Справа № 2а-12173/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Справа № 9104/10160/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
пенсійного фонду України в
Тернопільській області на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 липня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Тернопільській області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2011 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про визнання
дій відповідача неправомірними та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за період з 01.01.2011 року і надалі
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що відповідно до посвідчення
серії НОМЕР_1 позивача віднесено до
категорії 1 постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а згідно із
довідкою до акта огляду МСЕК серії ТЕР
№ 167788 визнано інвалідом ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками Чорнобильської катастрофи.
Згідно із ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1 постраждалих
внаслідок аварії на ЧАЕС та які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Розмір нарахованої та виплаченої
позивачу додаткової пенсії є значно
меншим ніж передбачено ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що в свою чергу є порушенням його
конституційних прав та свобод.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 липня 2011 року позов
задоволено.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
недоотриману пенсію за період з 24
листопада 2011 року відповідно до ст. ст.
50, 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме: державну пенсію в
розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію в розмірі
50% від мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
нарахування пенсії відповідачем
здійснюється без дотримання вимог ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв в
межах наданої компетенції та у
відповідності до вимог законодавства,
зокрема чинних постанов Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що ОСОБА_1 визнано
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи та
віднесено до категорії 1 постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 2 ст. 3 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
інвалідам ІІІ групи, віднесеним до
категорії 1, виплачується у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком. Порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пп. пп. 12, 15 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме:
розмір пенсії особам віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІІІ
встановлено в розмірі 15 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано
неконституційними зазначені положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
тому з 22 травня 2008 року позивач має
право на отримання пенсії в розмірах,
визначених ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно із положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивача слід
застосовувати не постанови Кабінету
Міністрів України, оскільки останні
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав позивача, а ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надання законодавцем Кабінету
Міністрів України права визначати
порядок виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
не означає, що останній, встановлюючи
такий порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав таких осіб,
встановлених цим же Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону.

Із змісту ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим Законом і не
може застосовуватись для визначення,
зокрема, розміру пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Разом з тим, суд першої інстанції
неправомірно вийшов за межі позовних
вимог, зобов'язуючи відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу державної пенсії з 24
листопада 2011 року відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, оскільки судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач отримує пенсію за вислугу
років, призначену відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», а відповідно до
ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором, а також
позовна заява ОСОБА_1 не містила вимог
про перерахунок вищезазначеної пенсії.

Крім того, на думку апеляційного суду,
суд першої інстанції невірно визначив
період, починаючи з якого позовні
вимоги підлягають задоволенню,
оскільки в позовній заяві позивач
просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за період з 01.01.2011
року і надалі. З матеріалів справи
вбачається, що від позивача не
надходило клопотання про зміну
позовних вимог у відповідності із ч.1
ст. 137 Кодексу адміністративного
судочинства України, однак суд першої
інстанції зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу недоотриману додаткову
пенсію за період починаючи з 24
листопада 2011 року.

За таких обставин, із урахуванням
позовних вимог та виходячи із
встановленого законом шестимісячного
строку для звернення до
адміністративного суду, колегія суддів
приходить до переконання про
правомірність задоволення позовних
вимог позивача про зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
01 січня 2011 року і до виникнення
обставин, з якими закон пов'язує
виникнення, зміну чи припинення
спірних правовідносин.

Таким чином, судом першої інстанції,
при винесенні оскаржуваної постанови
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Наведене в силу ст. 202 КАС України є
підставою для скасування постанови, що
оскаржується, та прийняття нового
рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного
управління пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково, постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 липня 2011 року у справі №
2а-12173/11 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління пенсійного фонду
України в Тернопільській області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії задовольнити.

Визнати дії Головного управління
пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо відмови в
проведенні перерахунку та виплати
ОСОБА_1 додаткової пенсії відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - протиправними.

Зобов'язати Головне управління
пенсійного фонду України в
Тернопільській області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з 01
січня 2011 року і до виникнення обставин,
з якими закон пов'язує виникнення,
зміну чи припинення спірних
правовідносин, з врахуванням
виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов