Справа № 753/2271/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
753/2271/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
на постанову Дарницького районного
суду м.Києва від 04 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про
визнання неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
та стягнення недоплачуваної
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернувся до
Дарницького районного суду м.Києва з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про
визнання неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
та стягнення недоплачуваної
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Свої позовні вимоги мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син
ОСОБА_3. В листопаді 2010 року їй була
призначена допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, яку вона отримувала до 29 жовтня
2013 року в розмірі 130 гривень на місяць.
Вважає, що відповідач неправильно
здійснив нарахування та виплату
вищевказаної допомоги, чим порушив її
право на соціальний захист та
гарантовану державою матеріальну
підтримку материнства. Отже,
всупереч приписам статті 43 Закону
України « Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування у
зв»язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», який відновив свою дію з 22
травня 2008 року, відповідач продовжував
виплату її допомоги не в розмірі
прожиткового мінімуму, а в розмірі 130
грн., відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751. Просила визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації та стягнення
недоплачуваної щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у 2011 - 2013 роках;
зобов»язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок та виплатити їй грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013
рік», за період з 1 серпня 2013 року по
жовтень 2013 року.

Постановою Дарницького районного суду
м.Києва від 04 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту
населення Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації щодо
нарахування та виплати позивачу
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі нижчому, ніж встановлено
ст.43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації здійснити
нарахування та виплату позивачу
недоплаченої суми державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною за період з 01 серпня 2013 року
по 29 жовтня 2013 року у розмірі,
передбаченому ст.43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
з урахуванням виплаченої допомоги за
вказаний період.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог,
з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є матір'ю малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та є застрахованою
особою в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Позивачу на підставі її заяви
відповідачем була призначена допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 130 грн. Щомісячно
починаючи з листопада 2010 року по 29.10.2013
року .

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Так, статтею 46 Конституції України,
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 3
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми".

У відповідності до статті 13 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку має незастрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 р. №107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом №2811-ХІІ, дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Зокрема, статтею 43 Закону №2240-III, було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-III
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку
положеньЗакону №107-VI, в тому числі й
пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року №2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону №2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-III на
виконання статті 45 Закону №2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Крім того, на відносини щодо виплати
допомоги позивачу у зазначеному нею
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
№2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що права позивача у спірних
правовідносинах є порушеними та
підлягають поновленню.

Така правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом фізичної особи до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області (номер ЄДРСР 28332586)
та від 25 грудня 2012 року у справі за
позовом фізичної особи до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради (номер ЄДРСР 28332590), які, відповідно
до приписів статті 244 -2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Також слід зазначити, що на зміну
практики застосування норм Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
після прийняття вище зазначених
рішень Верховного Суду України
вказує і остання практика Вищого
адміністративного суду України.

Суми прожиткового мінімуму на 2012,
2013 роки встановлено Законом України «
Про Державний бюджет України на 2012
рік» та Законом України « Про Державний
бюджет України на 2013 рік». Так,
зокрема, статтею 7 Закону України « Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
прожитковий мінімум на дітей віком
до 6 років на місяць з 1 січня
становить 972 гривні.

Як видно, розмір прожиткового
мінімуму значно перевищує розмір
щомісячної допомоги в 130 гривень,
яку позивачка отримувала на
протязі 3-х років.

Твердження відповідача, що
уповноваженою установою до
компетенції якої належить призначення
соціальної допомоги, проведення
перерахунку є Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, а не відповідач,
судом не може бути прийнято до уваги,
оскільки з огляду на характер відносин
в категорії справ «соціальні спори», до
яких відноситься і ця справа,
відповідачами в цій категорії справ
є органи, які здійснюють перерахунок та
виплату допомоги, пенсії, тощо.

Питання того, який орган повинен
виплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку застрахованим та не
застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, вирішено на
законодавчому рівні, ще у 2007 році,
тобто до змін в Законі України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Так, зазначена постанова Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
вказує на те, що і застрахованим і не
застрахованим особам виплата вказаної
допомоги здійснюється органами праці
та соціального захисту населення, до
яких відноситься відповідач.

Таким чином, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суд прийшов
до висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням") відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду м.Києва від 04 березня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 27
травня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 22
травня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.