеляційного суду Хмельницької
області безстроково та відповідно до
наказу голови апеляційного суду від 04
січня 2011 року №1/05-03/ зараховано в штат
апеляційного суду з окладом згідно
штатного розпису та виплатою надбавок,
передбачених законодавством.

ОСОБА_2 звернувся до голови
Апеляційного суду Хмельницької
області із заявою про відшкодування
йому вартості проїзду - 160,02 грн., витрат
на перевезення майна автомобільним
транспортом - 5000 грн., добові за час в
дорозі 3-4 січня 2010 року, одноразову
допомогу в розмірі місячного
посадового окладу, заробітної плати за
дні підготовки до переїзду та
влаштування на новому місці - 1, 2 січня
2011 року, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 02
березня 1998 року № 255.

Апеляційний суд Хмельницької області
на підставі зазначеної заяви позивача,
в свою чергу, звернувся до Державної
судової адміністрації з заявою про
надання роз'яснення щодо правильності
розрахунку компенсацій судді ОСОБА_2.

Державна судова адміністрація України
у відповідь на звернення вказала, що
питання порушене позивачем стосовно
гарантій та компенсацій врегульовано
Законом України «Про оплату праці»,
Кодексу законів про працю України, а
також постановою Кабінету Міністрів
України від 02 березня 1998 року № 255 «Про
гарантії та компенсації при переїзді
на роботу в іншу місцевість».

Відповідно до частини 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 02
березня 1998 року № 255 «Про гарантії та
компенсації при переїзді на роботу в
іншу місцевість» працівникам у зв'язку
з переведенням їх на іншу роботу, якщо
це пов'язано з переїздом в іншу
місцевість (в інший населений пункт)
виплачуються певні компенсації.

Згідно статті 24 Закону України «Про
відпустки» положеннями якої
закріплено, що грошова компенсація за
невикористані працівником дні
щорічних відпусток у разі переведення
його на роботу в інше підприємство
здійснюються у випадку перерахування
попереднім підприємством належних до
виплати коштів на рахунок підприємства
на яке перейшов працівник, за його
бажанням.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом голови
військового апеляційного суду
Військово-Морських Сил від 28 грудня 2010
року №180 суддю військового
апеляційного суду Військово-Морських
Сил ОСОБА_2 відраховано зі штату
військового апеляційного суду
Військово-Морських Сил та припинено
виплату йому щомісячного грошового
утримання з 31 грудня 2010 року. Тоді як,
постановою Верховної Ради України «Про
обрання суддів» від 02 грудня 2010 року №
2758-VI ОСОБА_2 обрано на посаду судді
Апеляційного суду Хмельницької
області.

При цьому, судами досліджено, що згідно
зазначеної постанови Верховної Ради
України та копії трудової книжки БТ-ІІ
№5909139, позивач не переведений, а
обраний на посаду судді Апеляційного
суду Хмельницької області.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
безпідставності позовних вимог в
частині відшкодування заявлених
позивачем компенсацій витрат
пов'язаних з переїздом в іншу
місцевість, а саме: вартості проїзду,
витрат на перевезення майна, добових за
перебування в дорозі, одноразової
допомоги, заробітної плати за дні
підготовки до переїзду та компенсації
за невикористану відпустку.

Більш того, як вірно встановлено судами
першої та апеляційної інстанцій
доказів наявності попередньої
домовленості між ОСОБА_2 та апеляційним
судом Хмельницької області, яка є
необхідною умовою для застосування
частини 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 02 березня 1998 року № 255 «Про
гарантії та компенсації при переїзді
на роботу в іншу місцевість», позивачем
не надано.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України, Апеляційного суду
Хмельницької області про стягнення
коштів витрачених при переїзді та
компенсації за невикористану
відпустку - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко