Справа № 802/995/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2014 р.
Справа № 802/995/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

за участі секретаря судового
засідання: Мельника Сергія Вікторовича

представників сторін:

позивача: Тихого С.В. - представник на
підставі довіреності

відповідача: не з'явився

третьої особи: Зінченка Д. В. -
представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро"

до: Головного управління
держземагенства у Вінницькій області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3

про: скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро"
(далі - ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро") до
Головного управління держземагенства
у Вінницькій області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3 про скасування наказу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що в березні 2014 року
товариство дізналось про існування
наказу № ВН/:03:000/00002372 від 21 лютого
2014 року про надання земельної ділянки в
оренду. Відповідно до даного наказу
було надано в оренду терміном на 25
років громадянину ОСОБА_3 земельну
ділянку із земель резервного фонду
сільськогосподарського призначення
державної власності розташованої на
території Зозівської сільської ради
Липовецького району площею 140,00 га.

Позивач не погоджується з вказаним
наказом з огляду на те, що листом від 15
березня 2013 року за № 90 ТОВ "Концерн
"Сімекс-Агро" зверталось до Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області з клопотанням про
утримання від прийняття рішень
стосовно надання земельної ділянки
загальною площею 140,23 га на території
Зозівської сільської ради до набрання
законної сили судовими рішеннями щодо
цієї земельної ділянки.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
задовольнити його у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Представник третьої особи, проти
задоволення адміністративного позову
заперечував та просив врахувати подані
письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
учасників процесу та оцінивши докази,
які є у справі, суд дійшов висновку, що
заявлений адміністративний позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

15 березня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Концерн
"Сімекс-Агро" звернулося до Головного
управління держземагенства у
Вінницькій області з клопотанням по
утримання від прийняття рішень
стосовно надання земельної ділянки
загальною площею 140,23 га на території
Зозівської сільської ради до набрання
законної сили судовим рішенням щодо
цієї земельної ділянки.

За результатами розгляду вказаного
клопотання відповідач своїм листом
вих. №03-55/2051 від 10 квітня 2013 року
роз'яснив, що щодо надання земельної
ділянки на території Зозівської
сільської ради площею 140, га із земель
запасу сільськогосподарського
призначення (рілля) між декількома
громадянами і порушене питання
вирішується в судовому порядку.

В березні 2014 року позивачу стало відомо
про передачу в оренду земельної
ділянки терміном на 25 років
громадянину ОСОБА_3 із земель
резервного фонду
сільськогосподарського призначення
державної власності розташованої на
території Зозівської сільської ради
Липовецького району площею 140,00 га.

Позивач вважає, що передавши земельну
ділянку площею 140,00 га на території
Зозівської сільської ради
Липовецького району Головне
управління держземагенства у
Вінницькій області порушило частину 1
статті 134 Земельного кодексу України.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
враховує наступне.

Статтею 3 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України
визначено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Надання у користування
земельної ділянки, зареєстрованої в
Державному земельному кадастрі
відповідно до Закону України "Про
Державний земельний кадастр", право
власності на яку зареєстровано у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, без зміни її меж та
цільового призначення здійснюється
без складення документації із
землеустрою.

12 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся із
заявою про надання земельної ділянки
площею 140,00 га в оренду на території
Зозівської сільської ради
Липовецького району.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

Оскільки, дана земельна ділянка була
зареєстрована в державному земельному
кадастрі, а право державної власності
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності Головним
управлінням держземагенства у
Вінницькій області 21 лютого 2014 року
видано наказ № ВН/:03:000/00002372 про
надання земельної ділянки в оренду
терміном на 25 років громадянину ОСОБА_3
із земель резервного фонду
сільськогосподарського призначення
державної власності розташованої на
території Зозівської сільської ради
Липовецького району площею 140,00 га.

Щодо посилань представника позивача,
що відповідач проігнорував його вимогу
включити земельну ділянку на території
Зозівської сільської ради до земельних
ділянок, право оренди на яких буде
реалізовано через земельні торги
(аукціон), суд враховує наступне.

Особливості продажу земельних ділянок
або прав на них на конкурентних засадах
врегульовано главою 21 Земельного
кодексу України (надалі - ЗК України).

Так, частиною 1 статті 134 ЗК України
передбачено, що земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них (оренда, суперфіцій,
емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

При цьому, відповідно до частини 1
статті 135 ЗК України земельні торги
проводяться у формі аукціону, за
результатами проведення якого
укладається договір купівлі-продажу,
оренди, суперфіцію, емфітевзису
земельної ділянки з учасником
(переможцем) земельних торгів, який
запропонував найвищу ціну за земельну
ділянку, що продається, або найвищу
плату за користування нею, зафіксовану
в ході проведення земельних торгів.

Продаж земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них
(оренди, суперфіцію, емфітевзису)
здійснюється виключно на земельних
торгах, крім випадків, встановлених
частинами другою і третьою статті 134
цього Кодексу (частина 2 статті 135 ЗК
України).

Порядок добору земельних ділянок для
продажу їх на земельних торгах
визначений статтею 136 ЗК України.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено,
що організатор земельних торгів
визначає перелік земельних ділянок
державної чи комунальної власності
та/або прав на них, які виставляються на
земельні торги окремими лотами.
Забороняється вносити до зазначеного
переліку призначені під забудову
земельні ділянки без урахування у
випадках, передбачених законом,
результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце
розташування (адреса) земельної
ділянки, її цільове призначення
(функціональне використання), площа,
кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи
комунальної власності, у тому числі
разом з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна (будівлями, спорудами)
державної чи комунальної власності,
які або права на які виставляються на
земельні торги, здійснюється з
урахуванням затверджених
містобудівної документації та
документації із землеустрою, а також
маркетингових досліджень,
інвестиційної привабливості, звернень
громадян та юридичних осіб щодо
намірів забудови (частина 2 статті 136 ЗК
України). Земельні ділянки, включені до
переліку земельних ділянок державної
чи комунальної власності або прав на
них, які виставлені на земельні торги,
не можуть відчужуватися, передаватися
в заставу, надаватися у користування до
завершення торгів (частина 3 статті 136
ЗК України). Підготовку лотів до
проведення земельних торгів
забезпечує організатор земельних
торгів (частина 4 статті 136 ЗК України).

Відтак, аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що виключно
організатор (орган Держземагентства)
земельних торгів формує перелік
земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них,
які можуть бути реалізовані на
аукціоні. Також з метою проведення
аукціону організатором вчиняються ряд
дій, що визначені Земельним кодексом
України.

Таким чином, за відсутності
сформованого переліку земельних
ділянок державної чи комунальної
власності або прав на них, які можуть
бути реалізовані на території
Зозівської сільської ради
Липовецького району, відсутні підстави
стверджувати про обмеження права
позивача на участь у таких земельних
торгах.

Більше того, суду не надано доказів
того, що дії відповідача щодо не
проведення (не організації) таких
земельних торгів є протиправними, або ж
визнавалися в судовому порядку
протиправними.

Натомість, представником відповідача в
підтвердження обґрунтованості
виданого наказу, що оскаржується,
надано клопотання громадянина ОСОБА_3
та додані до нього документи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про безпідставність
позовних вимог, оскільки відповідачем
під час прийняття наказу дотримано
процедуру надання в оренду земельної
ділянки, що визначена Земельним
кодексом України.

Окрему увагу суд звертає на тому, що
земельне законодавство не передбачає
можливості набуття юридичною особою
права оренди на земельні ділянки, окрім
як на земельних торгах. Натомість,
частиною 2 статті 134 Земельного кодексу
України передбачено, що не підлягають
продажу на конкурентних засадах
(земельних торгах) земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них у разі передачі громадянам
земельних ділянок для ведення
фермерського господарства. Вказане
підтверджує обґрунтованість наказів,
що оскаржуються, в частині передачі в
оренду земельних ділянок громадянину
ОСОБА_3 не на конкурентних засадах.

З огляду на викладене, посилання
представника позивача як на підставу
для скасування оскарженого наказу на
те, що відповідачем не організовано
земельні торги, що призвело до
обмеження прав Товариства на участь в
цих торгах, є необґрунтованими, а тому
вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що
наказом № ВН/:03:000/00002372 від 21
лютого 2014 року не порушено прав та
інтересів позивача, оскільки саме лише
клопотання останнього із проханням
утриматися від прийняття рішень
стосовно надання земельної ділянки
площею 140,00 га на території Зозівської
сільської ради Липовецького району за
межами населеного пункту або її
частини у власність або у користування
третім особам до набрання законної
сили судових рішень по справах № 213/2033/13
та № 802/549/13-а не свідчить про порушення
прав та інтересів Товариства. Згідно
діловодства спеціалізованого суду,
судом встановлено що в задоволенні
позовних вимог по справі за № 802/549/13-а
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро"
до Головного управління
Держземагентства у Вінницькій області,
відділу Держземагенства у
Липовецькому районі, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Липовецької
районної державної адміністрації про
зобов'язання вчинити дії - відмовлено.
Та відповідно до ухвали Вінницького
апеляційного суду від 09 липня 2013 року
рішення набуло законної сили.

Відтак, з огляду на матеріали справи,
суд вважає, що позивачем не наведено
ґрунтовних аргументів, які б
підтверджували неправомірність дій
відповідача, а тому в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити.

Відповідно до статті 71 кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки позивачу в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, а
також за відсутності витрат, пов'язаних
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз, судові витрати
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна