Справа № 2а-5833/12/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/55458/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Державної митної служби
України, Київської регіональної
митниці про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
посаді за касаційною скаргою Державної
митної служби України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 травня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної митної служби
України та Київської регіональної
митниці державної митної служби
України, в якому з урахуванням уточнень
просила визнати протиправним,
незаконним та скасувати наказ
Державної митної служби України від 28
березня 2012 року № 656-к в частині, що
стосується ОСОБА_4; визнати
протиправним, незаконним та скасувати
наказ Київської регіональної митниці
від 29 березня 2012 року №369-к; поновити
ОСОБА_4 на державній службі в митних
органах на посаді головного інспектора
сектору по контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
відділу митних платежів Київської
регіональної митниці; нарахувати та
стягнути з Київської регіональної
митниці середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
травня 2012 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 28
березня 2012 року № 656-к в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах головного
інспектора сектору по контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів відділу митних
платежів Київської регіональної
митниці ОСОБА_4, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.
30 Закону України «Про державну службу»
з 29 березня 2012 року. Зобов'язано
Державну митну службу України поновити
ОСОБА_4 на посаді головного інспектора
сектору по контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
відділу митних платежів Київської
регіональної митниці з 30 березня 2012
року. Зобов'язано Київську регіональну
митницю нарахувати та виплатити ОСОБА_4
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 30 березня 2012 року
до 29 травня 2012 року (включно). У
задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2012 року залишено без змін.

Державна митна служба України не
погодилась з постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2012 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року і звернулась до
суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове,
яким у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4, відповідно до наказу
Центральної енергетичної митниці від 07
лютого 2001 року № 20-к з 12 лютого 2001 року
працювала в митних органах України.

Відповідно до наказу Державної митної
служби України від 28 березня 2012 року
№656-к позивачу, головному інспектору
сектору по контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
відділу митних платежів Київської
регіональної митниці з 29 березня 2012
року припинено перебування на
державній службі в митних органах,
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу».

Наказом Київської регіональної
митниці від 29 березня 2012 року № 369-к
проведено повний розрахунок
відповідно до ст. 116 Кодексу законів про
працю України, виплачено грошову
компенсацію за 12 календарних днів
невикористаної основної щорічної
відпустки за період роботи з 12 лютого
2011 року до 21 липня 2011 року та за 24
календарних дні невикористаної
основної щорічної відпустки за період
роботи з 22 липня 2011 року до 29 березня 2012
року, відповідно до статті 49 Закону
України «Про відпустки» .

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття наказу
Державної митної служби України від 28
березня 2012 року № 656-к в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах головного
інспектора сектору по контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів відділу митних
платежів Київської регіональної
митниці ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції з яким погодився
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як оскаржувані накази Державної
митної служби України прийняті
необґрунтовано, тобто без урахування
всіх обставин, що мали значення для їх
прийняття, в зв'язку з чим звільнення
позивача з займаної посади на підставі
п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
державну службу» відбулося
неправомірно.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII "Про державну службу" передбачено,
що державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 вказаного Закону:
"Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недодержання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII "Про державну службу" за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII "Про державну службу" регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють в апараті
органів митного контролю, здійснюється
згідно з цим Законом, якщо інше не
передбачено законами України.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом і
лише в частині, що ним не регулюється, -
Законом України "Про державну
службу".

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV зазначено,
що цей Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог вищевказаного Закону.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом ДМСУ від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мету,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2
Інструкції службове розслідування - це
комплекс заходів, що здійснюються в
межах компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. З'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону № 3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу (пункт 1.4
Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону України
"Про державну службу" , свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9
вказаного Закону, найбільш суворим з
яких є звільнення. У пункті 6 частини
першої статті 30 вказаного Закону
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України затвердженою
наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918. При
цьому необхідно враховувати, що у разі
вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Отже, з урахуванням викладеного та
встановлених по справі обставин,
ОСОБА_4, не могла бути звільнена за
порушення Присяги державного
службовця відповідно до п.6 ч.1 ст.30
Закону України «Про державну службу»,
якщо цей проступок кваліфікується як
дисціплинарний проступок і
відповідальність за нього передбачена
Дисциплінарним статутом митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV.

За таких обставин судова колегія
вважає, що наказ Державної митної
служби України від 28 березня 2012 року №
656-к в частині припинення перебування
на державній службі в митних органах
головного інспектора сектору по
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів відділу митних
платежів Київської регіональної
митниці ОСОБА_4, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.
30 Закону України «Про державну службу»
з 29 березня 2012 року за порушення
присяги державного службовця у вигляді
несумлінного виконання своїх
посадових обов'язків є незаконним та
підлягає скасуванню.

Оскільки позивача неправомірно
звільнено з державної служби, колегія
суддів вважає обґрунтованою вимогу
позивача про поновлення її на посаді
головного інспектора сектору по
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів відділу митних
платежів Київської регіональної
митниці.

Також обґрунтованою є вимога про
нарахування та виплату ОСОБА_4
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, оскільки
відповідач фінансується з коштів
державного бюджету, загальна сума та
розмір виплат заробітної плати
посадовим особам митних органів
передбачаються в кошторисах видатків
відповідних державних установ та
штатних розписах, і відповідно, виплати
заробітної плати позивачу передбачені
в кошторисі видатків та штатному
розписі Київської регіональної
митниці .

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 травня 2012 року та
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року, ґрунтуються на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної митної
служби України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін