Справа № 2-а-5496/2011
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-5496/2011

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мясківська І.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Кравченка К.В.

-
Вербицької Н. В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області на
постанову Балтського районного суду
Одеської області від 25 жовтня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання неправомірним дій
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату підвищеної на 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 14
ЗУ « Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,-

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати неправомірними дії
відповідача - суб'єкта владних
повноважень - Управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії учаснику
війни у вигляді надбавки до пенсії в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком у відповідності до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
змінами і доповненнями від 23.11.1995 року
№ 458/95 ВР за період з 01.01.2007 року по день
звернення до суду, відновити
пропущений строк для звернення до суду,
допустити негайне виконання

постанови, розглянути справу в порядку
скороченого провадження, звільнити
його від сплати судових витрат згідно
ст. 4 Декрету КМУ від 21.01.1993 року «Про
державне мито», в зв'язку з
незадовільним станом здоров'я та
похилим віком розглянути справу без
його участі.

Справа була розглянута за відсутності
сторін в порядку скороченого
провадження.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 25 жовтня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2 -
задоволено.

Визнано неправомірною відмову
Управління пенсійного фонду
Балтському районі Одеської області в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового
утримання, як учаснику війни,
відповідно до частини третьої ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії та їх соціальний
захист» із змінами і доповненнями від
23.11.1995 року № 458/95 ВР в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області провести перерахунок
та виплату ОСОБА_2 раніше призначеної
пенсії на 50 відсотків мінімальної
пенсії за віком, як учаснику війни
відповідно до положень частини третьої
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни , гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року №458 /95 ВР та
перерахувати вищевказане підвищення
виходячи із прожиткового мінімум
затвердженого Законом України «Про
прожитковий мінімум», згідно ст. ст.
28,42,46, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із змінами і доповненнями
від 23.12.2004 року №2291-15 встановленої
частини першої ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового
мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та зробити
перерахунок і виплату виниклої
заборгованості з урахуванням
сплачених сум, починаючи з 01 січня 2007
року по 03 жовтня 2011 року.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус учасника війни.

З 1 січня 1994 року набув чинності Закон
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII.

У відповідності до ч.3 ст.14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 23 листопада 1995 року №
458/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", учасникам війни, нагородженим
орденами і медалями колишнього Союзу
РСР за самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії підвищуються
на 75 процентів мінімальної пенсії за
віком, іншим учасникам війни - на 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 22 грудня 1995 року №
488/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
частина 3 зазначеної статті викладена у
редакції: "Учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, іншим
учасникам війни - на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком".

Законом України від 18 листопада 2004 року
№ 2212-IV "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" ч.4
ст.14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" після слів
"довічне грошове утримання" доповнено
словами "чи державна соціальна
допомога". Цей Закон набрав чинності з
01.01.2005 року.

У редакції Закону України від 5 жовтня
2005 року № 2939-IV "Про внесення змін до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
ч.4 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» викладена
наступним чином: "Учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, іншим
учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Цей Закон
набрав чинності з 01.01.2007 року.

Зазначена редакція неконституційною
рішенням Конституційного Суду України
не визнавалася.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (про
що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005
від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005),
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні,
включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2
статті 19, статтями 22, 23, частиною 1
статті 24 Конституції України, набуте у
сфері пенсійного забезпечення, не може
бути скасоване, звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, колегія суддів наголошує,
що позивач із заявою про перерахунок
підвищення до пенсії, як учаснику
війни, передбаченого приведеними
нормами закону до відповідача на час
дії вказаних норм законів, які
передбачали таке підвищення у
зазначеному в позові розмірі, не
звертався, а з 01 жовтня 2007 року
відповідач у добровільному порядку
виконує вимоги ч.4 ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у останній
редакції, яка не визнана
неконституційною.

Разом із цим судом першої інстанції
розглянуто вимоги без дотримання вимог
ст. 99 КАС України, яка встановлює
шестимісячний строк позовної давності
звернення до суду.

Враховуючи, що позивач звернувся з
позовом 03.10.2011р., то розгляду підлягають
вимоги за період з 03.04.2011р.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Тобто, вимоги за інший період
повинні бути залишені без розгляду.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання на ч.2 ст.46 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування», оскільки цією статтею
передбачається виплата пенсії без
обмеження строку за минулий час лише у
випадку нарахування такої пенсії та не
отримання з вини органу, який призначає
та виплачує пенсію.

Предметом даного спору є належне
нарахування державної соціальної
допомоги позивачу з боку управління
ПФУ, в зв'язку з чим ст.46 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» до спірних правовідносин
не застосовується.

Крім того, доводи позивача щодо
необізнаності не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що в задоволенні
вимог повинно бути відмовлено, а за
період з 01.01.2007р. по 03.04.2011р. - позовні
вимоги підлягають залишенню без
розгляду.

Таким чином, оскаржувана постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, оскільки суд порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4 ч. 1 ст.
202, ч. 2 ст. 205, ст.183-2 КАС України, колегія
суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області - задовольнити
частково.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 25 жовтня 2011 року
по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання неправомірним дій
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату підвищеної на 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 14
ЗУ « Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» -
скасувати.

Винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання неправомірним дій Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищеної на 50 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до ч.3 ст. 14 ЗУ « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» - відмовити.

Позовні вимоги за період з 01.01.2007р. по
03.04.2011р. залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: