Справа № К/9991/95835/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/95835/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Лосєв А.М. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Красногвардійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.02.2011 р.

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2011 р.

у справі №2а-11079/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Красногвардійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області,

та Управління державного казначейства
у Красногвардійському районі
Головного управління державного
казначейства України у Харківській
області

та Головного управління державного
казначейства у Харківській області,

за участю Прокурора Харківської
області,

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- позивач) звернувся до суду з позовом
до Красногвардійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області, Управління
державного казначейства у
Красногвардійському районі Головного
управління державного казначейства
України у Харківській області та
Головного управління державного
казначейства у Харківській області
(далі - відповідачі) про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетного відшкодування.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 18.02.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2011 р.,
позовні вимоги задоволено: скасовано
податкове повідомлення - рішення від
30.05.2007 р. №/0, відшкодовано з
Державного бюджету України податок на
додану вартість у сумі 55 769,00 грн.,
визначений у податковій декларації за
квітень 2007 року та зобов'язано
перерахувати бюджетне відшкодування у
сумі 55 769,00 грн. на рахунок позивача
НОМЕР_1 відкритий у ХГРУ КБ
«Приватбанк», МФО 351533.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Посадовими особами податкової
інспекції 29.05.2007 р. проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку достовірності заявленої
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість позивача, про що
складено акт №12/16-НОМЕР_2, яким
встановлено порушення п.п.7.7.2, 7.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до завищення
суми бюджетного відшкодування за
квітень 2007 року на 55 769,00 грн.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.05.2007 р.
№/0, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на 55 769,00 грн.

Крім того, працівниками податкового
органу проведено виїзну позапланову
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за період квітня, травня 2007 року,
про що складено акт від 27.07.2007 р.
№762/17-013-НОМЕР_2, яким підтверджено
завищення заявленої до відшкодування
суми податку на додану вартість за
квітень 2007 року на 55 769,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Фактичною підставою для зменшення
позивачу суми бюджетного
відшкодування за спірний період
слугував висновок податкового органу
про те, що позивачем під час перевірки
на підтвердження вчинення
господарських операцій з ТОВ «Деметра»
надано дублікати податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач розпорядженням виконавчого
комітету Красноградської районної
ради Харківської області від 17.10.2005
року №0000608 зареєстрований як
фізична особа - підприємець та є
платником податку на додану вартість,
згідно свідоцтва від 18.10.2005 р. НОМЕР_3.

У період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. та з 01.01.2007
р. по 31.12.2007 р. позивач перебував на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, був платником
податку на додану вартість.

17.05.2007 р. позивач подав до контролюючого
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за квітень 2007 року,
де зазначив суму бюджетного
відшкодування у розмірі 55 769,00 грн.,
розрахунок суми бюджетного
відшкодування та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування.

Красноградському районному відділенню
державного казначейства у Харківській
області позивач надав копію декларації
за квітень 2007 року для ведення реєстру
податкових декларацій по платникам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач зареєстрований
платником податку на загальних умовах
та сплачує податок у розмірі 20
відсотків бази оподаткування, а отже
має право на нарахування податку,
податковий кредит та складання
податкової накладної, а також на
отримання бюджетного відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем (покупець) та ПП «Деметра»
(продавець) укладено ряд договорів
купівлі-продажу, відповідно до яких
продавцем передано у власність покупцю
сільськогосподарську техніку, згідно
специфікації.

Відповідно до зазначених договорів ПП
«Деметра» передало позивачу товар, а
позивач прийняв та сплатив його
вартість.

Попередніми судовими інстанціями
встановлено, що позивачем отримано від
продавця товарів податкові накладні:
від 01.03.2007 р. №126, від 01.03.2007 р. №144, від
15.03.2007 р. №186, від 19.03.2007 р. №193, від 17.04.2007
р. №270, від 23.04.2007 р. №275, від
02.04.2007 р. №218, від 02.04.2007 р. №238, на
підставі яких сформовано податковий
кредит.

Нормами п.1.8 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено
бюджетне відшкодування як суму, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
п.п.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені законом для
відповідного податкового періоду. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду (п.п.7.7.2 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»).

Отже, сума бюджетного відшкодування
формується як від'ємне значення
різниці між податковими зобов'язаннями
та податковим кредитом за відповідний
податковий період. У наступному
податковому періоді ця сума підлягає
бюджетному відшкодуванню платнику
податку за умови сплати податку на
додану вартість разом з ціною товару
постачальникам товарів. При цьому,
необхідною умовою є фактичне отримання
товару для його використання у
господарській діяльності платника
податків.

Визначальним фактом виникнення у
позивача права на включення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є отримання ним
належним чином оформлених податкових
накладних, а також фактичне здійснення
господарських операцій, що було
підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Посилання податкового органу, як на
підставу відсутності у позивача права
на відшкодування суми податку на
додану вартість по отриманим від ПП
«Деметра» накладним, на те, що у
виписаних податкових накладних були
допущені неточності, суди попередніх
інстанцій обґрунтовано не взяли до
уваги.

Так, позивач звернувся до ПП «Деметра»
з проханням виправити допущені помилки
(описку в адресі) та надати належним
чином оформлені податкові накладні.
При цьому, виписуючи податкові
накладні, ПП «Деметра» зробило на
податкових накладних напис «Дублікат».

Отже, ПП «Деметра» були складені
податкові накладні у момент виникнення
податкових зобов'язань і саме
оригінали податкових накладних були
надіслані позивачу та стали підставою
для віднесення зазначених в них сум
податку до складу податкового кредиту

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що незначні
недоліки податкових накладних не є
підставою для їх неврахування в
бухгалтерському обліку, за умови, що
вони не перешкоджають можливості
ідентифікувати особу, яка видала
податкову накладну, містять, зокрема,
відомості про придбані товари (роботи,
послуги), їх вартість, дату здійснення
операції та відповідну суму податку на
додану вартість.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій, що
накладні, видані ТОВ «Деметра» у повній
мірі виконують функції, покладені на
них Законом України «Про податок на
додану вартість», оскільки з їх змісту
можливо ідентифікувати учасників
господарської операції, визначити їх
податкові номери та дату видачі,
з'ясувати ставку податку та відповідну
суму податку у цифровому значенні, а
також загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Отже, відповідачем не наведено жодних
доводів та не надано будь-яких доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість включення позивачем
до складу податкового кредиту спірних
сум податку по господарським операціям
з ТОВ «Деметра».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
необґрунтованість прийнято податковим
органом податкового
повідомлення-рішення від 30.05.2007 р.
№/0 та наявності підстав для
відшкодування з Державного бюджету
України заявленої до відшкодування
позивачем суму податку на додану
вартість.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Красногвардійської
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської області
залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.02.2011 р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2011 р. у
справі №2а-11079/10/2070 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Лосєв А.М. Пилипчук Н.Г.