Справа № 820/6399/14
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№820/6399/14
Харківський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді -Волошина Д.А.,
за участю секретаря судового засідання
представників : позивача - Бабакова Є.О.,
Щербаня С.Г., відповідача - Шестерікова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
справу за адміністративним позовом
Андріївської селищної ради до
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції про визнання
протиправним та скасування пункту
До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Андріївська селищна рада , з
адміністративним позовом до Ізюмської
міжрайонної державної фінансової
інспекції, в якому просить суд, визнати
протиправним та скасувати п. 1 вимоги
від 08.11.2013 року номер 730-11/2387 Ізюмської
міжрайонної державної фінансової
інспекції, якою Андріївську селищну
раду зобов'язано переглянути укладені
договори оренди земельних ділянок та
вжити заходи щодо стягнення коштів на
В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що позивач не
погоджується з п. 1 вимоги від 08.11.2013
року номер 730-11/2387, оскільки не вчиняв
правопорушень законодавства з
фінансових питань. На думку позивача,
викладені у акті ревізії судження
органу державного фінансового
контролю в оспорюваній частині є
помилковими. Позивач вважав, що спірним
рішенням суб'єкт владних повноважень
необґрунтовано поклав на Андріївську
селищну раду обов'язок виконання
певних дій, хоча позивачем не скоєно
ані господарських правопорушень, ані
правопорушень у бюджетній сфері, а
також у сфері розпорядження державними
фінансовими ресурсами тощо.

Представником відповідача в ході
судового розгляду справи, були надані
письмові заперечення на позов в яких
відповідач посилається на
відповідність висновків ревізії
дійсним обставинам справи та нормам
діючого законодавства, та законність
вимог відповідача.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили задовольнити позов з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову з
підстав викладених у запереченнях на
позов.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
такі обставини.

Відповідно до пунктів 1, 7 ч.1 ст.10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно з п.3 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
03.10.2011 N1236, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 жовтня
2011р. за №1212/19950, основним завданням
Інспекцій є реалізація повноважень
Держфінінспекції на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 п.4 Положення
про державні фінансові інспекції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 03.10.2011 N1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 жовтня 2011р. за N1212/19950,
Інспекція відповідно до покладеного на
неї завдання здійснює державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у місцевих органах
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів;
дотриманням законодавства про
державні закупівлі; здійснює контроль
за: виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень.

Судом встановлено, що Ізюмською
міжрайонною державною фінансовою
інспекцією проведена планова ревізія
селищного бюджету,
фінансово-господарської діяльності
органів місцевого самоврядування в
Андріївській селищній раді
Балаклійського району Харківської
області за період з 01.07.2012 року по 31.08.2013
року.

За результатами ревізії складений акт
від 25.10.2013 року №730-20/23, який підписано
без заперечень.

На підставі п.7. ч.1 ст.10 Закону України
№2939-XII та п. 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року №550 за результатами проведених
перевірок працівники контрольної
ревізійної служби складають акт та
мають право пред'являти вимоги, щодо
усунення виявлених порушень
законодавства. Вказані вимоги є
обов'язковими для посадових чи
службових осіб організацій, де
проводилась перевірка.

За результатами ревізії, на підставі п.
7 ст. 10 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
пред'явлено вимогу № 730-11/2387 від 08.11.2013
року про усунення виявлених порушень в
строк до 07.12.2013 року.

Оскаржуваним пунктом 1 вимоги № 730-11/2387
від 08.11.2013 року позивача зобов'язано
переглянути укладені договори оренди
земельних ділянок та вжити заходи щодо
стягнення коштів на суму 41214, 40 гривень.

З акту ревізії вбачається, що
документальною ревізією з питання
повноти надходження плати за оренду
земельних ділянок, встановлено, що
рішенням ХХХХІ сесії У скликання
Андріївської селищної ради від 12.01.2010
року затверджена технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель сел. Андріївка
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, виконана ТОВ «Земінформ». Для
забезпечення сплати до місцевого
бюджету земельного податку та орендної
плати за землю зобов'язано всіх
власників та землекористувачів смт.
Андріївна отримати в Управлінні
Держкомзему у Балаклійському районі
довідки про грошову оцінку відповідних
земельних ділянок. Контроль за
виконанням цього рішення покладено на
постійну комісію з депутатської
діяльності, етики, питань
територіальної громади. Але селищною
радою не переглянутий розмір орендної
плати по 17 договорам, як то передбачено
абзацем 5 розділу "Орендна плата"
відповідних договорів оренди
земельної ділянки. В зв'язку з цим, за
період з 01.07.2012 по 31.08.2013, в порушення п.п.
274.1 та 288.5.1 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 № 2755-УІ та у відповідності до
вимог Бюджетного кодексу України від
08.07.2010 № 2456 - УІ до селищного бюджету
недоотримано коштів за оренду
земельних ділянок по укладеним
договорам оренди, але не переглянутим,
на суму 41214,26 гривень. Відповідне
порушення допущено Андріївським
селищним головою Бабаковим Є.О., яким не
переукладені договори, та спеціалістом
-землевпорядником ОСОБА_4, яка
відповідно до п.4 Посадової інструкції
організовує оформлення договорів на
право тимчасового користування землею,
в тому числі на умовах оренди, здійснює
контроль за внесенням власниками землі
та землекористувачами плати за землю
та відповідно до п.5 має право подавати
до районного відділу земельних
ресурсів або до селищної ради подання
про зупинення рішень їх дій, або
бездіяльності з питань регулювання
земельних відносин, що суперечать
законодавству, пропозиції про
припинення земельних правовідносин
або право користування землею у
випадках, передбачених земельним
Кодексом України, а також про вжиття
заходів щодо поліпшення якості земель.

Перевіряючи вказані висновки
відповідача, а відтак і прийняте на їх
підставі спірне рішення у формі вимоги,
на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС
України, суд виходить з такого.

Суд враховує п. 34 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997, № 280/97-ВР, яким передбачено,
що до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відносяться
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України від 25.10.2001р. № 2768 до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; е)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

За приписами ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 4 Закону України «Про оренду
землі» орендодавцями земельних
ділянок, що перебувають у комунальній
власності, є сільські, селищні, міські
ради в межах повноважень, визначених
законом.

Статтями 96 та ст. 125 Кодексу визначено
обов'язки землекористувачів та
підстави виникнення права на земельну
ділянку, а також ст. 2 Закону України
"Про плату за землю", згідно якої
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Згідно ст. 290 Податкового кодексу
України плата за землю зараховується
до відповідних місцевих бюджетів у
порядку, визначеному Бюджетним
кодексом України для плати за землю.

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу
України, ст. 24 Закону України «Про
оренду землі»).

Згідно рішення ХХХХІ сесії V скликання
Андріївської селищної ради від 12.01.2010
року затверджена технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель сел. Андріївка
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, виконана ТОВ «Земінформ». Для
забезпечення сплати до місцевого
бюджету земельного податку та орендної
плати за землю зобов'язано всіх
власників та землекористувачів смт.
Андріївка отримати в Управлінні
Держкомзему у Балаклійському районі
довідки про грошову оцінку відповідних
земельних ділянок.

Судом встановлено, що між орендодавцем
Андріївською селищною радою, в особі
голови селищної ради Бабакова Є.О. та
орендарем ОСОБА_5 укладений договір
оренди землі від 10.07.2009 року №б/н,
відповідно до якого, орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для розміщення салону краси,
який знаходиться на території селища
Андріївка Балаклійського району
Харківської області площею 0,0400 Га.
Вищевказаний договір укладений на 49
років. Відповідно до укладеного
договору, орендна плата встановлена у
розмірі 930,00 грн. на рік. Розмір
орендної плати переглядається один раз
на три роки у разі: змін умов
господарювання, передбачених
договором; змін розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів
індексації,визначених законодавством;
погіршення стану орендованої ділянки
не з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках.

Аналогічні за умовами договори оренди
були укладені з ОСОБА_7; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9;
ОСОБА_10 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_11 ;
ОСОБА_12; ОСОБА_6; ОСОБА_8; ТОВ
"Дніпровторстальмет" ; ЗАТ "Балмолоко
Плюс"; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ВАТ
"Харківгаз"; ВАТ "Укртелеком" дані про
які зазначені в інформації щодо чинних
договорів оренди земельних ділянок
Андріївської селищної ради в межах
населеного пункту, орендна плата яких
не переглядалася один раз на три роки
та внаслідок проведення грошової
оцінки земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
право комунальної власності - право
територіальної громади володіти,
доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися на свій
розсуд і в своїх інтересах майном, що
належить їй, як безпосередньо, так і
через органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 5 ст. 15 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної
власності здійснюють відповідні ради.

Самоврядний контроль за використанням
та охороною земель здійснюється
сільськими, селищними, міськими,
районними та обласними радами. (ст. 189 ЗК
України)

Аналіз зазначених положень вказує, що
на орган місцевого самоврядування
покладається обов'язок ефективного
управління майном та здійснення
самоврядного контролю за його
використанням, за таких обставин суд не
приймає до уваги твердження
представника позивача, що внесення
змін до договору оренди землі в частині
приведення розміру орендної плати
відповідно до вимог чинного
законодавства є лише правом органу
місцевого самоврядування.

Проте, у зв'язку із зміною нормативної
грошової оцінки земель, селищною радою
не внесені зміни до договорів оренди
земельних ділянок, які фактично надані
в користування вищезазначеним особам
та підприємствам та не переглянутий
розмір орендної плати з урахуванням
скорегованої нормативної грошової
оцінки, як то передбачено абзацом 5
розділу "Орендна плата" відповідних
договорів оренди земельної ділянки
один раз на три роки.

При цьому суд зауважує, що згідно умов
договору оренди (розділ - зміна умов
договору і його припинення) та ст. 31,32
Закону України «Про оренду землі»
підставою припинення договору оренди є
рішення суду на вимогу однієї із сторін
унаслідок невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором.

Позивачем не подано до суду належних та
допустимих доказів вчинення позивачем
передбачених законом заходів, щодо
здійснення самоврядного контролю за
використанням земель, внесення змін до
вищезазначених договорів оренди землі
один раз на три роки у зв'язку з
затвердженням нормативної грошової
оцінки земель у 2010 році..

Посилання представника позивача на
неодноразове направлення листів
суб'єктам господарювання з вимогою
отримати нові витяги з нормативної
грошової оцінки землі смт . Андріївка
для подальшого внесення змін у
договори оренди, як на доказ належного
виконання своїх повноважень не
приймається судом до уваги, оскільки
такі дії не свідчать про вчинення
належних та дієвих заходів, щодо
здійснення самоврядного контролю як
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства, звернення до суду з
позовом про припинення договорів
оренди в разі невиконання орендарями
обов'язків передбачених договорами
оренди землі тощо.

Враховуючи викладене, судом
встановлено правомірність та
обґрунтованість п. 1 вимоги Державної
фінансової інспекції в Харківській
області № 730-11/2387 від 08.11.2013 року про
усунення виявлених порушень в частині
зобов'язання позивача переглянути
укладені договори оренди земельних
ділянок.

Відносно вжиття заходів щодо стягнення
коштів на суму 41214, 40 грн. суд зазначає.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті
10 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Крім того, згідно з пунктом 21 пункту 6
Положення про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
указом Президента України від 23.04.2011
року № 499/2011 - Держфінінспекція України
виконання покладених на неї завдань
має право в встановленому порядку при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, визначати їх розмір
згідно з методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Одночасно, пункт 6.18. Положення про
державні фінансові інспекції у
районах, містах та міжрайонні,
об'єднані в районах та містах державні
фінансові інспекції, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 03.10.2011 року № 1236, зазначає, що
інспекція має право в установленому
порядку при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. г ст. 90 Земельного
кодексу України власники земельних
ділянок мають право на відшкодування
збитків у випадках передбачених
законом.

Статтею 156 Земельного Кодексу України
від 25.10.2001р., № 2768-III передбачені
підстави відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
а саме: власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок: а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 Земельного Кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в
тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території,
засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами.
Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам, врегульований
Постановою КМУ № 284 від 19.04.1993р., яким
передбачено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.
Розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії. (п.1,2
Постанови КМУ № 284)

Таким чином, з аналізу вищезазначених
норм вбачається, що відповідач повинен
визначити збитки за наявності
визначених законом підстав, згідно з
порядком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Однак відповідачем в порушення вимог ч.
2 ст. 71 КАС України не подано до суду
належних та допустимих доказів
встановлення в ході ревізії визначених
законом підстав для визначення таких
збитків та дотримання встановленого
законодавством порядку їх визначення,
акт ревізії таких обставин не містить.

Таким чином, відповідач визначаючи у
акті перевірки розмір збитків діяв не у
спосіб, який передбачений у пункті 13
частини 1 статті 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні», а тому
розрахунок збитків заподіяних
позивачу, суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуюче вищевказане, суд вважає
пункт 1 вимоги № 730-11/2387 від 08.11.2013 року
про усунення виявлених порушень в
частині вжиття заходів щодо стягнення
коштів на суму 41214, 40 грн. незаконним та
таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8-14, 71, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Андріївської
селищної ради до Ізюмської міжрайонної
державної фінансової інспекції про
визнання протиправним та скасування
пункту вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 1
вимоги Ізюмської міжрайонної
державної фінансової інспекції від
08.11.2013 року № 730-11/2387 в частині
зобов'язання Андріївську селищну раду
вжити заходи щодо стягнення коштів на
суму 41214, 40 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного проваджені або
набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23.05.2014
року.

Суддя
Волошин Д.А.