Справа № 815/1931/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1931/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

за участю секретаря Музика І.О.

за участю представників позивача:
Губанової Н.Є., Довгаль В.С., Мельнікової
В.В. (згідно довіреностей)

представника відповідача: Мальцева Д.В.
(згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Універсал-1» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
неправомірними дії митного органу та
скасування рішенні про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та
зобов'язання провести зарахування
надлишкове перерахованого податку

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний
позов Приватного підприємства
«Універсал-1», за результатом якого
позивач просить визнати
неправомірними дії митного органу щодо
проведення коригування митної
вартості товарів за митною декларацією
№ 500060001.2013.057513 від 27.12.2013 року; скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів 500060001/2013/610177/2 від
28.12.2013 року та Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
500060001/2013/00751; зобов'язати відповідача
провести зарахування надлишково
перерахованого податку у розмірі 61 961, 74
грн. в рахунок сплати майбутніх митних
податків, обґрунтовуючи заявлені
позовні вимоги наступними доводами.

Як зазначає позивач, його
декларантом до митного поста «Одеса
порт» Південної митниці Міндоходів
було подано мину декларацію від 27.12.2013
року за № 500060001.2013.057513 та документи
(згідно переліку п.2 ст. 53 Митного
Кодексу України) з метою здійснення
митного оформлення товару (Арахіс не
смажений лущений Bold 60/70, не оброблений,
не в первинній упаковці масою нетто 25,0
кг, врожаю -жовтень 2013 року, країна
походження - Індія) за ціною 1130 доларів
США за тону).

За результатом розгляду наданих
для розмитнення документів декларанту
було повідомлено, що стосовно митного
оформлення митної декларації від 27.12.2013
року за № 500060001/2013/057513 спрацював
профіль ризику автоматизованої
системи аналізу та управління
ризиками щодо можливого заниження
митної вартості та у зв'язку з тим, що у
поданих документах містяться
розбіжності, у митного органу, виникли
підстави вважати, що в наданих
документах зазначені недостовірні
відомості. Відповідно до п.3 ст. 53
Митного Кодексу України, для
підтвердження заявленої митної
вартості, декларанта було зобов'язано
надати додаткові документи: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги;
специфікації; прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З урахуванням викладеного
митницею було надано картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
500060001/2013/00751, в якій відповідач зазначив,
що у митному оформлені товарів
відмовлено з причин здійснення
рішення про визначення митної
вартості від 28.12.2013 року № 500060001/2013/610177/2
на підставі МКУ, ПКМУ, від 20.12.2006 року №
1766 від 09.04.2008 року № 339.

Рішенням про коригування митної
вартості товарів № 500060001/2013/610177/2 від
28.12.2013 року, митна вартість товару була
скорегована за резервним методом на
підставі даних ЄАІС ДМСУ та визнано на
рівні - 2,15 доларів США за кг нетто.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням, а також зважаючи на
неможливість надати затребувані
митницею додаткові документи (каталоги
виробника товару; інформацію біржових
організацій про вартість сировини)
товар було випущено у вільний обіг за
митною декларацією від 28.12.2013 року №
500060001/2013/057604 із надлишковою сплатою
позивачем всіх митних платежів із
розрахунку скоригованої ціни в розмірі
61 961,74 грн.

Вважаючи дії митного органу, щодо
визначення митної вартості товару за
резервним методом протиправними
позивач звернувся до суду з зазначеним
адміністративним позовом.

В ході судового розгляду,
представники позивача заявленій
позовні вимоги підтримали та просили
задовольнити.

Представник відповідача,
Південної митниці, заявлені позовні
вимоги не визнав, в задоволенні їх
просив відмовити, наполягаючи на
правомірності дій митного органу та
обґрунтованості рішень про
корегування митної вартості товару
ввезеного на митну територію України
за зовнішньоекономічним контрактом,
укладеним з ПП «Універсал-1»,
підтримуючи доводи викладені в
письмових запереченнях від 18.04.2014 року
№ 266/9/15-32-10-06-10 та додаткових поясненнях
до заперечень від 19.05.2014 року №
338/9/15-32-10-06-10, долучених до матеріалів
справи.

Відповідач, Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про дату час та місце
судового розгляду справи, причини
неявки суду не повідомив, клопотання
про відкладення розгляду справи,
заперечення на заявлений
адміністративний позов до суду не
надав.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 27.12.2013 року, за митною
декларацією МД № 500060001/2013/057513,
декларантом ПП «Універсал-1» до митного
оформлення був заявлений товар:
«Арахіс не смажений лущений Bold 60/70,
необроблений, не в первинній упаковці
масою нетто 25,00 кг, нетто - 38000 кг.
Торгівельна марка - не визначена,
виробник Milan Seeds Corporetion. Країна
виробництва Індія».

До митного оформлення для
підтвердження митної вартості товарів
були подані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір від
17.06.2013 року № 17/06/13; комерційний
документ (інвойс) від 09.11.2013 року №
MCS/ЕХР-055&056; копії митних декларацій
країни відправлення від 09.11.2013 року №
8367341, № 8367348, специфікація та інші
товаросупровідні документи.

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
щодо можливого заниження митної
вартості та у зв'язку з тим, що у поданих
документах містяться розбіжності
виникли підстави вважати
недостовірними відомості представлені
декларантом, у зв'язку з чим, 27.12.2013 року
о 21:52 годині , митним органом, згідно
положень п. 3 ст. 53 Митного Кодексу
України було запропоновано декларанту
надати додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів,підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

28.12.2013 року, о 13:49 годині, митниця,
шляхом надіслання електронного листа,
повторно повідомила декларанта о
наявних правах та наслідках
невиконання вимог митного органу.

28.12.2013 року, декларант надіслав
лист № 67 від 27.12.2013 року, в якому
повідомив про неможливість надання
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості.

Того ж дня, митний орган
повідомив, що за результатом
проведеної консультації між митним
органом та декларантом, було обрано
метод визначення митної вартості -
резервний.

Посадовою особою Південної
митниці Міндоходів під час
дослідження документів наданих
декларантом було вирішено, що з
урахуванням вимог п. 2 ст. 58 Митного
Кодексу України, використані
декларантом відомості не підтверджені
документально, згідно п. 3 ст. 58 Митного
Кодексу України застосувати
другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1
ст. 57 Митного Кодексу України є
неможливим, у зв'язку з чим, відповідно
до п.1 ст. 55 Митного Кодексу України,
митним органом здійснено коригування
митної вартості на товар.

На підставі аналізу цін бази
даних ЄАІС ДМСУ встановлено, що рівень
митної вартості подібних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено: по
товару № 1 є більшим (митна декларація
від 19.12.2013 року № 500060001/2013/056175), тому
митну вартість визнано на рівні - 2,15
доларів США за кг нетто, у зв'язку з чим
було видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 500060001/2013/00751 та прийнято
рішення про коригування митної
вартості № /2013/610177/2.

Перевіряючи правильність
висновків митного органу, суд
встановив, що підставами вважати
надані декларантом відомості
недостовірними стали розбіжності в
документах, а саме: згідно п. 3.2
зовнішньоекономічного договору оплата
за товар здійснюється згідно
затвердженої та підписаної
специфікації, яка відсутня у пакеті
документів; в поданому до митного
оформлення платіжному дорученні від
05.12.2013 року № 249 відсутнє посилання на
інвойси; у платіжному дорученні від
10.10.2013 року № 236 зазначено номер
інвойсу, відмінний від поданого з
пакетом документів.

В ході судового розгляду
представник позивача надав пояснення,
стосовно встановлених розбіжностей,
згідно яких: специфікація № 2 від 04.10.2013
року до зовнішньоекономічного
контракту від 17.06.2013 року за № 17/06/13 була
надана одразу з усіма необхідними для
митного оформлення товару документами,
що і підтвердив у судовому засіданні
представник відповідача, зазначивши,
що посадовою особою митниці
«специфікацію» запропонували надати
помилково, так як остання дійсно була
надана позивачем.

Платіжні доручення від 10.10.2013 року
за № 236 від 05.12.2013 року № 249 містять
посилання на специфікацію № 2. Пункт 3.2
зовнішньоекономічного контракту від
17.06.2013 року за № 17/06/13 не містить
посилання на затверджену та підписану
специфікацію. Щодо відсутності у
платіжних дорученнях посилань на
інвойси, позивач зазначив, що
нормативно-правового врегулювання
зазначеного питання не має, тому це не є
жодним порушенням, навпаки відповідно
до сталої ділової практики вся
необхідна інформація в платіжних
документах зазначена, а саме в графі 70
платіжних доручень (призначення
платежу) міститься інформація про
зовнішньоекономічний контракт та
посилання на специфікацію (for food products as
per contract № 17/06/13 dd June 17, 2013 specification №2 - арк.
с. 29).

За результатом дослідження
представлених до суду в якості
письмових доказів копій документів,
відносно достовірності даних яких у
відповідача виникли сумніви, суд
встановив, що доводи позивача є
підтвердженими.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53
Митного Кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Таким чином, судом встановлено, що
митний орган має право витребувати
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості, але це право
виникає лише в передбачених законом
випадках, а саме у разі якщо документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки, або неповноту відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

В ході судового розгляду справи,
представник позивача, суду пояснив, що
додаткові документи, переліченні в
рішенні про корегування митної
вартості, підприємство не могло
представити за об'єктивними причинами,
через їх відсутність у декларанта.

Суд з такими доводами погоджується,
оскільки прайс-листи, каталоги
продукції складаються виробником
товару у процесі здійснення його
господарської діяльності та не є
технічними, товаросупровідними
документами або документами, що
засвідчують якість товару.
Обов'язкової вимоги щодо отримання від
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності - виробника товару вказаної
вище документації чинним
законодавством, що регулює порядок
виконання зовнішньоекономічних
операцій, не передбачено.

Відомості, наведені в каталогах,
прайс-листах фірми - виробника товару,
не мають імперативного характеру, а
отже можуть прийматися органом доходів
і зборів лише до уваги, як додаткове
джерело інформації.

З вимоги надати бухгалтерську
документацію, судом не вбачається, яку
саме документацію бажав отримати
митний орган (виписки по рахункам, чи
інші).

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору. Кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу, відповідно до
норм Митного Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 Митного кодексу.

З урахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що обмін електронними
листами митниці з декларантом,
протягом одного операційного дня не є
консультацією, проведення якої є
обов'язковим чинником при застосуванні
другорядних методів, оскільки під час
таких консультацій, митний орган та
декларант можуть здійснити обмін,
наявною у кожного з них, інформацією, що
є гарантією захисту інтересів
господарюючого суб'єкту.

Судом встановлено, що митна вартість
товару за резервним методом, була
визначена на підставі наявної у
митного органу інформації щодо митної
вартості на товари, митне оформлення
яких вже було здійснено, а саме митна
декларація від 19.12.2013 року №
500060001/2013/056175, з урахуванням якої митну
вартість було визначено на рівні 2,15
доларів США за кг нетто.

Разом з цим, позивач представив до суду
в якості доказу іншу митну декларацію
прийняту Південною митницею, згідно
якої митна вартість на ідентичний
товар була визначена за ціною 0,96
доларів США за кг (тобто менша ніж
зазначена декларантом позивача за
ціною контракту (1,13 доларів США за кг)
та прийнята митним органом (МД №
500060001.2014.007048 по товару Арахіс не
смажений лущений Bold 60/70, код товару
12024200, постачальник «Milan Seeds Corporations»).

Митним кодексом України (ч. 4 ст. 319, ст.
337) передбачено проведення митного
контролю із застосуванням єдиної з
митними органами
інформаційно-телекомунікаційної
системи, проте правовий статус такої
автоматизованої системи, порядок її
формування, ведення, отримання
інформації, а також порядок
використання її даних суб'єктами
господарських відносин при здійсненні
ними зовнішньоекономічної діяльності,
Митним Кодексом України не
передбачено.

У зв'язку з тим, що автоматизована
інформаційна система (ЦБД ЄАІС ДМСУ),
даними якої оперує митний орган, має
статус «для службового користування»,
суд приходить до висновку, що зазначена
база не містить об'єктивних даних, які
підтверджуються документально, тому
оцінці не підлягають, оскільки в якості
належного доказу по справі прийнятими
бути не можуть.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 54 Митного
Кодексу України, у разі якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідач по
справі прийняв рішення про корегування
митної вартості та оформив картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення, за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати
заявлені позивачем відомості про митну
вартість товарів неповними,
недостовірними чи з розбіжностями, у
зв'язку з чим, під час здійснення
митного контролю правильності
визначення позивачем митної вартості
товарів, діяв у спосіб, що не відповідає
вимогам Митного кодексу України.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача провести
зарахування надлишкове перерахованого
податку у розмірі 61 961, 74 грн. в рахунок
сплати майбутніх митних податків, суд
встановив наступне.

Відповідно до ст. 2442 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Постановою Верховного Суду
України від 17.12.2013 року, по справі за
позовом Приватного підприємства «СПС»
(далі - Підприємство) до Харківської
обласної митниці (далі - Митниця),
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокурора
Київського району м. Харкова, про
визнання протиправним і скасування
рішення, стягнення суми.

Верховний Суд України встановив,
що за правилами частин першої, третьої
статті 265 МК митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. У разі
виникнення у митного органу сумніву
щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача провести
зарахування надлишкове сплаченого
податку задоволенню не підлягають,
оскільки суд не наділений правом
визначати митну вартість та
зобов'язувати відповідача до вчинення
дій, передбачених митним
законодавством, що належать до
виключної компетенції даного
державного органу та його посадових
осіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку щодо можливості
часткового задоволення заявлених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70, 71 86,
159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково
адміністративний позов Приватного
підприємства «Універсал-1» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області про визнання
неправомірними дії митного органу та
скасування рішенні про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та
зобов'язання провести зарахування
надлишкове перерахованого податку.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 500060001/2013/610177/2 від 28.12.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00751 від 28.12.2013 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Н.В.Бжассо

Визнати протиправним та скасувати
Рішення Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 500060001/2013/610177/2 від 28.12.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00751 від 28.12.2013 року.

В іншій частині позову відмовити.

23 травня 2014 року