Справа № 9101/96976/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2013 рокусправа № 2а-3793/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши у письмовому провадженні у
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
на постанову Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2011
року у справі № 2а-3793/2011 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и л а:

25 травня 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області , в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача та зобов'язати здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у
відповідності зі статтями 50,54,59 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за періоди з 01.01.2004 року і по сьогодні, з
у рахуванням прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого в Законах України про
Державний бюджет Україні на
відповідний рік та забезпечити її
виплату.

Постановою Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 серпня 2011 року задоволено частково.
Визнано дії відповідача , стосовно по
нарахуванню та виплаті додаткової
пенсії позивачу, як особі , що є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи 2 категорії,
не повному обсязі, передбаченому ст.50,51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 грудня 2010 року-
неправомірними та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, позивачу у
відповідності з ст..ст.50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком з 01 грудня 2010 року з урахуванням
раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги відповідача, та про залишення
постанови суду першої інстанції без
змін.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
вихідним критерієм розрахунку
позивачу державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону № 796-ХІІ, виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно зі
статтею 28 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду, оскільки
відповідно до частини 4 статті 54 Закону
№ 796-ХІІ (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
розміри пенсій для інвалідів 3 групи,
щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком, а згідно зі статтею 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, інвалідам 3 групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Доводи апелянта щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положень відповідних постанов КМУ,
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки установлені в
урядових нормативних актах розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком та
суперечать змісту статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Не вважає колегія суддів перешкодою
для розрахунку пенсій позивача з
застосуванням величини - мінімального
розміру пенсії за віком і положення
частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV,
оскільки чинним законодавством не
встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті.

Правильними є висновки суду першої
інстанції в частині визнання за
можливе застосування вищенаведеного
порядку обчислення позивачу державної
та додаткової пенсій, тобто їх
розрахунку виходячи із положень статей
50, 54 Закону № 796-ХІІ, за той період часу,
коли дія цих норм не була змінена.

Враховуючи, що позивачу державна та
додаткова пенсії в розмірах,
визначених статтями 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
нараховувалася, судова колегія вважає
законним судове рішення в частині
покладення на відповідача обов'язку
вчинити певні дії з урахуванням змісту
права позивача, яке було підтверджено
рішенням суду.

Тобто, судова колегія вважає
правильним визначений судом спосіб
захисту прав позивача шляхом
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
державної пенсії у розмірі,
визначеному для інвалідів 3 групи
частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - не
нижчому ніж 6 мінімальних пенсій за
віком, та додаткової пенсії у розмірі,
визначеному для інвалідів 3 групи
статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - не нижчому ніж 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Із аналізу зазначеної норми, яка є
імперативною, вбачається, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Тобто, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про неправомірність дій
відповідача щодо виплати позивачу
пенсії у розмірах менших ніж, це
передбачено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
обґрунтованим.

Доводи відповідача не спростовують
вищенаведених висновків суду першої
інстанції, та суперечать приписам
частини другої статті 19 Конституції
України за змістом якої: органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги відповідача та для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення, постанову Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
01 серпня 2011 року у справі № 2а-3793/2011 -
залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов