Справа № 824/1435/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/1435/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Павчука І.С;

представника відповідача - Васійчука
С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" до Державної податкової інспекції
у м. Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області,-

ВСТАНОВИВ:

Приватна комерційно-виробнича фірма
"Стиль - ІСП" (далі-Позивач) звернулася з
адміністративним позовом (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 08.04.2014 року) до
Державної податкової інспекції у м.
Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
(далі-Відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 10 жовтня 2013 року, № від 19.12.2013
року та № від 08.01.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що Державною
податковою інспекцією у м. Чернівцях
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області проведена
планова виїзна перевірка Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

Державною податковою інспекцією в м.
Чернівці Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
винесено податкові
повідомлення-рішення за № від 10
жовтня 2013 року про сплату 132742 грн.
основного платежу та штрафних санкцій
26519,75 грн. за порушення п.п.5.2.1 п.5.2.,
п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств
№334/94 -BP від 28.12.1994 року» (із змінами та
доповненнями) п.п.14.1.27, п.п. 14.1.36 п. 14.1.
ст.14, п.44.1 ст. 44, п.п.138.1, 138.2, 138.8.
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року за №2755-VI» (із змінами та
доповненнями) та за № від 10 жовтня
2013 року про сплату 37977 грн. основного
платежу та штрафних санкцій 9494,25 грн. за
порушення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.2.8 п.7.2,
п.п.7.4.1., п.п.7.4.5 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97- BP від
03.04.1997 року (із змінами та доповненнями)
та п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188,
п.198.1, п.198.6 ст.198,п.201.1 і) ст..201
Податкового кодексу України (із
змінами та доповненнями).

Зазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржувались в
адміністративному порядку у
відповідності до вимог ст.56 ПКУ.

Листом № 1037/10/24-00-10-02-08 від 18 грудня 2013
року, підписаним начальником ГУ
Міндоходів в Чернівецькій області,
ПКВФ «Стиль-ІСП» було повідомлено про
«рішення про результати розгляду
первинної скарги», згідно якого
заперечення скаржника були частково
задоволені.

Листом №3803/6/99-99-10-01-15 від 27 лютого 2014
року, підписаного заступником міністра
Міністерства доходів та зборів
України, ПКВФ «Стиль-ІСП» було
повідомлено по відмову в задоволенні
скарги та залишення в силі податкових
повідомлень-рішень.

В результаті розгляду
адміністративної процедури узгодження
податкових зобов'язань станом на
момент подання позовної заяви, чинними
є:

1. № від 10 жовтня 2013 року про
сплату 37977 грн. основного платежу та
штрафних санкцій 9494,25 грн. за порушення
пп.3.1.1 п.3.1 ст. 3, пп.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" №168/97- BP від 03.04.1997 року
(із змінами та доповненнями) та п.185.1 ст.
185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.6 ст.198,
п.201.1 і) ст.201 Податкового кодексу
України (із змінами та доповненнями) -
не відображення в податкових накладних
кодів УКТ ЗЕД товарів.

2. № від 19 грудня 2013 року на суму
основного платежу 18679грн. та штрафних
санкцій на суму 3945,75 грн. за порушення
пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97- BP від 03.04.1997 року
(із змінами та доповненнями), п.44.1. ст.44
та п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188,
п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 і) ст.201
Податкового кодексу України (із
змінами та доповненнями) - нікчемність
угод.

3. № від 08 січня 2014 року на суму
основного платежу податку 8154 грн. та
штрафних санкцій на суму 1133,25 грн. за
порушення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1.1 п.4.1 ст.4,
пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств №334/94 -BP від 28.12.1994 року» (із
змінами та доповненнями) у редакції
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» №283/97 -BP від
25.05.1997 року (із змінами та доповненнями)
п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України
від 02.12.010 року №2755 за №2755-VI» (із змінами
та доповненнями) - нікчемність угод.

Після закінчення перевірки був
складений акт №1057/22-1/21421409 від 21.08.2013
року. На підставі заперечень до акту
була призначена ще одна позапланова
перевірка.

По закінченню документальної виїзної
перевірки ПКВФ «Стиль-ІСП» було
складено Акт № 1191/24-12-22-01/21421409 від 24.09.2013
року, який отриманий представником
фірми того ж дня.

На подану скаргу щодо висновків
вказаного акту на підприємстві була
проведена повторна (четверта за
поточній рік) перевірка діяльності, яка
закінчилась виготовленням акту №
1744/24-12-22-01/21421409 від 28 листопада 2013 року.

Зазначені в акті порушення стали
наслідком визнання податковим органом
нікчемності угод, які укладались
підприємством та відсутності підстав
для відшкодування податку на додану
вартість, не підтверджене збільшення
валових витрат і як наслідок несплата
податку на прибуток, не відображення у
податкових накладних кодів УКТЗЕД
товарів.

Позивач не погоджується з
вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, Актами
перевірки, Рішенням ГУ Міндоходів в
Чернівецькій області про результати
розгляду первинної скарги та Рішенням
Міністерства доходів і зборів України
про результати розгляду повторної
скарги у зв'язку з чим просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 10
жовтня 2013 року, № від 19.12.2013 року
та № від 08.01.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю та
просив його задовольнити, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

В період з 25.07.2013 року по 07.08.2012 року
(термін проведення перевірки
продовжувався з 08.08.2013 року по 14.08.2013
року) Державною податковою інспекцією
у м. Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
проведена планова виїзна перевірка
Приватної комерційно-виробничої фірми
"Стиль - ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено Акт
№1057/22-1/21421409 від 21.08.2013 року планової
виїзної перевірки Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

27.08.2013 року позивачем подано
заперечення на Акт №1057/22-1/21421409 від
21.08.2013 року про результати планової
виїзної перевірки Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

На вказане вище заперечення відповідач
надіслав на адресу позивача лист
№942/10/24-12-22-109 від 03.09.2013 року про
результати розгляду заперечень до акту
перевірки від 21.08.2013 року №1057/22-1/21421409 в
якому зазначає, що оскільки
заперечення та матеріали перевірки
містять суперечливі висновки, в зв'язку
з чим буде призначена позапланова
документальна перевірка позивача.

30.09.2013 року позивачем подано
заперечення на Акт №1191/24-12-22-01/21421409 від
24.09.2013 року про результати
документальної виїзної перевірки
Приватної комерційно-виробничої фірми
"Стиль - ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

На вказане вище заперечення відповідач
надіслав на адресу позивача лист
№2462/10/24-12-22-01/109 від 07.10.2013 року про
результати розгляду заперечень до акту
перевірки від 24.09.2013 року
№1191/24-12-22-01/21421409 в якому зазначає, що
підприємством в порушення:

- пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» №334/94-BP від 28.12.1994 року (у
редакції Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№283/97-BP від 22.05.1997 року) (із змінами та
доповненнями), п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п. 14.1.36
п. 14.1. ст.14, п.44.1 ст. 44, п.п.138.1, 138.2, 138.8.
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року за №2755-VI (із змінами та
доповненнями) ПКВФ «Стиль-ІСП»
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся на загальну суму 132742
грн. в тому числі за IV квартал 2010 року на
106075,00 грн., за I квартал 2011 року на 21875,00
грн., за IV квартал 2011 року на 4792 грн.

- пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5
п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97- BP від 03.04.1997 року
(із змінами та доповненнями), п.44.1. ст.44,
п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1,
п.198.6 ст.198, п.201.1 і) ст.201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI
ПКВФ «Стиль-ІСП» занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся на загальну суму 37977 грн., в
тому числі (занижено на суму 48755 грн. за
вересень 2011 року на суму 17156 грн., за
жовтень 2011 року на суму 29935 грн. та за
грудень 2011 на суму 1664 грн.) та (завищено
на суму 10778 грн. за грудень 2010 року на
суму 9653 грн. та за березень 2011 року 1125
грн.).

На підставі Акту №1191/24-12-22-01/21421409 від
24.09.2013 року відповідачем винесено
податкові повідомлення-рішення:

- № від 10 жовтня 2013 року про сплату
132742 грн. основного платежу та штрафних
санкцій 26519,75 грн. за порушення пп.5.2.1
п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№334/94-BP від 28.12.1994 року (у редакції
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» №283/97-BP від 22.05.1997
року) (із змінами та доповненнями),
п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п. 14.1.36 п. 14.1. ст.14, п.44.1
ст. 44, п.п.138.1, 138.2, 138.8. Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI
(із змінами та доповненнями);

- № від 10 жовтня 2013 року про сплату
37977 грн. основного платежу та штрафних
санкцій 9494,25 грн. за порушення пп.3.1.1 п.3.1
ст. 3, пп.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97- BP від 03.04.1997 року (із
змінами та доповненнями) та п.185.1 ст. 185,
п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.6 ст.198,
п.201.1 і) ст.201 Податкового кодексу
України (із змінами та доповненнями).

Не погоджуючись з вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
22.10.2013 року Приватна
комерційно-виробнича фірма "Стиль-ІСП"
подала скаргу про скасування
податкових повідомлень-рішень: №
та № від 10 жовтня 2013 року
винесених Державною податковою
інспекцією у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області від
04.11.2013 року №794/10/24-00-10-02-08 продовжено
строк розгляду первинної скарги
Приватної комерційно-виробничої фірми
"Стиль-ІСП" до 21 грудня 2013 року.

Наказом Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області №830 від 14 листопада 2013 року
призначено провести документальну
позапланову перевірку Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року тривалістю 5
робочих днів з 15.11.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
№1744/24-12-22-01/21421409 від 28.11.2013 року про
результати документальної
позапланової перевірки Приватної
комерційно-виробничої фірми "Стиль -
ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

09.12.2013 року позивачем подано
заперечення на Акт №1744/24-12-22-01/21421409 від
28.11.2013 року про результати
документальної позапланової перевірки
Приватної комерційно-виробничої фірми
"Стиль - ІСП" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

На вказане вище заперечення відповідач
надіслав на адресу позивача лист
№5723/10/24-12-22-01/109 від 16.12.2013 року про
результати розгляду заперечень до акту
перевірки від 28.11.2013 року
№1744/24-12-22-01/21421409 в якому зазначає, що
висновки викладені в акті є такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

За результатами розгляду первинної
скарги позивача від 22.10.2013 року,
Головним управління Міндоходів у
Чернівецькій області було прийнято
рішення про результати розгляду
первинної скарги від 18.12.2013 року
№1037/10/24-00-10-02-08 в результаті чого:

- скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях
від 10 жовтня 2013 року № в частині
сплати 124588 грн. податку на прибуток
підприємств та в частині 25386,5 грн.
застосованої штрафної санкції, а в
іншій частині зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін;

- залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях
від 10 жовтня 2013 року №;

- збільшено на 18679 грн. податок на додану
вартість та на 3945,75 грн. розмір штрафної
(фінансової) санкції, визначені у
податковому повідомленні-рішенні ДПІ у
м. Чернівцях від 10 жовтня 2013 року
№.

27.12.2013 року Приватна
комерційно-виробнича фірма "Стиль-ІСП"
подала скаргу до Міністерства доходів
і зборів України про скасування
податкових повідомлень-рішень: №
та № від 10 жовтня 2013 року
винесених Державною податковою
інспекцією у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області та скасування рішення про
результати розгляду первинної скарги
від 18.12.2013 року.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 17.01.2014 року №791/6/99-99-10-01-15
продовжено строк розгляду скарги
Приватної комерційно-виробничої фірми
"Стиль-ІСП" до 27 лютого 2014 року.

Крім того на підставі актів перевірки
№1191/24-12-22-01/21421409 від 24.09.2013 року та
№1744/24-12-22-01/21421409 від 28.11.2013 року
Державною податковою інспекцією у м.
Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
прийнято податкові повідомлення:

- № від 19 грудня 2013 року на суму
основного платежу 18679грн. та штрафних
санкцій на суму 3945,75 грн. за порушення
пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1., п.п.7.4.5
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" № 168/97- BP від 03.04.1997 року
(із змінами та доповненнями), п.44.1. ст.44
та п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188,
п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 і) ст.201
Податкового кодексу України;

- № від 08 січня 2014 року на суму
основного платежу податку 8154 грн. та
штрафних санкцій на суму 1133,25 грн. за
порушення п.3.1 ст.3, пп.4.1.1 п.4.1 ст.4, пп.5.2.1
п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств
№334/94 -BP від 28.12.1994 року» (із змінами та
доповненнями) у редакції Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» №283/97 -BP від 22.05.1997 року (із
змінами та доповненнями) п.44.1 ст.44
Податкового кодексу України від 02.12.010
року №2755 за №2755-VI» (із змінами та
доповненнями).

В зв'язку з чим 27.01.2014 року Приватною
комерційно-виробничою фірмою
"Стиль-ІСП" подано доповнення до скарги
до Міністерства доходів і зборів
України про скасування податкових
повідомлень-рішень: № та №
від 10 жовтня 2013 року, скасування
рішення про результати розгляду
первинної скарги від 18.12.2013 року та
скасування податкових
повідомлень-рішень: № від 19
грудня 2013 року та № від 08 січня 2014
року винесених Державною податковою
інспекцією у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області

За результатами розгляду скарги
позивача від 27.12.2013 року, Міністерством
доходів і зборів України було прийнято
рішення про результати розгляду
повторної скарги від 27.02.2014 року
№3803/6/99-99-10-01-15 в результаті чого:
податкові повідомлення-рішення:
№ та № від 10 жовтня 2013 року з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом первинної скарги та
податкові повідомлення-рішення №
від 19 грудня 2013 року та № від 08
січня 2014 року - залишено без змін, а
скаргу без задоволення.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулює та визначає Податковий кодекс
України від 02 грудня 2010 року № 2755 - VI.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
витрати як суму будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України встановлено, що для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу встановлює, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми свідчать, що
визначальною умовою правомірності
формування витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, є їх
здійснення для провадження
господарської діяльності платника
податку та підтвердження
розрахунковими, платіжними та
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку.

Первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення (
стаття 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16 липня 1999 року
№ 996-XIV).

Крім цього, згідно пункту 2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Статтею 9 Закону України Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно ст. 198.2 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень указаного
законодавства вбачається, що право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за наступних умов:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
супроводжують операції певного виду та
підтверджують їх фактичне виконання;
наявності у покупця належним чином
складеної податкової накладної, яка
має усі обов'язкові реквізити.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (стаття 3 Господарського
кодексу України).

Отже, обов'язковими ознаками
господарської діяльності є здійснення
її суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва, яка
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг; результати
зазначеної діяльності - продукція,
роботи чи послуги - мають вартісний
характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Суд вважає, що в даному випадку
перевіркою не було достовірно
встановлений факт порушення норм
законодавства в результаті чого
Державною податковою інспекцією у м.
Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
прийнято податкові
повідомлення-рішення: №, №
від 10 жовтня 2013 року, № від 19.12.2013
року та № від 08.01.2014 року.

Щодо твердження відповідача про
відсутність кодів УКТ ЗЕД в податкових
накладних старого зразка, за формою
затвердженою ДПА України від 21.12.2010р.
№969, що унеможливлює врахування
відповідних податкових накладних при
формуванні податкового кредиту то суд
зазначає.

З роз'яснення Міністерства доходів і
зборів України (Журнал «Вісник
податкової служби» від 13.09.2013 року №35;
http://www.visnuk.com.ua/ua/pubs/id/5939) вбачається, що
Законом № 3609 (набрав чинності з 06.08.2011
р.) встановлено, що обов'язковим
реквізитом податкової накладної є код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
увезених на митну територію України).

На момент набрання чинності Законом №
3609 була чинною форма податкової
накладної, затверджена наказом ДПА
України від 21.12.2010 р. № 969 (далі - наказ №
969 (втратив чинність)), яка, відповідно,
не передбачала такого реквізиту.

З 16.12.2011 р. набрав чинності наказ
Мінфіну України від 01.11.2011 р. № 1379 (далі -
наказ № 1379), яким було затверджено нову
форму податкової накладної, одним з
обов'язкових реквізитів якої визначено
код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, починаючи з 16.12.2011 р. податкові
накладні мали бути виписані за новою
формою, затвердженою наказом № 1379, із
обов'язковим зазначенням в таких
податкових накладних коду товару
згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних
товарів та товарів, увезених на митну
територію України.

У період з 06.08.2011 р. до 15.12.2011 р. включно
оформлення податкових накладних мало
здійснюватися за формою, визначеною
наказом № 969, яка не передбачала такого
реквізиту, як код товару згідно з УКТ
ЗЕД для підакцизних товарів та товарів,
увезених на митну територію України.

Таким чином, податкові накладні,
виписані з 16.12.2011 р. за старою формою,
визначеною наказом № 969, та у яких,
відповідно, не зазначено коду товару
згідно з УКТ ЗЕД, вважаються такими, що
заповнені з порушенням, а тому не
враховуються при формуванні
податкового кредиту платника.

В судовому засіданні представником
позивача наголошувалось, що під час
перевірки, яка проводилась в період з
25.07.2013р по 07.08.2013р. були надані пояснення
відносно походження отриманого товару,
були надані податкові накладні з
кодами УКТ ЗЕД, які за окремими
рекомендаціями ДПІ інших областей були
вказані в графі №3 «Номенклатура
товарів/послуг продавця». Крім того,
були надіслані завірені копії ДПІ у м.
Чернівцях до складання акту
№1057/22-1/21421409 від 21.08.2013р., а саме
податкові накладні:

1. ТзОВ «Агрозахист Донбас» ПН від 09.09.11р
за № 9271 на суму ПДВ 7084,00 - лист пояснення
про відсутність коду УКТ ЗЕД: товар був
отриманий до 06.08.2011р.

2. ТзОВ «Ланагра ГРУП» ПН від 21.09.11р за №
35 на суму ПДВ 250,00- Код УКТ ЗЕД указаний в
ПН.

3. ТзОВ «Вема» ПН від 30.09.11р за № 160 на
суму ПДВ 463,00 - товар використаний для
власних потреб, Код УКТ ЗЕД вказаний в
ПН.

4. ТзОВ «Мінерал-Агротрейд» ПН від 20.09.11р
за № 16 на суму ПДВ 15666,60 Код УКТ ЗЕД
вказаний в ПН.

5. ТзОВ «Мінерал-Агротрейд» ПН від 22.09.11р
за № 17 на суму ПДВ 7916,67 Код УКТ ЗЕД
вказаний в ПН.

6. ТзОВ «Мінерал-Агротрейд» ПН від 30.09.11р
за № 18 на суму ПДВ 7833,33 Код УКТ ЗЕД
вказаний в ПН.

7. ПП «Торгова компанія Меркурій» ПН від
08.08.11р за № 16 на суму ПДВ 2320,00 - лист
пояснення про відсутність коду УКТ ЗЕД:
товар був отриманий до 06.08.2011р.

8. TOB «Альфа Хімгруп» ПН від 25.08.11р за № 577
на суму ПДВ 1281,60 - Код УКТ ЗЕД вказаний в
ПН.

9. ТзОВ «Галицька» ПН від 19.08.11р за № 28 на
суму ПДВ 127,25 - товар використаний для
власних потреб, лист пояснення про
відсутність коду УКТ ЗЕД: товар був
отриманий до 06.08.2011р.

10. ТзОВ «Агро-7» ПН від 26.08.11р. за № 131 на
суму ПДВ 960,00 - Код УКТ ЗЕД вказаний в ПН.

11. ТзОВ «Річ Харвест» ПН від 16.08.11р за № 4
на суму ПДВ 5085,71 - Код УКТ ЗЕД вказаний в
ПН.

12. ТзОВ «Торговий Дім Насіння» ПН від
19.08.11р за № 1190824 на суму ПДВ 524,17 - Код УКТ
ЗЕД вказаний в ПН.

13. ТзОВ «Вема» ПН від 31.08.11р за № 92 на
суму ПДВ 620,75 - товар використаний для
власних потреб, Код УКТ ЗЕД вказаний в
ПН.

Судом встановлено, що оригінали
документів про отримання товару,
присутність його на складі, договори
зберігання та продажу, податкові
накладні, накладні, рахунки, накладні
залізничного транспорту та інші
документи, що підтверджують
взаєморозрахунки та подальшу
реалізацію отриманих товарів іншим
покупцям були надані в повному обсязі.

Підтвердженням взаємовідносин між
Приватною комерційно-виробничою
фірмою "Стиль-ІСП" з ТОВ «Презенс» є:
договір купівлі-продажу № Н 10 пр 28 від 11
березня 2010 року; податкова накладна №21
від 14.10.2010 року; накладна №522 від 08.12.2010
року; накладна №515 від 27.12.2010 року;
податкова накладна №542 від 27.12.2010 року.

Підтвердженням взаємовідносин між
Приватною комерційно-виробничою
фірмою "Стиль-ІСП" з ТОВ «Річ Харвест» є:
договір про надання послуг
відповідального зберігання №3004 від 30
травня 2011 року; видаткова накладна
№06/10/01 від 06.10.2011 року; податкова
накладна № 1 від 06.10.2011 року;
розпорядження про відвантаження
товару зі складу ПКВФ «Стиль ІСП»; акт
приймання-передачі засобів захисту
рослин від 01.06.2011 року; виписка по
особовому рахунку №4775 за 11.10.2011
року; накладна №583 від 05.10.2011 року;
накладна №596 від 31.10.2011 року; податкова
накладна №67 від 31.10.2011 року; накладна
№701 від 15.12.2011 року; податкова накладна
№19 від 15.12.2011 року; накладна №707 від
19.12.2011 року; податкова накладна №28 від
19.12.2011 року; накладна №700 від 28.12.2011 року;
податкова накладна №37 від 28.12.2011 року.

Підтвердженням взаємовідносин між
Приватною комерційно-виробничою
фірмою "Стиль-ІСП" з ВАТ «АПГ
Закарпатський сад» є: договір №1-С від
27.09.2010 року; акт прийому-передачі товару
№1 від 20.10.2010 року; накладна №36617501 від
07.10.2010 року; накладна №36618723 від 10.10.2010
року; накладна №36618769 від 15.10.2010 року;
накладна № 36617574 від 14.10.2010 року;
накладна №36617472 від 03.10.2010 року;
накладна №36617568 від 13.10.2010 року;
накладна №36618723 від 10.10.2010 року;
накладна №36617472 від 03.10.2010 року;
накладна №36617574 від 14.10.2010 року;
накладна №36617501 від 07.10.2010 року;
накладна №36618769 від 15.10.2010 року;
накладна №36617568 від 13.10.2010 року; договір
поставки №51 від 01.12.2010 року; договір
поставки №5/01 від 05.01.2011 року;
розрахунок-фактура №К3-0000521 від 21.12.2010
року; видаткова накладна №905 від 27.12.2010
року; податкова накладна №1041/1 від
22.12.2010 року; податкова накладна №1048/1
від 23.12.2010 року; податкова накладна
№1051/1 від 24.12.2010 року;
розрахунок-фактура №КЗ-0000055 від 27.01.2011
року; видаткова накладна №67 від 31.01.2011
року; податкова накладна №67 від 31.01.2011
року; виписка про операції за 31.01.2011
року; виписка по особовому рахунку за
31.01.2011 року; накладна №501 від 16.12.2010 року;
податкова накладна №528 від 16.12.2010 року;
накладна №521 від 23.12.2010 року; податкова
накладна №532 від 15.12.2010 року; накладна
№502 від 20.12.2010 року; податкова накладна
№529 від 20.12.2010 року; накладна №4 від
13.01.2011 року; податкова накладна №4 від
14.01.2011 року; накладна №22 від 31.01.2011 року;
податкова накладна №27 від 31.01.2011 року;
накладна №32 від 30.01.2011 року; податкова
накладна №25 від 21.01.2011 року; накладна
№26 від 02.02.2011 року; податкова накладна
№3 від 02.02.2011 року; накладна №14 від
26.01.2011 року; податкова накладна №14 від
26.01.2011 року; накладна №19 від 28.01.2011 року;
податкова накладна №23 від 28.01.2011 року;
накладна №21 від 31.01.2011 року; податкова
накладна №26 від 31.01.2011 року; податкова
накладна №4 від 03.02.2011 року; накладна №27
від 03.02.2011 року; накладна №30 від 04.02.2011
року; податкова накладна №6 від 04.02.2011
року; накладна №35 від 08.02.2011 року;
податкова накладна №9 від 02.02.2011 року;
накладна №510 від 24.12.2010 року; податкова
накладна №537 від 24.12.2010 року; накладна
№5 від 18.01.2011 року; податкова накладна
№5 18.01.2011 року; накладна №53 від 08.02.2011
року; податкова накладна №20 від 16.02.2011
року.

Вищезазначене підтверджує реальність
здійснених господарських операцій
Приватною комерційно-виробничою
фірмою "Стиль-ІСП" з її контрагентами
ТОВ «Презенс», ТОВ «Річ Харвест» та ВАТ
«АПГ Закарпатський сад» та відсутність
ознак їх фіктивності.

Також відповідачем не надано жодного
доказу з обставин, які б підтверджували
недійсність наданих документів чи
фіктивність правочину.

За таких обставин суд вважає, що
висновки викладені в актах 1057/22-1/21421409
від 21.08.2013 року, №1191/24-12-22-01/21421409 від
24.09.2013 року та №1744/24-12-22-01/21421409 від 28.11.2013
року є неправомірними та не
обґрунтованими, а податкові
повідомлення-рішення № від 10
жовтня 2013 року, № від 19.12.2013 року
та № від 08.01.2014 року такі, що
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною 1 статті 208 ГК України
визначено, що у випадку якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Щодо нікчемності правочину у зв'язку з
тим, що він не спрямований на настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
то, згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України, нікчемним є лише той правочин,
недійсність якого встановлена законом.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно ч.1 та 2 ст. 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним, і
визнання його недійсним у судовому
порядку не вимагається.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
визначено загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203
ЦК України встановлено, що правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.1 ст. 234 ЦК України
встановлено, що правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином є фіктивним. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним.
Недійсність фіктивного правочину не
встановлена законом, а отже такий
правочин не є нікчемним. Згідно із
статтею 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Також, відповідно до абз. 4 п. 18
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 6
листопада 2009 року при кваліфікації
правочину за статтею 228 ЦКУ (тобто як
такого, що порушує публічний порядок)
має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо. Як вбачається з
матеріалів справи, відсутній будь-який
вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, який би доказував
вину, що виражається в намірі порушити
публічний порядок Приватною
комерційно-виробничою фірмою
"Стиль-ІСП", а отже, доводи та висновки
відповідача щодо порушення позивачем
вимог ст. 228 ЦКУ є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не доведено, що на момент
здійснення правочину та його виконання
позивач і його контрагенти - ТОВ
«Презенс», ТОВ «Річ Харвест» та ВАТ
«АПГ Закарпатський сад» мали намір на
укладення правочину всупереч
інтересам держави або суспільства.

Крім того, суд зазначає, що виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит, не ставить
у залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання.

Отже, якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З досліджених в ході судового розгляду
справи письмових доказів, пояснень
представників сторін, відповідач, як
суб'єкт владних повноважень не довів
суду правомірність своїх дій, а тому
суд вважає, що дії та рішення
відповідача суперечать вимогам ст. 19
Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про невідповідність та
протиправність прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішень №
від 10 жовтня 2013 року, № від 19.12.2013
року та № від 08.01.2014 року вимогам
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
винесені Державною податковою
інспекцією у м. Чернівцях № від 10
жовтня 2013 року, № від 19.12.2013 року
та № від 08.01.2014 року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України понесені Приватною
комерційно-виробничою фірмою
"Стиль-ІСП" судові витрати у сумі 182,70
грн., сплачені згідно квитанції №680 від
12 березня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 08 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 14 квітня
2014 року (13 квітня 2014 року - вихідний день
неділя).

Суддя

І.В.Маренич