Справа № 821/1171/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1171/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Дубровної В.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.)
звернувся до суду з адміністративними
позовом до Управління МВС України в
Херсонській області (далі - відповідач,
УМВС в Херсонській області), у якому з
урахуванням уточнення позовних вимог
просить -

- визнати протиправними дії комісії
УМВС України в Херсонській області по
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника
бойових дій та учасника війни при
розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання
учасником бойових дій та встановлення
відповідного статусу;

- скасувати рішення вищевказаної
комісії від 28.01.2014 р. про відмову у
задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання
учасником бойових дій та встановлення
відповідного статусу;

- зобов'язати вищевказану комісію на
черговому засіданні у правомочному
складі розглянути заяву ОСОБА_1 про
визнання учасником бойових дій та
встановлення відповідного статусу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач під час проходження служби в
органах внутрішніх справ України,
зокрема в період листопад-грудень 1989
року за рішенням Уряду колишньої СРСР в
складі групи співробітників міліції
був направлений у відрядження до
м.Степанокерт Нагірно-Карабаської
автономної області (територія
Азербайджанської Республіки) для
виконання службових обов'язків в
умовах надзвичайного стану та при
вирішенні збройних конфліктів по
нормалізації обстановки, відновлення
законності та охорони громадського
стану на території Азербайджанської
РСР в період тривання
Нагірно-Карабаського конфлікту. У
лютому 2014 року Комісія з розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника бойових дій та
учасника війни УМВС України в
Херсонській області відмовила у
визнанні позивача учасником бойових
дій, пославшись на постанову Кабінету
Міністрів України від 08.02.1994 року №63
"Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту". На думку
позивача, відповідачем протиправно
прийнято рішення в частині відмови у
визнанні учасником бойових дій,
оскільки воно є безпідставним та
необґрунтованим.

Відповідач свою позицію щодо вказаних
позовних вимог ні яким чином не
висловив, проте на виконання ухвали від
15.05.2014 р. надав суду витребувані
документи щодо предмету спору.

В судове засідання, призначене на 20.05.2014
року, представники сторін не з'явилися,
при цьому надали клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути адміністративну
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 23 грудня 2013 року
до Управління внутрішніх військ МВС
України в Херсонській області надійшла
поштою заява від ветерана МВС України
майора міліції у відставці ОСОБА_1 про
визнання його учасником бойових дій.

28.01.2014 року комісія Управління
внутрішніх військ МВС України в
Херсонській області з розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника бойових дій ( далі - Комісія), з
урахуванням документів, які свідчили
про виконання позивачем у 1989 році
службових обов'язків в особовому
районі Нагірно-Карабаської автономної
області (територія Азербайджанської
Республіки), дійшла висновку про
відмову пенсіонеру ОВС ОСОБА_1 у
задоволені заяви про визнання його
учасником бойових дій та встановлення
відповідного статусу.

Вказана відмова оформлена протоколом
Комісії від 28.01.2014 р. за №2/7-215 та
вмотивована тим, що Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №
63 "Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" затверджено
перелік держав і періодів бойових дій
на їх території, проте Азербайджанська
РСР до даного переліку держав не
входить, що виключило можливість
встановлення позивача учасником
бойових дій.

Перевіривши вказані дії відповідача на
предмет їх узгодженості з діючим
законодавством та фактичними
обставинами справи, суд встановив
наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 22.10.1993 №551-ХІІ (зі змінами та
доповненнями) (надалі - Закон України
№551-ХІІ), Постановою Кабінету Міністрів
України від 08.02.1994 №63 "Про
організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (надалі -
Постанова №63).

Згідно зі статтею 5 Закону України
№551-ХІІ учасниками бойових дій є особи,
які брали участь у виконанні бойових
завдань по захисту Батьківщини у
складі військових підрозділів,
з'єднань, об'єднань всіх видів і родів
військ Збройних Сил діючої армії
(флоту), у партизанських загонах і
підпіллі та інших формуваннях як у
воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 6
цього Закону учасниками бойових дій
визнаються учасники бойових дій на
території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 13 січня 1995 р. №16
"Про застосування пункту 2 статті 6
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", установлено, що відповідно до
пункту 2 статті 6 Закону учасниками
бойових дій визнаються працівники, які
за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР
працювали в державах, де в цей період
велися бойові дії, якщо вони
безпосередньо брали участь у бойових
діях або в забезпеченні бойової
діяльності військ (флоту).

Згідно з абзацом 3 пункту 2 статті 6
Закону України №551-ХІІ, перелік держав,
зазначених у цьому пункті, періоди
бойових дій у них та категорії
працівників визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою затверджено перелік держав,
яким надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР,
військовослужбовців Збройних Сил,
Служби безпеки, Служби зовнішньої
розвідки, інших військових формувань,
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, і періодів
бойових дій на їх території, що
додається (пункт 2 Постанови).

Як зазначає відповідач в спірному
рішенні, у Переліку держав і періодів
бойових дій на їх території,
затвердженому Постановою, не міститься
територія Азербайджанська РСР, тому
відсутні правові підстави для визнання
його учасником бойових дій.

Разом із тим, суд відмічає, що
відповідачем при прийнятті спірного
рішення не враховано, що згідно наданої
позивачем копії листа МЗС України від
21.09.2005 р. №620/14-110-1410 "Щодо внесення
доповнень до переліку держав, де велись
бойові дії", МЗС України на виконання
доручення Кабінету Міністрів України
№42048/4/1-05 від 05.09.2005 розглянуло листа
Міноборони стосовно внесення змін до
переліку держав, де велись бойові дії,
та, в межах своєї компетенції, надає
інформацію щодо юридично визначених
періодів бойових дій на територіях
держав Кавказу та Молдови, зокрема,
щодо Нагорно-карабаського конфлікту
Азербайджанська Республіка визнає
ведення бойових дій на території АР у
період з жовтня 1988 року по квітень 1994
року. У травні 1994 року між
Азербайджанською Республікою та
Республікою Вірменія була укладена
Угода про припинення вогню, яка
періодично порушується по
сьогоднішній день.

Суд приймає вказаний лист МЗС України в
якості доказу у даній адміністративній
справі, оскільки він був складений на
виконання доручення Кабінету
Міністрів України та у відповідності
до повноважень МЗС України,
встановлених пп. 19, 29 п. 4, п. 7 Положення
про Міністерство закордонних справ
України, затвердженого Указом
Президента України від 03.04.1999 №357/99.

Крім того, згідно з пунктом 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 13 січня
1995 р. №16 "Про застосування пункту 2
статті 6 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", участь громадян,
зазначених у пункті 1 цієї постанови, у
бойових діях або в забезпеченні
бойової діяльності військ (флоту)
визначається комісіями, що створюються
у міністерствах і відомствах, які
направляли своїх працівників на роботу
в держави, де в цей період велися бойові
дії. Якщо працівників направляли на
роботу міністерства, відомства
колишнього Союзу РСР, а також
Української РСР, що згодом були
ліквідовані або реорганізовані,
комісії створюються у міністерствах,
відомствах України, у віданні яких
перебувають чи перебували
підприємства, установи та організації,
з яких відряджалися зазначені
працівники.

Також вказаним пунктом Постанови було
затверджено Положення про Комісію з
питань розгляду матеріалів про
визначення учасників бойових дій,
пунктом 3 якого передбачено, що якщо
виникає потреба у додаткових
документах, що підтверджують статус
заявника, комісія робить запит до
відповідних архівних установ, про що
повідомляє заявника, але Комісія у
порушення цього пункту прийняла
рішення про відмову позивачеві, а не
про витребування необхідних
документів.

При цьому, як вбачається зі спірного
рішення, Комісією не ставиться під
сумнів факти відрядження ОСОБА_1 та
виконання ним службових обов'язків по
забезпеченню охорони громадського
порядку в умовах надзвичайного стану,
забезпечення захисту мирного
населення та примирення конфліктуючих
сторін конфлікту, супровід військових
колон та колон з людьми, виконання
завдань по захисту конституційних прав
людини в районі Нагорно-карабаського
конфлікту Азербайджанська Республіка,
у зв'язку із чим суд не вважає вказану
обставину спірною.

Суд вказує, що відповідно до ст. 6 п. 2
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", згідно положень якої
учасниками бойових дій визнаються
особи, які працювали чи перебували у
відрядженні у державах де в цей період
велися бойові дії і брали участь у
бойових діях.

Також, у відповідності до ст. 46
Конституції України, громадянам
гарантовано право на соціальний
захист, складовою якого також є права
та пільги, передбачені учасниками
бойових дій, та яке згідно ст. 24, 64
Конституції України не може бути
обмежено за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання або іншими
ознаками, так як громадяни мають рівні
конституційні права та є рівними перед
законом.

З огляду на вищевказані нормативно -
правові приписи, суд приймає до уваги
надану позивачем до матеріалі справи
копію постанови Херсонського
окружного адміністративного суду в
Херсонській області від 03.12.2013 р. у
адміністративній справі №821/4441/13-а, яка
набрала законної сили.

Вказаним судовим рішенням задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області та визнано
протиправними дії та скасовано рішення
Комісії від 28.10.2013 року в частині
відмови в задоволенні заяви ОСОБА_4
щодо визнання його учасником бойових
дій та встановлення відповідного
статусу, оскільки Постанова КМУ від 8
лютого 1994 року №63 "Про організаційні
заходи щодо застосування Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
обмежує права осіб, які брали участь у
бойових діях в інших державах, зокрема
в особливому районі м. Баку
Азербайджанської РСР, крім тих, що
вказані в даній постанові. Відповідно
до ч. 3 ст. 2 "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
нормативні акти органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними".

Статтею 19 Конституції України
закріплено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України, у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Суд при вирішенні даної справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема,
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

В силу ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у їх сукупності, суд
дійшов висновку, що дії відповідача
щодо відмови у визначенні учасником
бойових дій позивача є
необґрунтованими, без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, у зв'язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 8 Конституції України, ст.
6 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 січня 1995 р. №16
"Про застосування пункту 2 статті 6
Закону України " Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", ст. 2, 7, 160, 167 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Комісії УМВС
України в Херсонській області по
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника
бойових дій та учасника війни при
розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання
учасником бойових дій та встановлення
відповідного статусу.

Скасувати рішення вказаної Комісії від
28.01.2014 року про відмову у задоволені
заяви ОСОБА_1 про визнання учасником
бойових дій та встановлення
відповідного статусу.

Зобов'язати вказану Комісію на
черговому засіданні у правомочному
складі розглянути заяву ОСОБА_1 про
визнання учасником бойових дій та
встановлення відповідного статусу.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 73,80 грн.
(сімдесят три гривні 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Дубровна В.А.

кат. 10.3