Справа № 804/1795/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 р. Справа № 804/1795/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Дубровці Д.В.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - Рябоконь
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання протиправними та
скасування податкових-повідомлень
рішень:

- № від 22.01.2014р., яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у сумі 26'
747грн.21коп., з яких за основним платежем
- 21' 397грн.77коп., штрафні санкції -
5'349грн.44коп.

- № від 22.01.2014р. за наслідками
якого донараховано 44' 836грн.07коп.
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, з яких
за основним платежем - 42' 836грн.07коп.,
штрафні санкції - 2' 141грн.80коп.

Також, позивач просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
формування висновків Акту перевірки №
1366/173/НОМЕР_1 від 30.12.2013р.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, посилаючись на
законодавчі підстави своїх дій,
діяльність в межах закону та наданих
повноважень, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, вивчивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, при розгляді справи
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
що ОСОБА_3 має реєстраційний номер
платника податків НОМЕР_1.

З 26.11.2013 р. по 23.12.2013 р. ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
планову документальну виїзну
перевірку Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин із працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загально-бов'язкове державне соціальне
страхування, виконання вимог валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки 30.12.2013р.
відповідачем складено Акт про
результати планової документальної
виїзної перевірки від № 1366/173/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено заниження
об'єкту оподаткування.

На підставі Акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення рішення:

- № від 22.01.2014р., яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у сумі 26'
747грн.21коп., з яких за основним платежем
- 21' 397грн.77коп., штрафні санкції -
5'349грн.44коп.

- № від 22.01.2014р. за наслідками
якого донараховано 44' 836грн.07коп.
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, з яких
за основним платежем - 42' 836грн.07коп.,
штрафні санкції - 2' 141грн.80коп.

Не погоджуючись з такими діями та
висновками податкового органу, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що в ході перевірки
відповідачем не визнано
взаємовідносини між ТОВ ПМТП
«Промснаб» та ОСОБА_3 за період
вересень-грудень 2012 р., січень -
вересень, листопад 2012 р.

При цьому, позивач зазначає, що мав
взаємовідносини із ТОВ ПМТП «Промснаб»
також у липні-серпні 2011 р. та жовтні,
грудні 2012 р. і ці взаємовідносини були
визнані відповідачем, хоча позивач в
цей період отримував від ТОВ ПМТП
«Промснаб» такий самий товар, що був
отриманий ним у ТОВ ПМТП «Промснаб» у
оспорюваний відповідачем період
вересень-грудень 2012 р., січень -
вересень, листопад 2012 р., товар
поставлявся на підставі одного і того ж
Договору постачання товарів № 010701 від
01.07.2011 р. і тому взагалі не зрозуміло чим
керувався Відповідач роблячи висновки
щодо нібито фіктивності відносин.

Позивач вказує, що в Акті перевірки
відповідач необгрунтовано послався на
наявність Акту Лівобережної ОДПІ
м.Дніпропетровська від 15.01.2013 р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ ПМТП «Промснаб» щодо
платників податків ТОВ «Ривз», ПП
«АТМ», ТОВ «Стард-Д», ТОВ «Ангстрем
Континеталь», ТОВ «Дидактика», ТОВ
«Шоковіта», ТОВ «Феріт-Д», ТОВ «Ліга»,
оскільки позивач не мав взаємовідносин
з останніми, крім ТОВ ПМТП «Промснаб»,
первинні документи за перевіряємий
період відповідачем не досліджувались.

Також, позивач посилається, що ТОВ ПМТП
«Промснаб» з 20.01.2006 р. і на час розгляду
справи є діючим платником ПДВ
(свідоцтво платника ПДВ не анульоване),
вчасно подає податкову звітність до
ДПІ та підтверджує свої відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи для
державного реєстратора (згідно
інформації із ЄДРПОУ).

З посиланням на ст.ст.16.1.2., 16.1.4., 109.2., 110.1
Податкового кодексу України позивач
вказує, що відповідальність за
вчиненні правопорушення покладається
виключно на платників податків або їх
посадових осіб, що допустили ці
правопорушення, а не на інших осіб.

Отже, позивач доходить висновку, що
порушення, допущені одним із платників
податків у відображенні в податковому
обліку певної господарської операції,
за загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків.

Позивач зазначає, що предметом
Договору постачання товарів № 010701 від
01.07.2011 р. визначено зобов'язання
Постачальника (ТОВ ПМТП «Промснаб»)
поставити (передати у власність)
Отримувача (ФОП ОСОБА_3) товар згідно
рахунків-фактур по попередньо
узгодженим цінам та кількості, а
Отримувач зобов'язався прийняти й
оплатити цей товар.

Умови Договору постачання товарів №
010701 від 01.07.2011 р. були повністю виконані
і вказаний Договір не був визнаний
недійсним у судовому порядку, щодо його
укладення чи виконання не було
порушено жодної кримінальної справи чи
кримінального провадження, тому
позивач вважає, що у відповідача
відсутні будь-які законні підстави
сумніватися чи не визнавати правові
наслідки даного правочину.

При цьому, позивач вказує, що
враховуючи малогабаритність та
невеликий розмір партій товару, який
закуповувався у ТОВ ПМТП «Промснаб»,
йому було б економічно не вигідно
оплачувати вартість послуг
спеціального перевізника по
м.Дніпропетровську зі складу ТОВ ПМТП
«Промснаб». А згідно додаткової угоди
№ 1 до Договору постачання товарів №
010701 від 01.07.2011 р. - Постачальник
зобов'язувався безоплатно зберігати на
своєму складі, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, товар поставлений
Отримувачу по даному договору до тих
пір поки його не забере Отримувач
особисто або треті особи за письмовим
розпорядженням Отримувача.

Позивач вказує, що первинні документи,
які підтверджують отримання товару від
ТОВ ПМТП «Промснаб», були належним
чином оформлені та підписані сторонами
по Договору № 010701 від 01.07.2011 р. даного
Договору. Факт відпуску-отримання
товару за період 2011 р. - 2012 р. згідно п. 1.1.
Договору № 010701 від 01.07.2011 р.
підтверджуються підписаними ТОВ ПМТП
«Промснаб» та ФОП ОСОБА_3 видатковими
накладними та рахунками-фактурами.

На спростування висновків відповідача
щодо транспортування позивачем
отриманного товару, останній, з
посиланням на додані до матеріалів
справи документи, зазначив про
використання послуг відповідних
транспортних компаній, таких як "Нова
пошта", "Нічний експрес" тощо або
отримання товару безпосередньо
покупцем на складі за місцем
зберігання.

Позивач, з посиланням на додані до
материалів справи документи, вказує, що
виконав свої зобов'язання по оплаті
вартості отриманого товару в повному
обсязі шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів на
банківський рахунок ТОВ ПМТП
«Промснаб».

Отже, з посиланням на викладене,
позивач просить визнати протиправними
та скасувати оспорювані податкові
повідомлення-рішення та визнати
протиправними дії відповідача щодо
формування висновків Акту перевірки №
1366/173/НОМЕР_1 від 30.12.2013р.

Відповідач проти позову заперечує.
Письмові заперечення аналогічні
доводам акту перевірки та долучені до
матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень, які
підтримані представником у судовому
засіданні, відповідач зазначає, що в
ході перевірки встановлено, що ФОП
ОСОБА_3 за перевірений період не
здійснював придбання, надання
товарно-матеріальних цінностей на
умовах товарного кредиту.

Інформація про наявність у ФОП ОСОБА_3 у
власності рухомого та нерухомого майна
відсутня. Перевіркою щодо наявності
фактів здійснення ФОП ОСОБА_3 операцій
з суб'єктами, які мають ознаки
„фіктивності", припинили діяльність на
підставі рішення суду або щодо яких
установчі документи, свідоцтва про
державну реєстрацію, договори,
первинні чи інші документи визнано
судом недійсними тощо, встановлено
заємовідносини з ТОВ ПМТП «Промснаб»
().

Проведеним аналізом наявності у ФОП
ОСОБА_3 заборгованості по розрахунках з
контрагентами в розрізі контрагентів,
встановлено, що згідно з наданими
документами та письмовими поясненнями
рахується заборгованість. Станом на
01.01.2011р. заборгованість відсутня.

Відповідач посилається на письмові
пояснення позивача, згідно яких товар
відвантажувався безпосередньо зі
складу постачальника або перевізника
(але договора по перевізникам
відсутні), будь які товарно-траспортні
накладні до перевірки не надавались.

Також, відповідач вказує, що у
перевіреному періоді позивачем угоди
на транспортування товарів від
постачальника або до покупців не
укладались, а для реалізації великого
об'єму товару необхідно мати найманих
працівників, що у ФОП ОСОБА_3 є
відсутнім, тому неможливо визначити чи
дійсно було реалізовано така кількість
товару.

Як зазначає відповідач, згідно наданих
пояснень від 09.12.2013р. ФОП ОСОБА_3 у
перевіреному періоді не
використовував власних фондів
(приміщень, транспортних засобів) та не
укладав угод оренди складських та
офісних приміщень та угод на
транспортування.

В ході перевірки позивача відповідачем
використано матеріали Лівобережної
МДПІ м.Дніпропетровська по ТОВ ПМТП
«Промснаб» () акт №135/22-5/
31371255 від 15.01.2013 р., яким не підтверджено
реальності здійснення операцій з
контрагентами, а саме: не встановлено
факту поставок товарів по ланцюгу - ТОВ
ПМТП «Промснаб» - ФОП ОСОБА_3 -
контрагенти / покупці.

Відповідач вказує, що поставка по
ланцюгу ТОВ ПМТП «Промснаб» - ФОП
ОСОБА_3 не містить у своїй суті розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) систематичного (протягом місяця)
придбання та не спричиняє реального
настання правових наслідків, порушують
ст.228 ЦК України щодо укладення
правочину, який суперечить моральним
засадам суспільства, а також порушує
публічний прядок, спрямований на
заволодіння майном держави, дохідної
частини бюджету, а отже є нікчемним.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку, що в ході перевірки не
підтверджено наявність поставок
товарів від ФОП ОСОБА_3 підприємствам
покупцям, що свідчить про здійснення
правочину на реалізацію товарів без
мети настання реальних наслідків.

Відповідач вказує, що дійшов
зазначених висновків також у зв'язку з
тим, що позивач не є кінцевим
споживачем товарів.

Дослідивши матеріали справи, надані у
судовому засіданні документі та
пояснення, оцінивши їх у сукупності,
суд не погоджується з висновками
відповідача з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
регулюються Податковим кодексом
України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та
доповненнями). Зокрема, кодекс визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право:
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу
України, зазначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
збрів, а також дотримання валютною та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи..., та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності..., а
також отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі, за результатами перевірок
інших платників податків.

Так, відповідно до п.73.3. ст.73
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі. Таким чином
передача запиту на отримання
інформації до підрозділу податкової
міліції не є законним способом
отримання податкової інформації від
платника.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
отримання податкової інформації,
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначає Порядок
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№1232 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку,
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки,
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена
органом державної податкової служби
(ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі державної
податкової служби, в якому перебуває
платник податків, або в межах одного
населеного пункту.

Орган державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

Згідно з пунктом 6 Порядку визначено, що
у разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
зустрічну звірку.

Відповідно до пункту 7 Порядку
визначено, що за результатами
проведеної зустрічної звірки
складається довідка, яка підписується
суб'єктом господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби та особисто
вручається суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку або
надсилається суб'єкту господарювання
за його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом із повідомленням про вручення.

З огляду на вказані правові норми
вбачається, що проведення звірки - це
дії по співставленню даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, за
результатами здійснення яких
складається довідка.

При цьому заходи, спрямовані на
проведення зустрічної звірки, тобто,
спрямовані на вчинення дій щодо
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, однак без
фактичного здійснення таких дій, не
можуть вважатись діями по проведенню
зустрічної звірки.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим.

Згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України», господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення платником
податків господарської операції і,
якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Позивачем, на підтвердження реальності
господарських правовідносин між ним та
контрагентами до матеріалів справи
надані копії первинних документів.

З урахуванням позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі від 02.06.2011 року №
742/11/13-11 «Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України», витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Як вбачається зі змісту пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
за відсутності квитанції про прийняття
або неприйняття податкової накладної,
така податкова накладна вважається
зареєстрованою в Єдиному реєстрі
податкових накладних протягом
операційного дня, коли її було
надіслано продавцем.

Підставою віднесення сум до
податкового кредиту були податкові
накладні, які оформлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, та копії наявні в
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оспорювані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі Акту перевірки № 1366/173/НОМЕР_1
від 30.12.2013р.

Матеріалами справи та поясненнями
представників сторін доведено
протиправність висновків податкового
органу.

За таких обставин, суд вважає, що
висновки Акту перевірки спростовані,
не можуть бути використані у
подальшому, а тому підлягають
скасуванню.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи протиправність висновків
та бездіяльності відповідача, а також
те, що відповідачем не доведено
правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України, відповідних
доказів суду не надано, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
повернути пропорційно задоволених
вимог з Державного бюджету України
позивачу - Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1901грн.
00коп., сплачені квитанцією від 23.01.2014 р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
формування висновків Акту перевірки №
1366/173/НОМЕР_1 від 30.12.2013р.

Скасувати податкові-повідомлення
рішення Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
22.01.2014р. та № від 22.01.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1901грн.
00коп. (одну тисячу дев'ятсот одну грн.
00коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 05.03.2014 р. .

Суддя
Г. В. Потолова