Справа № 2518/2а-16723/11
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Шляхов В.І.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації на
постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 04 січня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 04 січня 2012 року у задоволенні
адміністративного позов задоволено
частково.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити адміністративний
позов, посилаючись на те, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскаржувану
постанову скасувати в чатині
задоволення адміністративного позову
за період з 01 січня 2012 року по 04 січня 2012
року скасувати та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову
в цій частині. В іншій частині
постанову залишити без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову з підстав, передбачених
ст.202 КАС України.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; у зоні гарантованого

добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати; у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - 50 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст. 37 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно
Кабінетом Міністрів України, а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України, відповідач не
правомірно виплачував доплату в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
37 зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, відповідно до
ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 3 прикінцевих положень ЗУ
«Про державний бюджет України на 2012
рік» у 2012 році норми та положення
статті 37 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України на
2012 рік.

Враховуючи викладене перерахунок та
виплата допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, у
відсотковому відношенні до
мінімальної заробітної плати,
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» необхідно
проводити по 31 грудня 2011 року.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржувану постанову в частині
задоволення адміністративного позову
за період з 01 січня 2012 року по 04 січня 2012
року скасувати, в задоволенні
адміністративного позову в цій частині
відмовити. В іншій частині оскаржувану
постанову суду залишити без змін.

Керуючись статтями 41, 197, 183-2, 198, 200, 202, 205,
207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 04 січня 2012
року в частині задоволення
адміністративного позову за період з 01
січня 2012 року по 04 січня 2012 року -
скасувати, адміністративний позов в
цій частині залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 04 січня 2012
року в частині задоволення
адміністративного позову за період з 10
січня 2011 року по 31 грудня 2011 року -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

Головуючий суддя

Мамчур Я.С

Судді:

Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.