Справа № 804/1839/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р. справа № 804/1839/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника
С.В.

при секретарі судового засідання

Трайдук С.В.

за участю:

представника позивача
Полякова
В.В.

представника відповідача
Гребенюк
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Марганецький
рудоремонтний завод" до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ :

28 січня 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Марганецький
рудоремонтний завод» (далі - ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод»,
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Нікопольська ОДПІ, відповідач), в якому,
з урахуванням його уточнень (том 1, а.с.
28-31, 42-45), просить визнати протиправним
та скасувати:

- наказ начальника Нікопольської ОДПІ
від 21.01.2014 року № 75 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» (рноспп 05448389);

- акт відмови від надання документів
Нікопольської ОДПІ від 31.01.2014 року
№ 28/2201;

- акт перевірки Нікопольської ОДПІ від
07.02.2014 року № 424/2201;

- податкове повідомлення-рішення №
від 14.02.2014 року;

- податкове повідомлення-рішення №
від 24.02.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що наказ про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» винесено без
достатніх правових підстав, оскільки
відповідачем до прийняття такого
наказу не дотримано процедури
направлення запиту податкового органу,
а тому, оскаржувані наказ, акт відмови
від надання документів Нікопольської
ОДПІ від 31.01.2014 року № 28/2201, акт
перевірки Нікопольської ОДПІ від 07.02.2014
року № 424/2201, податкові
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року та № від 24.02.2014 року -
підлягають скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24.02.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судове засідання 23.04.204 р. з'явились
представник позивача та представник
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала, та просила
задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечувала у
зв'язку з його необґрунтованістю.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що 21.01.2014 року
Нікопольською ОДПІ було прийнято наказ
№ 75 "Про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод»
(рноспп 05448389)", з питань дотримання
вимог податкового законодавства в
частині нарахування податку на додану
вартість та податку на прибуток при
здійсненні операцій з ТОВ НВП
«Союзторгстрой» (рноспп 31080987) та з ТОВ
«Укртехбуд» (рноспп 19158092) за період
діяльності з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року у
фактичних періодах їх здійснення
(том 1, а.с. 14-15).

На підставі зазначеного наказу у
період з 21.01.2014 року по 31.01.2014 року
Нікопольською ОДПІ була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині нарахування
податку на додану вартість та податку
на прибуток при здійсненні операцій з
ТОВ НВП «Союзторгстрой» та з ТОВ
«Укртехбуд» за період діяльності з
01.01.2012 року по 30.06.2012 року у фактичних
періодах їх здійснення, за
результатами якої було складено акт №
424/2201 від 07.02.2014 року, яким встановлено
наявність порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
ст. 201 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за перевіряємий період
на суму 483 229, 00 грн., у т.ч. за січень 2012
року на суму 347 919, 00 грн., та за червень
2012 року на суму 135 310, 00 грн. (том 1, а.с.
47-62).

За результатами виявлених в акті
перевірки порушень, податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 24.02.2014
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 483 229,00 грн., штрафними санкціями на 241
614,50 грн., всього на суму 724 843,50 грн. (том 1,
а.с. 46).

Крім того, Нікопольською ОДПІ було
складено акт відмови від надання
документів від 31.01.2014 року № 28/2201 та за
результатами виявлених в ньому
порушень п.п. 16.1.5, п.п. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16, п.
85.2 ст. 85 Податкового кодексу України
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року, яким до позивача застосовано
штрафні санкції на суму 510,00 грн. (том 1,
а.с. 37).

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається зі змісту наказу № 75 від
21.01.2014 року "Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині нарахування
податку на додану вартість та податку
на прибуток при здійсненні операцій з
ТОВ НВП «Союзторгстрой» та з ТОВ
«Укртехбуд» за період діяльності з
01.01.2012 року по 30.06.2012 року у фактичних
періодах їх здійснення, підставою для
проведення перевірки став підпункт 78.1.1
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає, що
відповідно до положень Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

У відповідності до підпункту 78.1.1
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України в редакції, чинній на момент
винесення оскаржуваного наказу,
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, обов'язковою умовою для
проведення документальної
позапланової перевірки є направлення
письмового запиту.

Згідно підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний подавати
на належним чином оформлену письмову
вимогу контролюючих органів (у
випадках, визначених законодавством)
документи з обліку доходів, витрат та
інших показників, пов'язаних із
визначенням об'єктів оподаткування
(податкових зобов'язань), первинні
документи, регістри бухгалтерського
обліку, фінансову звітність, інші
документи, пов'язані з обчисленням та
сплатою податків та зборів. У письмовій
вимозі обов'язково зазначаються
конкретний перелік документів, які
повинен надати платник податків, та
підстави для їх надання.

Отже, отримання копій документів
відбувається виключно у випадках і при
наявності підстав, передбачених
Податковим кодексом України. Письмова
вимога податкового органу має містити
конкретний перелік документів, які
повинен надати платник податків, та
підстави для їх надання.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав, зокрема, за результатами
аналізу податкової інформації,
отриманої в установленому законом
порядку, виявлено факти, які свідчать
про порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 10 Порядку
періодичного подання інформації
органам державної податкової служби та
отримання інформації зазначеними
органами за письмовим запитом,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№ 1245, у запиті зазначаються посилання
на норми закону, відповідно до яких
орган державної податкової служби має
право на отримання такої інформації;
підстави для надіслання запиту; опис
інформації, що запитується, та в разі
потреби перелік документів, що її
підтверджують.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що письмовий запит
податкового органу повинен містити
вказівку як на юридичні підстави його
надіслання, тобто норми закону, згідно
яких орган державної податкової служби
має право на отримання запитуваної
податкової інформації, так і на
фактичні підстави для направлення
відповідного запиту - певні обставини,
що обумовили необхідність реалізації
контролюючим органом відповідних
владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач направляв на адресу
позивача запити від 17.09.2013 року №
214/10/23.15.2-15 (том 1, а.с. 16-18) та від 28.01.2014
року № 1993/10/04-07-22-02-30 (том
1, а.с. 32-33), проте всупереч наведеному
податковим органом у запитах про
надання інформації не зазначено, як і
факти, що свідчать про порушення,
виявлені Нікопольською ОДПІ, в чому
полягають такі порушення та які норми
законодавства України були порушені
підприємством позивача.

Суд зазначає, що твердження
відповідача про те, що підстави для
направлення запитів податковою
інспекцією були вказані, при
дослідженні судом запиту не знайшли
свого підтвердження, а саме у вступній
частині запитів відповідачем було
зазначено лише загальні статті
Податкового кодексу України про права
органів державної податкової служби та
про порядок отримання податкової
інформації контролюючими органами, а
не фактичні підстави для направлення
запиту.

З їх змісту лише вбачається, що у
відповідача виникла необхідність
отримати інформацію від ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод»,
документи та пояснення стосовно
господарських відносин з ТОВ НВП
«Союзторгстрой» та ТОВ «Укртехбуд» за
період з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року, у
зв'язку із встановленням сумнівності у
факті здійснення операцій з придбання
у зазначеному періоді. Проте вони не
містили наведений конкретний перелік
підстав для надання інформації.

При цьому суд не погоджується з
твердженням відповідача про те, що ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод» не
здійснено буд-якого виконання вимог
запитів у десятиденний термін.

Нормою статті 73 Податкового кодексу
України передбачено місячний строк
надання відповіді на запит з дня, що
настає за днем надходження запиту (якщо
інше не передбачено цим Кодексом), а
підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України
встановлено термін 10 робочих днів з дня
отримання запиту.

Таким чином, вимога позивача про
виконання запиту у десятиденний строк
суперечить нормам податкового
законодавства щодо отримання
податкової інформації контролюючими
органами.

Судом встановлено, що запити від 17.09.2013
року № 214/10/23.15.2-15 та від 28.01.2014 року №
1993/10/04-07-22-02-30 були отримані позивачем.
Матеріалами справи було підтверджено
той факт, що позивач не ухилявся від
відповіді на вказані запити, про що
свідчать направлені податковому
органу пояснення вих. № 12/511 від 01.10.2013
року (том 1, а.с. 1921) та вих. № 12/41
від 29.01.2014 року (том 1, а.с. 34-36).

Викладені обставини спростовують
висновки Нікопольської ОДПІ про
невиконання запитів у визначений
термін, оскільки позивачем було
дотримано строк надання відповіді, а
саме 10 робочих днів з дня отримання
запитів.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України закріплено, що у разі
коли запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Враховуючи вищевикладене, суд
погоджується з доводами позивача з
приводу того, що запити Нікопольської
ОДПІ не відповідають вимогам
Податкового кодексу України до
обов'язкового письмового запиту
контролюючого органу.

Отже, при винесені відповідачем наказу
№ 75 від 21.01.2014 року, у зв'язку з
ненаданням позивачем пояснень та їх
документальних підтверджень на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби у
Нікопольської ОДПІ були відсутні
правові підстави для призначення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод».

В судовому засіданні податковим
органом не було доведено
правоміріність прийнятого ним
оскаржуваного наказу № 75 від 21.01.2014
року, а отже і податкового
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року, яким до позивача застосовано
штрафні санкції на суму 510,00 грн., у
зв'язку з чим суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» в частині
визнання протиправними та скасування
наказу та податкового
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року підлягають задоволенню.

Також, судом встановлено, що 03 січня 2012
року між ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» (покупець) та ТОВ
«НВП «Союзторгстрой» (продавець) було
укладено договір купівлі-продажу № 0302,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язався передати на умовах даного
договору у власність покупця товар, а
покупець зобов'язався сплатити її
повну вартість та прийняти товар
виробничо-технічного призначення
(том 1, а.с. 92-95).

Крім того, 03 січня 2012 року між ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод»
(покупець) та ТОВ «Укртехбуд»
(продавець) було укладено договір
купівлі-продажу № 0302, відповідно до
умов якого продавець зобов'язався
передати на умовах даного договору у
власність покупця товар, а покупець
зобов'язався сплатити її повну
вартість та прийняти товар
виробничо-технічного призначення (том
1, а.с. 156-159).

Реальність проведених господарських
операцій позивач підтверджує наданими
копіями первинних документів, а саме:

- рахунками;

- прибутковими ордерами;

- накладними;

- податковими накладними;

- платіжними дорученнями;

- товарно-транспортними
накладними;

- вимогами.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.

Відповідно до абз.1 п.201.10. ст.201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, лише в разі фактичного здійснення
господарської операції документ може
вважатися первинним та тим самим
підтверджувати реальність проведення
такої господарської операції. А, якщо
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

На підставі викладеного, а також
враховуючи, що у судовому засіданні
позивачем були надані первинні
бухгалтерські документи на надання
послуг ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» від ТОВ «НВП
«Союзторгстрой» та ТОВ «Укртехбуд»,
які оформлені належним чином, а отже є
доказом того, що зазначені договори
купівлі-продажу товарів спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними.

Також, судом було встановлено та не
заперечувалось сторонами, що на момент
складання вказаних податкових
накладних ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» та його
контрагенти ТОВ «НВП «Союзторгстрой»
та ТОВ «Укртехбуд» включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також,
зареєстровані платниками податку на
додану вартість відповідно до чинного
законодавства.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, сума податку, що підлягає
сплаті перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

На підставі викладеного, суд робить
висновок, що у Податковому кодексі
України передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.

Відповідно до змісту п.п. 201.4 та 201.8 ст. 201
ПК України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
встановленому порядку.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 ПК України,
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Відповідно до п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок № 1379), податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

У судовому засіданні позивачем надані
податкові накладні, які були оглянуті
та досліджені судом, тобто первинні
документи щодо підтвердження
здійснення господарських
взаємовідносин позивачем з
контрагентами ТОВ «НВП
«Союзторгстрой» та ТОВ «Укртехбуд».

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України,
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС, України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КАС України,
суд оцінює докази, які знаходяться у
матеріалах справи, та не може
ґрунтуватися припущеннями, крім цього,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Жодні
докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 86 КАС України, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частина 1 ст. 79 КАС України визначає, що
письмовими доказами є документи (у
тому числі, електронні документи), акти,
листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Згідно зі ст. 83 Податкового кодексу
України, для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу., а ч. 2 ст. 71 КАС України
визначає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст. 4 Податкового
кодексу України, є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що згідно пп. 36.1, 36.5 ст. 36; п.
38.1 ст. 38, п. 44.1 ст. 44, п. 47.1 ст. 47, п. 49.2 ст. 49
ПК України, обчислення, декларування
та/або сплата суми податку та збору є
персональним податковим обов'язком
кожного окремого платника податків,
який і несе відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку. Тобто, платник
податку несе самостійну
відповідальність за порушення ним
правил ведення податкового обліку.
Зазначена відповідальність стосується
кожного окремого платника податку і не
може автоматично поширюватись на
третіх осіб, в тому числі і на його
контрагентів.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає,
що позивач в даному випадку здійснював
податковий облік у перевіряємий період
відповідно до вимог чинного
законодавств, а тому висновки
податкової інспекції щодо збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 72443,50 грн., що
складається з основного платежу у
розмірі 483229,00 грн. і штрафних санкцій 241
614,50 грн., які призвели до винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення № від
24.02.2014 р. - є протиправними.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» є обґрунтованими,
а винесене на підставі акту перевірки
№ 424/2201 від 07.02.2014 року податкове
повідомлення-рішення № від 24.02.2014
р. на суму 724 843,50 грн. є протиправним, та
має бути скасоване судом.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ
«Марганецький рудоремонтний завод» в
частині визнання портивними та
скасування акту відмови від надання
документів Нікопольської ОДПІ від
31.01.2014 року № 28/2201 та акту перевірки
Нікопольської ОДПІ від 07.02.2014 року №
424/2201, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії).

Акт перевірки та викладені в ньому
факти та висновки не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, а є
засобом документування дій
контролюючого органу під час
проведення перевірки та носієм
доказової інформації про виявлені під
час перевірки порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства. Зазначений документ не
породжує правових наслідків, не
спрямований на регулювання тих чи
інших відносин та не має обов'язкового
характеру для платника податків. На
підставі акта перевірки приймається
відповідне рішення контролюючого
органу. Податковий орган має право
викладати в акті перевірки певні
висновки щодо встановлених обставин.
При цьому, оцінка дій посадових осіб
податкового органу щодо викладення
висновків в акті перевірки та щодо
змісту висновків надається при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі акту.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» в частині
визнання портивними та скасування акту
відмови від надання документів
Нікопольської ОДПІ від 31.01.2014 року №
28/2201 та акту перевірки Нікопольської
ОДПІ від 07.02.2014 року № 424/2201 - задоволеню
не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ПАТ «Марганецький
рудоремонтний завод» при зверненні до
суду понесені судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 487,20 грн., що документально
підтверджується квитанціями (том 1 а.с.
2, 26, 27, 63).

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 23 квітня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 25 квітня 2014 року,
про що повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 69 - 72, 86, 94, 122,
158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Марганецький
рудоремонтний завод" до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування рішень - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ начальника Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 75 від 21.01.2014 р. "Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПАТ "Марганецький
рудоремонтний завод" (рноспп 05448389)".

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.02.2014 р., прийняте
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 24.02.2014 р., прийняте
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Марганецький
рудоремонтний завод" (,
індекс 53401, Дніпропетровська область,
місто Марганець, вулиця Радянська,
будинок 162) судові витрати пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім гривень
20 копійок).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 25
квітня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник