Справа № 607/20511/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року

Справа № 876/1325/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 20 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі (далі - УПФУ
в м.Тернопіль), в якому просив
зобов'язати відповідача призначити
йому пенсію із зниженням пенсійного
віку відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 17.06.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
15.07.1986 р. по 27.07.1986 р. приймав участь в
роботах по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в 30-ти кілометровій зоні
відчуження в місті Чорнобиль. 29.03.2013 р.
Тернопільською облдержадміністрацією
йому було видано посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. 17.06.2013 р. позивач
звернувся в УПФУ в м. Тернополі із
заявою про оформлення пенсії зі
зниженням пенсійного віку, однак, йому
було відмовлено, оскільки подані ним
документи не містили інформації про
населений пункт чи об'єкт і період, де і
коли заявник був зайнятий на роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20.12.2013 р. позов було
задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржило УПФУ в м.
Тернополі. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що
позивачем не надано для призначення
пенсії встановленого законодавством
документу, який би дав можливість
встановити періоди робіт, населений
пункт чи об'єкт, де позивачем
проводились роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, а тому і
відсутні підстав для призначення
пенсії відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін з
наступних підстав.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що позивач має усі
необхідні умови для призначення пенсії
на пільгових умовах зі зменшенням
пенсійного віку.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними та
такими, що відповідають нормам
матеріального права та обставинам
справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено умови надання
пенсій за віком особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Частиною 1 ст. 55 цього Закону
передбачено призначення пенсій за
віком із зниженням пенсійного віку на 10
років особам, які працювали в зоні
відчуження з моменту аварії до 01 липня
1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення пенсій
регулюється Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7
вищезазначеного Порядку документами,
що засвідчують особливий статус особи,
є: посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи») та довідка
про період (періоди) проживання (роботи)
на цих територіях, видана органами
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році 2 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
учасника ліквідації наслідків авари на
Чорнобильській АЕС у 1986 році серія
НОМЕР_1, виданого 29.03.2013 р.
Тернопільською обласною державною
адміністрацією.

Вказане посвідчення відповідає
вимогам абз. 3 ст. 5 Постанови Кабінету
Міністрів України №51 від 20.01.1997 р. «Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р.
посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
іншими актами законодавства.

Наявність у позивача статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії ніким не
оспорювалась, а тому посвідчення є
чинним і воно вказує на те, що позивач
згідно абз. 3 п. 3 ст.14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
Постанови Кабінету Міністрів України
№51 від 20.01.1997 р., дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській катастрофі 1986 році.

Факт перебування, роботи позивача в
зоні відчуження підтверджується
довідкою №3 від 15.03.1993 р., виданої
Державним Тернопільським
шляхово-будівельним управлінням №24, з
якої вбачається, що ОСОБА_1 працював
машиністом бульдозера в
Тернопільському ШБУ-24 і з 15.07.1986 р. по
27.07.1986 р. включно приймав участь у
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в 30-ти
кілометрової зони відчуження в м.
Чорнобиль. Заробітна плата за вказаний
період нарахована в 2-х кратному
розмірі і становить 253 крб. 15 коп.

Відповідно до довідки №4 від 20.02.2013 р.,
виданої ПАТ «Тернопільське
шляхово-будівельне управління -24»
проведено розшифрування заробітної
плати позивача за 1984-1987 роки.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки для
призначення пенсії із зниженням
пенсійного віку, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, у позивача були
наявні та подані всі необхідні
документи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
- залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 20 грудня 2013
року по справі № 607/20511/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський