Справа № 2а-447/08/1370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/81546/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року

у справі № 2а-447/08/1370

за позовом Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України» «Західукргеологія»

до Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Національної
акціонерної компанії «Надра України»
«Західукргеологія» (далі - ДП НАК
«Надра України» «Західукргеологія»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова (далі - ДПІ у
Галицькому районі м. Львова;
відповідач), в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просило визнати
нечинними податкові
повідомлення-рішення №
/0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007 року,
№ /0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007
року, №
/1/04/23-213/01432606 від 07 грудня 2007 року,
№ /1/04/23-213/01432606 від 07 грудня 2007
року, № /2/04/23-213/01432606 від
21 лютого 2008 року, № /2/04/23-213/01432606
від 21 лютого 2008 року,
№ /3/04/23-213/01432606 від 07
травня 2008 року, № /3/04/23-213/014321 від 07
травня 2008 року, № /3/04/23-213/01432606 від
07 травня 2008 року, № /4/04/23-213/01432606
від 25 липня 2008 року,
№ /4/04/23-213/01432606 від 25 липня 2008 року,
№ /4/04/23-213/01432606 від 05 серпня 2008
року, № /5/04/23-213/01432606 від
05 серпня 2008 року та № /5/04/23-213/01432606
від 06 жовтня 2008 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, адміністративний позов
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення №
/0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007 року,
№ /0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007
року, №
/1/04/23-213/01432606 від 07 грудня 2007 року,
№ /1/04/23-213/01432606 від 07 грудня 2007
року, № /2/04/23-213/01432606 від
21 лютого 2008 року, № /2/04/23-213/01432606
від 21 лютого 2008 року,
№ /3/04/23-213/01432606 від 07
травня 2008 року, № /3/04/23-213/014321 від 07
травня 2008 року, № /3/04/23-213/01432606 від
07 травня 2008 року, № /4/04/23-213/01432606
від 25 липня 2008 року,
№ /4/04/23-213/01432606 від 25 липня 2008 року,
№ /4/04/23-213/01432606 від 05 серпня 2008
року, № /5/04/23-213/01432606 від
05 серпня 2008 року та № /5/04/23-213/01432606
від 06 жовтня 2008 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Галицькому районі м. Львова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року, ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну планову перевірку ДП
НАК «Надра України»
«Західукргеологія» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2006
року, за результатами якої складено акт
№ 1452/23-024/01432606 від 20 червня 2007
року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007 року,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з рентної
плати за нафту, що видобута в Україні, в
розмірі 1 669 537,98 грн. (834 428,99 грн. -
основний платіж, 835 108,99 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), та
податкове повідомлення-рішення
№ /0/04/23-213/01432606 від 01 жовтня 2007
року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з рентної
плати за природний газ, що видобутий в
Україні, в розмірі 7 151 757,34 грн. (3 573 838,67
грн. - основний платіж,
3 577 918,67 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

За наслідками адміністративного
оскарження, прийнято податкові
повідомлення-рішення №
/1/04/23-213/01432606 від 07 грудня 2007 року,
№ /1/04/23-213/01432606
від 07 грудня 2007 року, №
/2/04/23-213/01432606 від 21 лютого 2008 року,
№ /2/04/23-213/01432606 від 21
лютого 2008 року, № /3/04/23-213/01432606 від
07 травня 2008 року, №
/3/04/23-213/014321 від 07 травня 2008 року, №
/3/04/23-213/01432606 від 07 травня 2008 року,
№ /4/04/23-213/01432606 від 25
липня 2008 року, № /4/04/23-213/01432606 від 25
липня 2008 року, №
/4/04/23-213/01432606 від 05 серпня 2008 року,
№ /5/04/23-213/01432606 від 05 серпня 2008 року
та № /5/04/23-213/01432606 від 06
жовтня 2008 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем частини 3 статті 14 Закону
України від 12 липня 2001 року № 2665-III «Про
нафту і газ» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2665-III), статті 3 Закону України
від 23 грудня 2004 року № 2285-IV «Про
Державний бюджет України на 2005 рік»,
статті 3 Закону України від 20 грудня 2005
року № 3235-IV «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», пунктів 2, 3 Порядку
обчислення та внесення до Державного
бюджету України рентної плати за нафту,
природний газ і газовий конденсат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 березня 2001 року
№ 256 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), у
зв'язку із заниженням податкових
зобов'язань з рентної плати за видобуті
нафту та природний газ. При цьому,
обґрунтовуючи свою правову позицію,
контролюючий орган вказував про те, що
відповідно до статті 189 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
доходи, отримані в результаті
діяльності з користування
нафтогазоносними надрами належать
лише власнику спеціального дозволу на
користування надрами, тобто в
розглядуваній ситуації позивачу, а
відтак зобов'язання із сплати до
бюджетів всіх рівнів податків і зборів
(обов'язкових платежів) виникають саме
у ДП НАК «Надра України»
«Західукргеологія».

Задовольняючи адміністративний
позов частково, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до статті 49 Закону №
2665-III у разі, якщо діяльність, пов'язана
з користуванням нафтогазоносними
надрами, здійснюється на умовах
договору про спільну інвестиційну
діяльність, спільне виробництво,
виробничу кооперацію, один із
учасників цього договору зобов'язаний
мати відповідний спеціальний дозвіл на
користування нафтогазоносними
надрами.

Як встановлено судами, в
охоплений перевіркою період позивач
був учасником договорів про спільну
діяльність з геологічного вивчення, в
тому числі дослідно-промислової
розробки надр, що укладались між ДП НАК
«Надра України» «Західукргеологія»
(власником ліцензій (спеціальних
дозволів) на користування надрами) та
операторами (третіми особами), які
відповідно до умов укладених договорів
силами власного виробництва
здійснюють координацію спільної
діяльності, а також ведуть
бухгалтерський та податковий облік
спільної діяльності.

А відтак, враховуючи те, що один з
учасників договорів про спільну
діяльність - ДП НАК
«Надра України» «Західукргеологія»
мало відповідні ліцензії (спеціальні
дозволи), їх використання в межах
спільної діяльності є правомірним.

При цьому колегія суддів вважає,
що судові інстанції обґрунтовано
відхилили посилання податкового
органу на статтю 14 Закону № 2665-III,
статтю 189 ЦК України та його доводи про
те, що саме позивач є відповідальною
особою за внесення до бюджету рентної
плати за видобуті нафту та природний
газ з огляду на те, що за змістом пункту
3 Порядку ведення податкового обліку
результатів спільної діяльності на
території України без створення
юридичної особи, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 вересня 2004 року № 571 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Порядок),
облік результатів спільної діяльності
ведеться уповноваженим платником
окремо від обліку результатів іншої
господарської діяльності такого
платника.

Відтак, ведення обліку нафти та
природного газу, видобутих у спільній
діяльності, окремо від видобутих у
власній господарській діяльності, а
також нарахування та сплата рентної
плати з такого обсягу спільною
діяльністю відповідає наведеним вище
нормам та є правомірним.

Згідно із статтею 3 Закону України
від 05 лютого 2004 року № 1456-IV «Про рентні
платежі за нафту, природний газ і
газовий конденсат» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) платниками рентних
платежів за нафту, природний газ і
газовий конденсат є суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють видобуток нафти, природного
газу чи газового конденсату в межах
території України та зареєстровані
платниками податку.

Пунктом 2 Порядку визначено, що
цей Порядок застосовується особою, яка
уповноважена іншими сторонами згідно з
умовами договору про спільну
діяльність вести облік результатів
спільної діяльності, та учасниками
такого договору.

Відповідно до пункту 8 Порядку
уповноважений платник несе
відповідальність за утримання та
перерахування до бюджету податку, який
було обчислено від спільної
діяльності.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що операторами як
уповноваженими учасниками договорів
про спільну діяльність вести
бухгалтерський та податковий облік
щомісячно нараховувались та вчасно
сплачувались рентні платежі, що
підтверджується податковими
розрахунками рентної плати, платіжними
дорученнями, виписками з особових
рахунків про внесення рентної плати, що
контролюючим органом не заперечується.

А відтак, в даному випадку відсутні
підстави для покладення на позивача
обов'язку з внесення до бюджету рентної
плати за результатами спільної
діяльності та, відповідно, для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова

залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.