Справа № 804/2030/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 р. Справа № 804/2030/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі судового засідання
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у письмовому провадженні в
залі суду у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетрвовська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 31 січня 2014
року звернулась до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, у якому просила стягнути з
відповідача на користь бюджету
податковий борг з єдиного податку в
розмірі 1814,08 грн.

Сторони у судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином, тому у відповідності до ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача 27.02.2014р. надав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідачу ухвала про відкриття
провадження в адміністративній справі
та повістка надсилались на адресу, що
вказана у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, рекомендованими
поштовими відправленнями, але конверт
повернувся на адресу суду «у зв'язку з
закінченням терміну зберігання».

Згідно частини 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
місцезнаходження юридичної особи
або місце проживання фізичної особи -
підприємця визначається на підставі
відомостей, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців .
Відповідно ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких підстав суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними у ній
матеріалами, оскільки судом вжито усіх
заходів для повідомлення відповідача
належним чином про розгляд судової
справи.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2(далі - відповідач)
зареєстрований у якості фізичної
особи-підприємця, що підтверджується
Витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в
Державній податковій інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
позивач) як платник податків.

12.06.2012 року фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 подано заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування другої групи зі ставкою
20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.12.06.2012 року
Відповідачем отримано свідоцтво
платника єдиного податку серія НОМЕР_2.

Тобто, починаючи з липня 2013 року
відповідач, перебуваючи на спрощеній
системі оподаткування повинен
сплачувати єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Так, з травня 2013 року по грудень 2013 року
ФОП ОСОБА_2 було нараховано авансових
внесків єдиного податку на загальну
суму 1835,2 грн.Зазначена сума була
частково зменшена за рахунок переплати
в розмірі 21,12 грн.

Згідно довідки платника податків про
стан розрахунків з бюджетом за
позивачем рахується податковий борг у
розмірі 1835,20 грн.

03.09.2013 року ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська з метою вжиття
заходів щодо погашення податкового
боргу відповідно до ст. 59 Податкового
кодексу України відповідачу було
направлено поштою податкову вимогу
№24204-17 від 21.08.2013 року. Однак у зв'язку з
закінченням терміну зберігання
зазначену вимогу було повернуто до ДПІ,
про що свідчить копія конверту.

Станом на день розгляду справи
відповідач податковий борг не сплатив
та доказів оплати податкового боргу до
суду не надав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

З 01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу
України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Відповідно ст. п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 10.1.2 п. 10.1 ст. 10 Податкового
кодексу України єдиний податок
належить до місцевих податків.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України, юридична особа чи
фізична особа-підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Відповідно до п. 293.1., 293.2 ст. 293
Податкового кодексу України, ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно абз. 294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої та другої груп є календарний
рік.

Абз. 1-2 п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу
України встановлено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Згідно п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу
України нарахування авансових внесків
для платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

Згідно ж п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення. Податкова вимога
не надсилається (не вручається), якщо
загальна сума податкового боргу
платника податків не перевищує
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. У разі збільшення
загальної суми податкового боргу до
розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, орган державної податкової
служби надсилає (вручає) податкову
вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 95.1 - п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги. Стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу
України орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення податкового
боргу у сумі 1814,08 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 4-12, 41, 94, 128, 158-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкової заборгованості-
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь
державного бюджету податковий борг з
єдиного податку в розмірі 1814,08 грн.
(одна тисяча вісімсот чотирнадцять грн.
08 коп.).

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії
постанови.Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко