Справа № 810/2455/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/800/929/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чумаченко Т.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року

у справі № 810/2455/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області

про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області (далі -
Обухівська РДА) про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови позивачу у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
та зобов'язання відповідача провести
повторний розгляд клопотання позивача
від 11.02.2013 згідно з вимогами статті 118
Земельного кодексу України.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 позов
задоволений.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, у лютому 2013 року позивач
звернувся до Обухівської РДА із
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва,
орієнтовний розмір земельної ділянки
становить 0,10 га. До клопотання
позивачем додано графічні матеріали,
на яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.

04.04.2013 відповідач відмовив ОСОБА_2 у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для індивідуального дачного
будівництва, про що позивача
повідомлено листом № Ж58.2/16-04. В
обґрунтування відмови Обухівська РДА
зазначила, що на територію, яка
зазначена позивачем на графічних
матеріалах, відсутня містобудівна
документація. Таким чином, ураховуючи
приписи частини третьої статті 24
Закону України від 17.02.2011№ 3038-VI «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон №3038), відповідно до якої у
разі відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
частини третьої статті 24 Закону №3038 не
можуть буди застосовані до цих
правовідносин, оскільки ОСОБА_2 просив
надати дозвіл на розроблення проекту
відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва, а
не для містобудівних потреб.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що містобудівні потреби
- це потреби для містобудування, а
містобудування - це цілеспрямована
діяльність громадян, яка включає,
зокрема, будівництво об'єктів
містобудування, у тому числі окремих
будинків (дач).

Отже, Обухівська РДА правомірно
відмовила позивачу у задоволенні його
клопотання через відсутність
розробленої містобудівної
документації на територію, що
зазначена на графічних матеріалах
бажаного місця розташування земельної
ділянки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 118
Земельного кодексу України підставою
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту із землеустрою може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 №
44 затверджені ДБН 360-92 Державні
будівельні норми «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» (далі - ДБН 360-92).

Згідно із пунктом 3.40* ДБН 360-92
будівництво нових дачних та
садівницьких поселень на територіях,
де діють планувальні обмеження,
встановлені чинним законодавством,
санітарними нормами та правилами, а
також на резервних позаміських
територіях, які передбачені
містобудівною планувальною
документацією для подальшого розвитку
міст та поселень, інженерної і
транспортної інфраструктури, не
допускається.

Відповідно до п. 3.41* ДБН 360-92 території
дачних та садівницьких поселень
(районів) призначаються для
організації позаміського відпочинку
громадян, ведення садівницького та
городницького господарства з
можливістю розташування садових або
дачних будинків.

Дачний будинок - це житловий будинок
для використання протягом року з метою
позаміського відпочинку.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про основи містобудування»
містобудування (містобудівна
діяльність) - це цілеспрямована
діяльність державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, громадян,
об'єднань громадян по створенню та
підтриманню повноцінного життєвого
середовища, яка включає прогнозування
розвитку населених пунктів і
територій, планування, забудову та інше
використання територій, проектування,
будівництво об'єктів містобудування,
споруджень інших об'єктів,
реконструкцію історичних населених
пунктів при збереженні традиційного
характеру середовища, реставрацію та
реабілітацію об'єктів культурної
спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури.

Відповідно до статті 4 Закону №3038
об'єктами містобудування на державному
та регіональному рівнях є планувальна
організація території, система
розселення, система взаємопов'язаного
комплексного розміщення основних
об'єктів промисловості, транспорту,
інженерної та соціальної
інфраструктури, функціональне
зонування території України, її частин
(груп областей), території Автономної
Республіки Крим, областей,
адміністративних районів.

Об'єктами містобудування на місцевому
рівні є планувальна організація
території населеного пункту, його
частини (групи земельних ділянок) зі
спільною планувальною структурою,
об'ємно - просторовим рішенням,
інженерно-транспортною
інфраструктурою, комплексом об'єктів
будівництва, що визначаються
відповідно до:

- у населених пунктах - меж населених
пунктів, їх функціональних зон
(сельбищної, промислової тощо),
житлових районів, мікрорайонів
(кварталів), приміських зон відповідно
до містобудівної документації на
місцевому рівні;

- за межами населених пунктів - меж
приміських зон, а також функціональних
зон відповідно до містобудівної
документації на регіональному рівні.

Об'єктами будівництва є будинки,
будівлі, споруди будь-якого
призначення, їх комплекси, лінійні
об'єкти інженерно-транспортної
інфраструктури.

Статтями 5, 21 Закону України «Про основи
містобудування» передбачено, що при
здійсненні містобудівної діяльності
повинні бути забезпечені: розробка
містобудівної документації, проектів
конкретних об'єктів згідно з вихідними
даними на проектування, з дотриманням
державних стандартів, норм і правил;
визначення територій для
містобудівних потреб здійснюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації з
урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Відповідно до положень статті 19 Закону
№3038 детальний план території за межами
населених пунктів розробляється
відповідно до схеми планування
території (частини території) району
та/або області з урахуванням державних
і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану
території за межами населених пунктів
та внесення змін до нього здійснюються
на підставі розпорядження відповідної
районної державної адміністрації.

На підставі та з урахуванням положень
затвердженого детального плану
території може розроблятися проект
землеустрою щодо впорядкування цієї
території для містобудівних потреб,
який після його затвердження стає
невід'ємною частиною детального плану
території.

Детальний план території визначає:
принципи планувально-просторової
організації забудови; червоні лінії та
лінії регулювання забудови;
функціональне призначення, режим та
параметри забудови однієї чи декількох
земельних ділянок, розподіл територій
згідно з будівельними нормами,
державними стандартами і правилами;
містобудівні умови та обмеження (у разі
відсутності плану зонування території)
або уточнення містобудівних умов та
обмежень згідно із планом зонування
території; потребу в підприємствах і
закладах обслуговування населення,
місце їх розташування; доцільність,
обсяги, послідовність реконструкції
забудови; черговість та обсяги
інженерної підготовки території;
систему інженерних мереж тощо

Відповідно до частини третьої статті 24
Закону №3038 у разі відсутності плану
зонування або детального плану
території, затвердженого відповідно до
вимог цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Ураховуючи, що індивідуальне дачне
будівництво є складовою
містобудування, яке можливо
здійснювати виключно з урахуванням
детального плану території, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції щодо правомірності відмови
Обухівської РДА у задоволенні
клопотання позивача про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для індивідуального дачного
будівництва за відсутності детального
плану території.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.