Справа № 2а-10299/11/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/24384/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Адміністрації Президента
України, Генеральної прокуратури
України про визнання бездіяльності
протиправною, стягнення моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Окружного
адміністративного суду м. Києва, в
якому просив: визнати бездіяльність
Адміністрації Президента України та
Генеральної прокуратури України
протиправною з питання цивільного
захисту порушених прав позивача та
стягнення моральної шкоди солідарно з
відповідачів в розмірі 100000, 00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року залишено без змін постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 серпня 2011 року, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року і ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

10 грудня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до Адміністрації
Президента України з заявою в якій було
зазначено, що вони є потерпілими від
шахрайських дій СК «Фортеця» та
просили посприяти в поновленні їхніх
прав шляхом зобов'язання Генерального
прокурора України захистити їхні
інтереси в Печерському районному суді
м. Києва.

Вказане звернення згідно Закону
України «Про звернення громадян»
Адміністрацією Президента України
було надіслано для розгляду за
належністю до Генеральної прокуратури
України із супровідним листом від 29.12.10
№ 22/167140-11.

Також, позивач звертався до
Адміністрації Президента України 24
грудня 2010 року та зазначав, щодо суди та
органи виконавчої служби, до яких вони
зверталися з метою повернення грошових
коштів, на виконання вимог рішення
Світловодського районного суду
Кіровоградської області про стягнення
з КС «Фортеця» заборгованої суми, не
відновили їхні права, а тому просили
Главу держави здійснити захист їхніх
прав та свобод у суді на підставі ст. 17
Цивільного кодексу України.

Проте, з вказаної норми Цивільного
кодексу України надання юридичної
допомоги громадянам у суді не
відноситься до повноважень Глави
держави, тому Адміністрацією
Президента України було повернуто
ОСОБА_4 його звернення.

Крім того, до Генеральної прокуратури
України 24 грудня 2010 року надійшло
звернення позивача від 10 грудня 2010 року
щодо порушення його майнових прав та
невиконання рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області про стягнення з КС «Фортеця»
заборгованої суми та з інших питань.

Генеральною прокуратурою України
звернення ОСОБА_4 надіслано за
належністю до Прокуратури
Кіровоградської області листом від 29
грудня 2010 року № 19-р для
організації перевірки та прийняття
рішення відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій дійшли
висновку про правомірність дій
відповідачів та безпідставність і
необґрунтованість позовних вимог.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Частиною другою статті 34 Конституції
України встановлено, що кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір.

Згідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 5 вказаного Закону,
звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ст.1 Закону
України «Про звернення громадян» якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Для виконання своїх повноважень Главою
держави Указом від 2 квітня 2010 року № 504
«Про Положення про Адміністрацію
Президента України» утворено
Адміністрацію Президента України.

Підпункт 20 пункту 4 вказаного Положення
визначає завдання допоміжного органу
при Президентові України, зокрема щодо
організації прийому та розгляду
звернень громадян, які звертаються до
Глави держави.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, звернення ОСОБА_4 від 10
грудня 2010 року, у зв'язку з тим, що
надання юридичної допомоги громадянам
у суді та інших органах не належить до
повноважень Адміністрації Президента
України, було надіслано для розгляду за
належністю до Генеральної прокуратури
України.

Отже, вказані дії Адміністрації
Президента України щодо
перенаправлення звернення ОСОБА_4 до
Генеральної прокуратури України
вчинені відповідно до Закону України
«Про звернення громадян» та не
порушують соціально-економічних,
політичних та особистих прав позивача.

Також суд касаційної інстанції
погоджується з діями Адміністрації
щодо повернення ОСОБА_4 його звернення
від 24 грудня 2010 року з відповідними
роз'ясненнями, так, як надання
юридичної допомоги громадянам у суді
не відноситься до повноважень Глави
держави, визначених в Основному Законі.

Щодо дій Генеральної прокуратури
України, суд касаційної інстанції
зважає на наступне.

Законом України «Про прокуратуру»
встановлені принципи організації і
діяльності прокуратури, відповідно до
яких органи прокуратури України
становлять єдину централізовану
систему, яку очолює Генеральний
прокурор України, з підпорядкуванням
нижчестоящих прокурорів вищестоящим.

Згідно зі ст. 16 зазначеного Закону
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, міські, районні,
міжрайонні, районні в містах, а також
інші прокуратури очолюють відповідні
прокурори, які спрямовують роботу цієї
прокуратури і здійснюють контроль за
її діяльністю.

Законом України «Про прокуратуру»
визначено, що Генеральний прокурор
України видає обов'язкові для всіх
органів прокуратури накази,
розпорядження, затверджує положення та
інструкції.

Відповідно до Регламенту Генеральної
прокуратури України, Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому громадян в
органах прокуратури України,
затвердженої наказом Генерального
прокурора України № 9 гн від 28.05.2005, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, до провадження
Генеральної прокуратури України
приймалися звернення, за якими
прийнято рішення прокурорами
обласного рівня.

Згідно з ч.6 ст. 16 Закону України «Про
звернення громадян» до скарги
додаються наявні у громадянина рішення
або копії рішень, які приймалися за
його зверненнями раніше.

Оскільки будь-яких доказів того, що
попередні звернення скаржника
розглядались керівництвом прокуратури
Кіровоградської області і за ними
приймались рішення або допускалась
бездіяльність саме прокурором області
позивачем не надано то суд касаційної
інстанції погоджується з
правомірністю дій Генеральної
прокуратури України щодо
пераправлення звернення ОСОБА_4 за
належністю до Прокуратури
Кіровоградської області.

Оскільки права позивача за Законом
України «Про звернення громадян»
Адміністрацію Президента України та
Генеральною прокуратурою України не
порушені, суд касаційної інстанції
вважає безпідставною вимогу ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з вищезазначеного, судова
колегія Вищого адміністративного суду
України, в межах касаційної скарги,
вважає, що постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2011 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
серпня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін