Справа № 826/7251/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р.
К/800/16945/14(К/800/17028/14)

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Юрченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії
Управління з переробки газу та
газового конденсату Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» та Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19
липня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 5 березня 2014 року по справі №
826/7251/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії
Управління з переробки газу та
газового конденсату Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» (далі - ПАТ
«Укргазвидобування» в особі філії
Управління з переробки газу та
газового конденсату ПАТ
«Укргазвидобування»)

до Полтавського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Фонд)

про визнання протиправним та
скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування» в
особі філії управління з переробки
газу та газового конденсату Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» звернулось до
суду з позовом до Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про скасування
рішення № 50 від 18 лютого 2013 року в
частині правомірності виплати коштів у
формі матеріального забезпечення та
соціальних послуг ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та відповідно неправомірності
нарахування штрафних санкцій з цього
приводу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 липня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2014
року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Відділення Фонду № 50 від 18
лютого 2013 року в частині стягнення
витрат в сумі 2195, 69 грн. призначення
допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_4 та штрафу в
розмірі 1097, 85 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, сторони подали
касаційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просять
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій.

Позивач просить прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач просить прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційних скарг, суд
касаційної інстанції вважає, що скарги
не підлягають задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем з
29 січня 2013 року по 1 лютого 2013 року
проведено документальну перевірку
позивача по коштам Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 1 жовтня 2011
року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт від 1
лютого 2013 року.

Перевіркою щодо використання коштів
Фонду встановлено, що у порушення:

- пункту 3 частини 2 статті 27, частин 2 та 5
статті 35, частини 1 статті 47, частини 3
статті 50 Закону України від 18 січня 2001
року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин (далі -
Закон № 2240-ІІІ) допомога по тимчасовій
непрацездатності виплачувалась ОСОБА_4
за період після встановлення групи
інвалідності; допомога по догляду за
хворою дитиною (1,5 років) надана
батькові ОСОБА_5 в період, коли мати
знаходилася у відпустці по догляду за
цією дитиною до досягнення нею
трирічного віку;

- абзацу 5 пункту 4, пункту 20 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 (далі - Порядок №1266), невірно
визначено кількість годин, які
підлягають оплаті за період тимчасової
непрацездатності; не виключено із
розрахункового періоду місяць, в якому
застрахована особа не працювала з
поважних причин;

- пункту 4.14 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду,
затвердженого постановою правління
Фонду від 25 лютого 2009 року № 12 (далі -
Порядок №12), путівка № 400830 на
санітарно-курортне лікування видана
застрахованій особі за відсутності
квитанції до прибуткового касового
ордера або квитанції про часткову
оплату вартості путівки.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято спірне рішення
№ 50 від 18 лютого 2013 року, яким
позивача зобов'язано повернути до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
неправомірно витрачені страхові кошти
в розмірі 6784, 58 грн. та застосовано
штрафні санкції у розмірі 3392, 29 грн.

Загальна сума становить 10176, 87 грн.

Позивач, не погодившись із прийнятим
відповідачем рішенням № 50
від 18 лютого 2013 року, оскаржив його в
адміністративному порядку, але останнє
було залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо скасування спірного рішення в
частині стягнення з позивача витрат у
сумі 2195,69 грн. (допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_4) та штрафу у
розмірі 1097,85 грн., суди попередніх
інстанцій виходили з наступних мотивів
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Так, підставою для прийняття рішення
про повернення коштів та нарахування
фінансових санкцій було те, що
позивачем допомога по тимчасовій
непрацездатності виплачувалась ОСОБА_4
після встановлення групи інвалідності;
допомога по догляду за хворою дитиною
надана батькові ОСОБА_5 в період, коли
мати знаходилася у відпустці по
догляду за цією дитиною до досягнення
нею трирічного віку; невірно визначено
кількість годин, які підлягають оплаті
за період тимчасової непрацездатності;
не виключено із розрахункового періоду
місяць, в якому застрахована особа не
працювала з поважних причин; путівка №
400830 на санітарно-курортне лікування
видана застрахованій особі за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки.

В оскаржуваному рішенні відповідачем
зазначено про порушення позивачем
пункту 3 частини 2 статті 27, частин 2, 5
статті 35, частини 1 статті 47, частини 3
статті 50 Закону № 2240, абзацу 5 пунктів 4,
20 Порядку № 1266, пункту 4.14 Порядку № 12.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті
27 Закону № 2240 страхувальник
зобов'язаний надавати та оплачувати
застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид
матеріального забезпечення та
соціальних послуг відповідно до цього
Закону.

Частиною 2 статті 35 зазначеного Закону
передбачено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією (далі - МСЕК)
інвалідності (встановлення іншої
групи, підтвердження раніше
встановленої групи інвалідності),
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 50 Закону № 2240
та пункту 2.2 Положення про комісію
(уповноваженого) із соціального
страхування підприємства, установи,
організації, затвердженого постановою
правління Фонду від 23 червня 2008 року №
25, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 липня 2008 року за №
636/15327, рішення про призначення
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг приймається
комісією (уповноваженим) із
соціального страхування, що
створюються (обираються) на
підприємстві, в установі, організації.
Комісія (уповноважений) із соціального
страхування здійснює контроль за
правильним нарахуванням і своєчасною
виплатою матеріального забезпечення,
приймає рішення про відмову в його
призначенні, про припинення виплати
матеріального забезпечення (повністю
або частково), розглядає підставу і
правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів,
які є підставою для надання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

Допомога по тимчасовій втраті
працездатності виплачується за
рішенням комісії із соціального
страхування на підставі листків
непрацездатності.

Відповідно до статті 36 Закону № 2240
допомога по тимчасовій
непрацездатності не надається: у разі
одержання застрахованою особою травм
або її захворювання при вчиненні нею
злочину; у разі навмисного заподіяння
шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення
від роботи чи інших обов'язків або
симуляції хвороби; за час перебування
під арештом і за час проведення
судово-медичної експертизи; за час
примусового лікування, призначеного за
постановою суду; у разі тимчасової
непрацездатності у зв'язку із
захворюванням або травмою, що сталися
внаслідок алкогольного, наркотичного,
токсичного сп'яніння або дій,
пов'язаних з таким сп'янінням; за період
перебування застрахованої особи у
відпустці без збереження заробітної
плати, творчій відпустці, додатковій
відпустці у зв'язку з навчанням.

Судами встановлено, що листки
непрацездатності серії АБН № 569249 від
1 серпня 2012 року та серії АБН № 569256
від 8 серпня 2012 року, видані Полтавським
обласним клінічним онкологічним
диспансером інваліду 3 групи ОСОБА_4 у
встановленому порядку, не містять
виправлень та інформації про
встановлення цій особі
медико-соціальною комісією
інвалідності, у зв'язку з чим вони були
розглянуті на засіданні комісії із
соціального страхування.

Листок непрацездатності серії АВО №
410032 від 17 серпня 2012 року виданий ОСОБА_4
правомочним органом та не містить
виправлень, а тому на засіданні комісії
із соціального страхування було
прийнято рішення про призначення
допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_4

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновком судів попередніх
інстанцій, що оскільки комісії із
соціального страхування 13 серпня 2012
року на момент розгляду листів
непрацездатності серії АБН № 569249 від 1
серпня 2012 року та серії АБН №
569256 від 8 серпня 2012 року не було та не
могло бути відомо, що 21 серпня 2012 року
ОСОБА_4 буде встановлена І група
інвалідності, то спірне рішення в
частині стягнення неправомірних
витрат в сумі 2195,69 грн. та штрафу в
розмірі 1097,85 грн. є протиправним.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 35
Закону № 2240 допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків, зокрема, необхідності
догляду за хворою дитиною.

Відповідно до пункту 5 статті 35 Закону
№ 2240 допомога по тимчасовій
непрацездатності в разі захворювання
матері або іншої особи, яка фактично
здійснює догляд за дитиною віком до
трьох років або дитиною-інвалідом
віком до 18 років, надається
застрахованій особі, яка здійснює
догляд за дитиною, з першого дня за весь
період захворювання в порядку та
розмірах, встановлених цим Законом.

Допомога по тимчасовій
непрацездатності по догляду за хворою
дитиною віком до 14 роки якщо вона
потребує стаціонарного лікування,
виплачується застрахованій особі з
першого дня за весь час перебування в
стаціонарі разом з хворою дитиною.

Частина 1 статті 51 Закону № 2240
передбачає, що підставою для
призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та
пологах є виданий у встановленому
порядку листок непрацездатності, а в
разі роботи за сумісництвом - копія
листка непрацездатності, засвідчена
підписом керівника і печаткою за
основним місцем роботи.

Судами встановлено, що 12 листопада 2012
року Машівською районною лікарнею
видано ОСОБА_5 листок непрацездатності
серії АВО № 410858 з 12 листопада
2012 року по 14 листопада 2012 року.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Машівської районної державної
адміністрації від 31 січня 2013 року № 180
ОСОБА_7 (мати хворої дитини) перебуває в
них на обліку з 27 жовтня 2011 року по 23
березня 2014 року та отримує
допомогу по догляду за дитиною до 3
років.

Згідно довідки Машівської районної
державної адміністрації Полтавської
області від 31 січня 2013 року № 190 ОСОБА_7
з 27 жовтня 2011 року по даний час працює
вчителем англійської мови Селищної ЗОШ
І-ІІІ ступенів на умовах неповного
робочого часу.

Доказів того, що на момент видачі
ОСОБА_5 листка непрацездатності
№ 4100858 від 12 листопада 2012 року,
ОСОБА_7 (мати хворої дитини) хворіла,
суду не надано.

Таким чином, листок непрацездатності №
4100858 від 12 листопада 2012 року оплачений
за рахунок коштів Фонду неправомірно, а
оскаржуване рішення в частині
стягнення неправомірних витрат у сумі
530,89 грн. і штрафу у сумі 265,44 грн.
прийняте у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону
№ 2240 для забезпечення відновлення
здоров'я застрахована особа та члени її
сім'ї (а також особа, яка навчається у
вищому навчальному закладі) мають
право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Згідно з частиною 1 статті 22 цього ж
Закону часткова плата за путівки на
санаторно-курортне лікування
перераховується страхувальниками до
органу Фонду, який надав путівку, в
порядку, встановленому правлінням
Фонду.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку №12
рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія
(уповноважений) із державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
(далі - комісія (уповноважений) із
соціального страхування), на підставі
особистої заяви та довідки для
одержання путівки (форма № 070/о),
погоджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 27 грудня
1999 року № 302.

Пунктом 4.2 зазначеного Порядку
визначено, що відповідно до рішення
комісії із соціального страхування
підприємство, установа, організація,
яке є основним місцем роботи
застрахованої особи, видає путівку до
санаторію в період відпустки, а до
санаторію-профілакторію - в період
відпустки, без відриву від виробництва,
за умови часткового фінансування
санаторію-профілакторію за рахунок
коштів Фонду.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку № 12 за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається.

Однак, всупереч зазначеним положенням
Порядку, рішення про видачу путівки
ОСОБА_6 було прийнято 3 вересня 2012 року,
тобто раніше внесення в касу
підприємства часткової вартості
санаторно-курортної путівки, яке мало
місце 4 вересня 2012 року.

Відповідно до пункту 6.2 Порядку № 12
сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, у тому
числі не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Згідно з положеннями статті 30 Закону №
2240 страхувальники, у разі порушення
порядку використання страхових коштів,
відшкодовують фонду в повному обсязі
неправомірно визначену суму страхових
внесків та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Аналізуючи зазначені норми чинного
законодавства, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що оскільки
путівка до санаторно-курортного
закладу «Авангард» була видана ОСОБА_6
з порушеннями, то оскаржуване рішення в
частині стягнення неправомірних
витрат у сумі 3675 грн. та штрафу у сумі 1837
грн. прийнято у відповідності до вимог
чинного законодавства, а тому позовні
вимоги в цій частині є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судами також встановлено, що з метою
усунення порушень, виявлених в ході
перевірки правильності використання
коштів Фонду, вказаних в акті від 1
лютого 2013 року, позивачем було
повернуто 575, в тому числі штраф у
розмірі 192 грн.

Проте, зарахування певних платежів,
здійснених позивачем на виконання
вимог оскаржуваного рішення не є
предметом спору у даній справі, а тому
суди обґрунтовано не взяли до уваги
вказані доводи позивача.

Отже, з урахуванням викладеного, суди
дійшли обґрунтованого висновку про
скасування рішення № 50 від 18 лютого 2013
року в частині стягнення витрат у
сумі 2195,69 грн. за призначення
допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_4 та штрафу у
розмірі 1097,85 грн.

Доводи касаційних скарг висновків
судів не спростовують та не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами неправильно застосовано
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини чи
порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії
Управління з переробки газу та
газового конденсату Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» та Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 липня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.