Справа № 2а-4154/10/2370
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Чубар Т.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси про
визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси в
частині відмови від прийняття до
відшкодування сум виплаченої пенсії;
стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
заборгованість в сумі 205 713 грн. 70 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 позов
задоволено частково: визнано
неправомірними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси щодо
відмови у прийнятті до відшкодування
сум виплаченої пенсії; стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкасах
Черкаської області, ідентифікаційний
код 25875030, на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області, ідентифікаційний
код 37930126, заборгованість з виплати
пенсій по інвалідності за період з
01.03.2010 по 31.05.2010 в розмірі 14 384
(чотирнадцять тисяч триста вісімдесят
чотири) грн. 31 коп.; в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням сторони звернулись із
апеляційними скаргами, в яких позивач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю; відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем у березні, квітні та травні
2010 року були понесені витрати з виплати
та доставки пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в загальному розмірі 205
713 грн. 70 коп., що підтверджується актами
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень-травень 2010
року.

Відповідачем при проведенні
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не прийнято до
відшкодування виплачені позивачем
суми пенсії по інвалідності перелічені
вище на загальну суму 205 713 грн. 70 коп., що
підтверджується таблицями
розбіжностей до інформації про
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за відповідний період.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідачем не
доведено правомірність дій в частині
відмови від прийняття до відшкодування
сум виплаченої пенсії у відповідності
до вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач у своїй скарзі зазначає, що
відповідач в порушення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не приймає до заліку та
не відшкодовує позивачеві витрати на
виплату пенсії пенсіонерам, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в загальному розмірі 205 713
грн. 70 коп.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що
документи щодо призначення соціальних
виплат, передбачені статтями 35, 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», до Фонду не
надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.
Також, відповідач зазначає, що питання
відшкодування понесених позивачем
витрат на виплату адресної допомоги з
метою захисту його порушеного права
має вирішуватись виключно на
централізованому рівні у зв'язку з чим
позов повинен подаватися на рівні
центральних органів сторін.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянтів безпідставними, враховуючи
наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, то належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 № 1105-XIV, яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічна норма міститься у частині 2
статті 24 Закону № 1105-XIV, пунктом 5 якої
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФ України у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності від
трудового каліцтва (у тому числі й
пенсій особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20.03.2007 № 21-1087во06, від 12.06.2012 № 21-165а12 та
21.05.2013 № 21-129а13.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

В свою чергу, судом першої інстанції
встановлено, що 25.06.1970 ОСОБА_2 при
переробці ящикової дерев'яної тари в
господарському магазині № 3
Миронівського ГОРПО отримав травму
ока, про що складено акт форми Н-1 про
нещасний випадок від 25.06.1970. Відповідно
до вказаного акту ОСОБА_2 перебував на
посаді тимчасового робітника по
переробці тари у віці 15 років.

Згідно статті 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають: особи, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших підставах, передбачених
законодавством про працю; учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не перебував у
трудових відносинах з господарським
магазином № 3 Миронівського ГОРПО, а
також не проходив виробничу практику у
вказаному магазині, пенсія, призначена
ОСОБА_2 не належить до відшкодування за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
протиправно відмовило у прийнятті до
відшкодування суми коштів на виплату
пенсії по інвалідності громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в розмірі 14 384 грн. 31 коп.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги про відшкодування
витрат на виплату державної адресної
допомоги та підвищення не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
зазначеною постановою визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України зазначених витрат.

Більш того, перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» від
26.03.2008 № 265, якою передбачено надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
05.12.2011 у справі №21-334а11.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянтами не надано до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.