Справа № 2а-1490/11/2170
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-1490/11/2170

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Новотроїцькому районі Херсонської
області про визнання неправомірними
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Новотроїцькому районі Херсонської
області (далі відповідач), в якому
просив визнати неправомірними та
скасувати рішення відповідача №215 від
11.10.10р., №264 від 13.12.10р., №265 від 13.12.10р., №13
від 01.02.11р., №14 від 01.02.11р., №15 від 01.02.11р.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначалося, що дані рішенням
відповідача прийняті на підставі п. 5 ч.
9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІУ (далі Закон №
1058-ІУ) з порушенням строків давності,
встановлених ст. 250 ГК України майже
через рік з моменту скоєння
правопорушення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушено норми матеріального права, а
також допущено неповне з'ясування
обставин справи, у зв'язку з викладеним
в апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Згідно вимог п.1 ч. 1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, колегія суддів вважає, що
справа може бути розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 не було подано відомості, що
використовуються в СПОВ за 2007, 2008 та 2009
роки, не було подано розрахунку
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2007, 2008, 2009 роки.

Начальником УПФУ в Новотроїцькому
районі Херсонської області на підставі
п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було прийняті рішення №215
від 11.10.10р., №264 від 13.12.10р., №265 від
13.12.10р., №13 від 01.02.11р., №14 від 01.02.11р., №15
від 01.02.11р. про застосування до позивача
фінансових санкцій на загальну суму
1020,00 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення
управління в Новотроїцькому районі
Херсонської області №215 від 11.10.10р., №264
від 13.12.10р., №265 від 13.12.10р., №13 від 01.02.11р.,
№14 від 01.02.11р., №15 від 01.02.11р.
посилаючись на те, що на час
застосування фінансових санкцій у
відповідності до норми ст. 250 ГК України
збіг встановлений законодавством
строк їх застосування.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», страхувальник
зобов'язаний подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.

Частиною 6 статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено, що відомості
про застрахованих осіб, зазначених у
пунктах 3 і 4 статті 11 цього Закону,
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду України
безпосередньо цими особами. Форми
документів, порядок та строки подання
встановлюються правлінням Пенсійного
фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 10 червня 2004р. №7-6
затверджений Порядок формування та
подання органам Пенсійного фонду
України відомостей про застраховану
особу, що використовується в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, який
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 10 серпня 2004р. за № 1000/9599
(далі-Порядок №7-6).

Підпунктом 1 пункту 1.3 Порядку 7-6
страхувальник один раз на рік до 1
квітня поточного року згідно із
затвердженим графіком подає до
територіального органу Пенсійного
фонду за місцем реєстрації комплект
документів первинної звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застрахованих осіб за
попередній рік. Перелік форм
документів первинної звітності до СПОВ
наведено у розділі 2 цього Порядку.

Відповідно до п.п. 6 п. 1.3 Порядку 7-6
графіки подання первинної звітності та
коригувальних документів до системи
персоніфікованого обліку визначаються
та надаються страхувальникам
територіальними органами Пенсійного
фонду за місцем їх реєстрації.
Відомості до системи
персоніфікованого обліку надаються на
електронних та паперових носіях.

У відповідності до Інструкції про
порядок обчислення та сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного Фонду України, затвердженої
Постановою №21-1 від 19.12.2003 року (в
редакції, чинній до 05.11.2009 року) за
підсумками року платники, зазначені в
підпункті 2.1.3 (крім тих, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок),
пункту 2.1 цієї Інструкції, надають
органу Пенсійного фонду за місцем
проживання розрахунки сум страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
звітний рік до 1 квітня наступного за
звітним роком.

Згідно з п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, яка була
чинною до 01.01.2011 року) за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до п.7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» на
період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Крім того апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що штрафні
санкції згідно оскаржуваних рішень
нараховані щодо несвоєчасного подання
звітності за 2007, 2008 та 2009 рік, а відтак,
відповідачем правомірно застосовано
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при прийнятті
оскаржуваного рішення.

Разом з тим, нормою ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що даний Закон регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Відповідальність за несвоєчасну
сплату сум страхових внесків
передбачена положеннями Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 250
ГК адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
субєкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Частиною 15 статті 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Дану позицію підтримав Верховний Суд
України у справі №21-160а11, постанова від
04.07.11 року, а саме у розумінні Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про
виконавче провадження рішення органу
ПФУ не є виконавчим документом, тому
недоїмка, штраф та пеня стягуються в
судовому порядку. Оскільки строки
стягнення не є предметом регулювання
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то частину 15 статті 106
цього Закону в контексті положень
частини 14 цієї ж статті треба розуміти
як непоширення строків давності не
лише на стягнення недоїмки, пені та
штрафів в судовому порядку, а й на
прийняття рішення органу ПФУ про їх
застосування. Отже, норми ст. 250 ГК
України до даних правовідносин не
застосовуються.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Новотроїцькому районі
Херсонської області про визнання
неправомірними та скасування рішення
відповідача №215 від 11.10.10р., №264 від
13.12.10р., №265 від 13.12.10р., №13 від 01.02.11р., №14
від 01.02.11р., №15 від 01.02.11р. необхідно
відмовити.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст.2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 17
липня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов