Справа № 826/1615/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1615/14
інстанції: Клименчук Н.М.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства Київського
заводу реактивів, індикаторів та
аналітичних препаратів «РІАП» - Кваші
Валерії Михайлівни на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва до
Відкритого акціонерного товариства
«КЗ РІАП» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«КЗ РІАП» про стягнення
заборгованості. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що позивачем
відповідно до Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Про наукову та
науково-технічну діяльність»,
Постанови КМУ «Про затвердження
Порядку фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам не
бюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів ІІІ-IV рівнів акредитації
згідно із Законом України «Про наукову
та науково-технічну пенсію» проведено
перевірку правильності нарахування та
відшкодування фактичних витрат на
виплату пенсій науковим працівникам за
період 01.05.2013 року по 12.12.2013 року. За
результатами звірки розрахунків
встановлено, що відповідач має
заборгованість в розмірі 19058,72 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
лютого 2014 року задоволено вказаний
позов. Стягнуто з Відкритого
акціонерного товариства «КЗ РІАП» суму
заборгованості в розмірі 19058,72грн. на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м .Києва
суму боргу 19058,72 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Публічного
акціонерного товариства Київського
заводу реактивів, індикаторів та
аналітичних препаратів «РІАП» - Кваша
Валерія Михайлівна подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, оскаржувана постанова
суду першої інстанції - скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідач має
заборгованість перед Пенсійним Фондом
з фактичних витрат на виплату пенсій
науковим працівникам за період 01.05.2013
року по 12.12.2013 року.

Позивачем на адресу відповідача
направлялись повідомлення про суму
витрат на фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної відповідно
до Закону України «Про наукову та
науково-технічну пенсію» і сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, а також направлено
претензійний лист від 23.12.2013 року №
13671/02, який отримано відповідачем, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Сума боргу складає 19058,72грн. та в
добровільному порядку відповідачем не
погашена, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Предметом розгляду даної справи є
заборгованість з відшкодування
різниці фактичних витрат на виплату
пенсій наукового представника, порядок
призначення та виплати якої
регулюється Законом України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність".

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" встановлено, що пенсія
науковому (науково-педагогічному)
працівнику призначається при
досягненні пенсійного віку: чоловікам -
за наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років; жінкам -за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.

При цьому, статтею 24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" закріплено, що різниця між
сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III -IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації -за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність" суб'єктами наукової і
науково-технічної діяльності на яких
розповсюджується дія даного закону є:
вчені, наукові працівники,
науково-педагогічні працівники, а
також наукові установи, наукові
організації, вищі навчальні заклади
ПІ-ІУ рівнів акредитації, громадські
організації у науковій та
науково-технічній діяльності.

Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що науковим працівником є вчений, який
за основним місцем роботи та
відповідно до трудового договору
(контракту) професійно займається
науковою, науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та має
відповідну кваліфікацію незалежно від
наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації. Вченим - є
фізична особа, яка має повну вишу
освіту та проводить фундаментальні та
(або) прикладні наукові дослідження і
отримує наукові та (або)
науково-технічні результати.

Враховуючи вказані вище правила
чинного законодавства України, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції не надано
належної оцінки фактичним обставинам
справи з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що
матеріали справи не містять доказів
того, що у відповідача наявні
працівники, які заямають наукові
посади та займаються науковою
(науково-педагогічною) діяльністю під
час роботи у вказаному товаристві.

Зокрема, такі відомості не
підтверджені і відносно ОСОБА_3

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції передчасно дійшов
висновку про наявність у відповідача
спірної заборгованості по виплаті
вказаної вище пенсії ОСОБА_3 та
здійснення ним під час роботи на
Київському заводі хімічних реактивів,
індикаторів та аналітичних препаратів
"РІАП" наукової діяльності.

Крім того, колегія суддів приймає до
уваги, рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 22.11.2005 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ВАТ "Київський завод
"РІАП", третя особа: Управління
пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
надання уточнюючої довідки, яке
набрало законної сили, встановлено, що
ДП "Київський завод "РІАП" та ВАТ
"Київський завод "Ріап" протягом всього
часу існування займалося виключно
виробничою діяльністю і в своєму
складі наукових підрозділів не мало.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ст. 69 ч. 1 КАСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відсутність на підприємстві наукових
підрозділів виключає можливість
проведення ним наукових досліджень та
наявності в штаті наукових
працівників.

Даний факт є преюдиційним та не
підлягає доказуванню, а вищеозначене
рішення є обов'язковим до врахування
при розгляді інших справ.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає неправильним висновок суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
оскільки підстави для нарахування та
виплати позивачем спірних виплат були
відсутні, що виключає обов'язок
відповідача по вішкодуванню фактичних
витрат на виплату спірної пенсії.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги
обґрунтованими, а тому вона є такою, що
підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, оскаржуване
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Київського заводу реактивів,
індикаторів та аналітичних препаратів
«РІАП» - Кваші Валерії Михайлівни -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 лютого 2014 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
до Відкритого акціонерного товариства
«КЗ РІАП» про стягнення заборгованості
- відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.