Справа № К/9991/94897/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/94897/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі міста Запоріжжя

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 жовтня 2010 року

у справі № 2а-806/10/0870

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Запоріжжя

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі міста
Запоріжжя (далі - відповідач) про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій форми «С»
від 20 жовтня 2009 року №, прийнятого
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2010
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 жовтня 2010 року постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2010
року скасовано та прийнято нову
постанову. Позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій форми «С» від 20 жовтня 2009 року
№, прийняте ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя

В касаційній скарзі ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року і залишити в силі постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2010
року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
була проведена перевірка за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці - магазину, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарської
діяльності - ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт №000340 від 07 жовтня 2009
року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги пункту 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», які полягали у реалізації
позивачем товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, на загальну
суму 3340,90 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_1
перебував на загальній системі
оподаткування, був зареєстрований як
платник податку на додану вартість, мав
зареєстровану за №263 від 09 квітня 2004
року у органі державної податкової
служби книгу обліку доходів та витрат,
проте не вносив до зазначеної книги
відомостей про вартість товарів,
отриманих для продажу, та, відповідно,
не здійснював облік товарних запасів,
які реалізовувались в магазині, на
загальну суму 3340,90 грн.

20 жовтня 2009 року ДПІ у Ленінському
районі міста Запоріжжя на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення №, яким на підставі
статті 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосувала до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові)
санкції у сумі 6681,80 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що позивач неналежним чином вів
облік товарів у Книзі обліку доходів та
витрат, з огляду на що притягнення його
до відповідальності, встановленої
статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», є правомірним.

Суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, виходив з того, що податковим
органом не було доведено належними і
допустимими доказами обставин та
фактів, на які він посилається в
обґрунтування відповідності нормам
чинного законодавства прийнятого ним
оскаржуваного рішення, з урахуванням
того, що позивач перебуває на загальній
системі оподаткування, є платником
податку на додану вартість та має всі
первинні бухгалтерські документи, які
свідчать про те, що наведений у
відомості податкового органу перелік
товару на загальну суму 3340,90 грн., є
належним чином облікований та
оприбуткований.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Отже, відповідальність фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності,
встановлена статтею 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», за порушення вимог пункту 12
статті 3 цього Закону настає у тому
випадку, коли облік товарних запасів не
ведеться у визначеному законодавством
порядку.

Згідно з пунктом 6 статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого проводити державну
регуляторну політику.

Кабінетом Міністрів України на
виконання положень статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» прийнято
постанову від 26 вересня 2001 року № 1269
«Про затвердження Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат».

За приписами пунктів 1, 5 Порядку
ведення книги обліку доходів і витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1269 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
книга обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності). При цьому до Книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведенням витрат і/або
отриманим доходом; суми витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів і витрат
визначено Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю (додаток № 10), затвердженою
наказом ДПА України від 21 квітня 1993
року № 12, відповідно до положень якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), книга обліку
доходів і витрат містить наступні
розділи: 1 - період обліку; 2 - кількість
виготовленої продукції (наданих
послуг); 3 - витрати на виробництво
продукції, придбання товару; 4 -
кількість проданої продукції (наданих
послуг); 5 - ціна продажу продукції
(послуг); 6 - сума виручки (доходу); 7 -
чистий доход.

З аналізу наведених вище правових норм
слідує, що книга обліку доходів і
витрат призначена виключно для обліку
доходів та витрат суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва, та не
передбачає обліку товарних запасів.

За таких обставин, а також зважаючи на
те, що позивач перебуває на загальній
системі оподаткування, є платником
податку на додану вартість, при
здійсненні розрахункових операцій
застосовує реєстратор розрахункових
операцій типу Datecs 914P-50 та має всі
первинні бухгалтерські документи, які
свідчать про те, що наведений у
відомості податкового органу перелік
товару на загальну суму 3340,90 грн., є
належним чином облікований та
оприбуткований (т.1 арк. справ 45-66),
колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
про відсутність у податкового органу
правових підстав для притягнення
позивача до відповідальності,
встановленої статтею 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», за неведення книги обліку
доходів і витрат.

З огляду на встановлене, суд
апеляційної інстанції дійшов
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про неправомірність оспорюваного
рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ДПІ у Ленінському
районі міста Запоріжжя залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна