Справа № 807/3781/13-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 876/3766/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та Драгівської сільської
ради Хустського району Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
11.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2
до Головного управління Державної
міграційної служби України в особі
Хустського районної відділу,
Драгівської сільської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог - Хустська
райдержадміністрація в особі Служби у
справах дітей про визнання дій
протиправними, вчинення дій та
стягнення моральної шкоди,-

встановила:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Державної міграційної служби України в
особі Хустського районної відділу,
Драгівської сільської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог - Хустська
райдержадміністрація в особі Служби у
справах дітей про визнання дій
протиправними, вчинення дій та
стягнення моральної шкоди.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що Драгівською сільрадою було вчинено
ряд незаконних дій щодо прописки осіб,
які не мали права на це. Такими діями
позивачу спричинено матеріальну та
моральну шкоду. Разом з тим, позивач
просить визнати протиправним дії
Драгівської сільської ради по
оформленню та прийнятті заяві про
реєстрацію місця проживання
відповідачів та їх дітей та просить
зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області та відділ
реєстрації фізичних осіб та зняття з
реєстраційного обліку ДМС України
Хустського району зняти з реєстрації
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх дітей: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з місця реєстрації в будинку
АДРЕСА_1. Просив позов задоволити.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Драгівської
сільської ради по прийняттю,
оформленню та підписанні заяв про
реєстрацію місця проживання за адресою
в АДРЕСА_1, а саме: заяви від 17.06.2010 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, заяви від 25.01.2011
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, заяви від
20.05.2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Визнано
протиправними дії ВГІРФО Хустського
МРВ УМВС України в Закарпатській
області щодо реєстрації місця
проживання за адресою в АДРЕСА_1:-20.05.2010
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4.17.06.2010 року ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6.25.01.2011 року ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 У
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили ОСОБА_1 та Драгівська
сільська рада Хустського району
Закарпатської області. Вважають, що
оскаржувана постанова прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволені
адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги апелянтів слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебував у шлюбі з гр. ОСОБА_5 з
03 травня 1984 року до 05 березня 1996 року.
Підчас перебування у шлюбі позивач за
власні кошти побудував житловий
будинок, що розташований в АДРЕСА_1.
Вказаний будинок будувався
самовільно, проте згодом будівництво
було узаконено Рішенням виконкому
Хустської районної ради.

З 1997 року по 2009 рік в даному будинку
позивач проживав разом зі своєю другою
жінкою та сином ОСОБА_9.

Рішенням Хустського районного суду
Закарпатської області від 25.04.2012 року
незакінчений будівництвом житловий
будинок розташований по АДРЕСА_1
визнано спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 27-29).

Рішенням колегії суддів палати
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 01.08.2012 р., яке
набрало законної сили, визнано, що їх
частки у спільній сумісній власності
на незакінчений будівництвом житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований в АДРЕСА_1
становлять по ? частці.( а.с.31-35).

Як вбачається з копії будинкової книги
для прописки громадян, що проживають в
АДРЕСА_1 встановлено, що згідно заяв
підписаних головою Драгівської
сільради та з проставленими печатками,
талонів реєстрації за місцем
проживання без згоди не таке позивача,
17.06.2010 року зареєстрована ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, 25.01.2011 року - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, заяви від 20.05.2010 року -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також у графі щодо
документальних підстав для реєстрації
місця проживання за зазначеною адресою
не було враховані недійсність поданих
документів та не враховані рішення
судів. ( а.с.81-92, 195-198).

Разом з тим, з будинкової книги
вбачається, а саме розділ 4. Прописка. В
п. 2 відображено, що зареєстровано в
будинок ОСОБА_3 20.05.2010 року та її донька
ОСОБА_6,а потім в п. 4 відображено, що
прописано ОСОБА_4 датою10.03.2006 року.
Також в талоні зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_10 явно виправлено назву
вулиці і вказано, що проживала на вул.
Мисливська і вибула на вул.
Вчительська.(а.с.84).

Згідно Постанови КМУ від 28 липня 2004р. N
985 затверджені зразки документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання в Україні, (яка була чинна на
момент спірних правовідносин), де в
заяві про реєстрацію місця проживання
вимагається заповнення графи: Згода
власника/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника у разі відсутності
документів, зазначених як підстава для
реєстрації. Однак, у досліджених в
судовому засіданні заявах відсутня
згода позивача як співвласника
житлового приміщення, хоча заяви були
підписані і проставлені печатки
уповноважених органів - Драгівської
сільської ради та Хутстького ВГІРФО.

Відповідно до Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" (в редакції,
яка діяла на момент спірних
правовідносин) реєстрація - внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації. Заява особи про
реєстрацію місця проживання є єдиною
підставою для реєстрації місця
проживання особи. Зразки заяви та інших
документів, необхідних для реєстрації
місця проживання особи, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно наведеного Закону а саме ст. 14,15
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність органів державної влади,
посадових та службових осіб з питань
свободи пересування, вільного вибору
місця проживання, реєстрації місця
проживання чи місця перебування особи
можуть бути оскаржені в установленому
законом порядку. Особи, винні у
порушенні вимог цього Закону, несуть
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.

Судом встановлено, що на час звернення
ОСОБА_3, ОСОБА_4 із заявами щодо їх
реєстрації та їх дітей у будинку в
АДРЕСА_1 до відділу у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Хустського районного
відділу УМВС України в Закарпатській
області діяли встановлені ст. 65 ЖК
України правила щодо письмової згоди
всіх членів сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, на їх вселення
за вищезазначеною адресою. При цьому з
усіх членів сім'ї наймача, що
проживають з ним, згоду на реєстрацію
гр. К. в цій квартирі дав лише наймач гр.
ОСОБА_5

Наведена позиція суду узгоджується з
позицією ВАСУ, викладеній в Ухвалі від
25 квітня 2006 року під час розгляду
касаційної скарги гр. К. на постанову
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 06.10.2005 року
та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 24.11.2005 року.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошеною померлою.

Міграційна Служба України в особі її
регіональних підрозділів на підставі,
утворених відповідно до Постанови КМУ
від 15.06.2011 року № 658 здійснює функції
щодо реєстрації та зняття з реєстрації
місця проживання осіб, що раніше
здійснював ДДГІРФО МВС України.

Судова колегія апеляційного суду
погоджується з судом першої інстанції,
оскільки встановлений порядок зняття з
реєстрації місця проживання належить
до компетенції Міграційної Служби
України, а тому суд не може переймати
відповідні повноваження державних
органів.

Підсумовуючи наведене, та звертаючи
увагу на той факт, що в результаті
незаконних дій Драгівська сільська
рада та Сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Хустського МВ УМВС України в
Закарпатській області порушили ст.6 ч.2
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання", по реєстрації
вищезазначених осіб на проживання в
АДРЕСА_1 без згоди позивача, як
співвласника житлового будинку разом з
ОСОБА_5.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для часткового
задоволенню адміністративного позову.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційних скарг являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Драгівської сільської ради Хустського
району Закарпатської області залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
у справі №807/3781/13-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С.Кузьмич