Справа № 9101/112542/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2013 рокусправа № 1170/2а-1416/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кременчуцької виправної колонії
Управління № 69 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі № 11/2а-1416/12 за позовом
ОСОБА_1 до Кременчуцької виправної
колонії №69, Управління державної
пенітенціарної служби України в
Полтавській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії Управління
державної пенітенціарної служби
України в Полтавській області стосовно
його звільнення протиправними та
зобов'язати поновити на попередній
роботі на посаді молодшого лейтенанта
внутрішньої служби оперуповноваженого
оперативного відділу Кременчуцької
виправної колонії №69 з 06 квітня 2012
року, стягнути з Кременчуцької
виправної колонії №69 суму середнього
заробітку за час вимушеного прогулу. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначив, що Управління державної
пенітенціарної служби України в
Полтавській області всупереч вимогам
діючого законодавства звільнило
позивача, не дочекавшись закінчення
тримісячного строку з дня подання
рапорту про звільнення за власним
бажанням. На кадровій комісії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Полтавській області
позивач відкликав рапорт про
звільнення за власним бажанням, який
написав під тиском адміністрації
Кременчуцької виправної колонії №69.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Кременчуцька виправна
колонія № 69 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову.
Апелянт зазначає, що у зв'язку з
написанням рапорту ОСОБА_1 про
звільнення його було звільнено за його
власним бажанням.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1
розпочав проходження служби в органах
Державної пенітенціарної служби з 29
березня 2010 року. 31 березня 2010 року при
огляді позивача, який передував
входженню на територію Кременчуцької
виправної колонії №69, виявлено 150,00 грн.
Після виявлення коштів у ОСОБА_1
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого приписами статті 188
Кодексу про адміністративні
правопорушення України складений не
був. Цього ж дня позивач подав рапорт
про звільнення з органів Державної
пенітенціарної служби за власним
бажанням. Рапорт не містив інформації
про причини, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків,
натомість у ньому зазначено, що ОСОБА_1
вважає себе здоровим та просить
розглянути його (рапорт) на кадровій
комісії Управління без його участі. З 31
березня 2012 року позивач не входив на
режимну територію Установи. Рапорт
розглянутий на кадровій комісії
Управління від 04 квітня 2012 року.
Наказом Управління №19 о/с від 06 квітня
2012 року позивача звільнено у запас
Збройних сил з посади
оперуповноваженого оперативного
відділу Установи на підставі пункту 64
"ж"(за власним бажанням) Положення "Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ", яке затверджене
Постановою Уряду України №114 від 29
липня 1991 року та його дія
розповсюджується на працівників
Державної пенітенціарної служби.
Середньоденний заробіток ОСОБА_1 на
день звільнення складав 97,39 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 62 Положення 62 "Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ" звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою
на військовий облік), якщо звільнені
особи не досягли граничного віку,
встановленого Законом України "Про
військовий обов'язок і військову
службу" для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України "Про військовий
обов'язок і військову службу" для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Пунктом "ж" статі 64 Положення "Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ" передбачено, що особи
начальницького складу звільняються зі
служби в запас за власним бажанням - при
наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Пунктом 68 Положення передбачено, що
особи рядового і начальницького
складу, які виявили бажання
звільнитися зі служби за особистим
проханням, попереджають прямого
начальника органу внутрішніх справ про
прийняте ними рішення не пізніш як за 3
місяці до дня звільнення, про що
подають рапорт за командою. Отже, датою
звільнення є день, яким закінчується 3
місячний строк з дня подання рапорту.
Положенням не передбачено скорочення
цього строку з ініціативи Управління.

Таким чином, Управління мало право
звільнити ОСОБА_1, враховуючи
відсутність його клопотання про
пришвидшення звільнення, лише по
закінченню 3 місячного строку, який
слід відраховувати з моменту падання
позивачем рапорту на звільнення - з 31
березня 2012 року, тоді як Наказ про
звільнення позивача №19 о/с було
винесено 06 квітня 2012 року, тобто з
порушенням встановленого пунктом 68
Положення строку такого звільнення.

Крім того, враховуючи відкликання
рапорту про звільнення позивача та
відсутності поважних причин, що
перешкоджали виконанню службових
обов'язків позивача, відповідач не мав
законних підстав звільняти ОСОБА_1

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
виправної колонії у Полтавській
області № 69 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі № 11/2а-1416/12 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко