Справа № 813/2935/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2935/14 16 год.
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
Павлюк-Апостол Г.С., Ткач О.О.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 про стягнення збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування зі сум грошового
забезпечення, зобов'язання вчинити дії
Львівську виправну колонію № 48
управління Державної пенітенціарної
служби України у Львівській області.
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до
Львівської виправної колонії № 48
Державної пенітенціарної служби
України у Львівській області (далі -
відповідач, ЛВК № 48) в якому просить:
на обов'язкове державне пенсійне
страхування зі сум грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески, та яке було присуджено
ОСОБА_1 постановами Сихівського
районного суду м. Львова від 13.12.2006 року
у справі № 2а-1980/06 та від 17.01.2012 року у
- зобов'язати відповідача
затвердити належним чином довідку № 10
шляхом підписання її головним
бухгалтером і начальником установи та
скріпити печаткою установи ЛВК № 48 і
зареєструвати належним чином та видати
ОСОБА_1 дану довідку № 10 про заробітну
плату для обчислення пенсії з січня 2001
в якій враховане грошове забезпечення,
на яке нараховуються страхові внески,
та яке стягнуто постановами
Сихівського районного суду м. Львова
від 13.12.2006 року у справі № 2а-1980/06 та від
- встановити судовий контроль за
виконання судового рішення шляхом
зобов'язання відповідача подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.
У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю та пояснили, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013 року
у справі № 813/6837/13-а позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково: визнано
протиправними дії ЛВК № 48 щодо
несплати страхових внесків з грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески та яке було присуджено
ОСОБА_1 постановами Сихівського
районного суду м. Львова від 13.12.2006 року
у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 року у
протиправними дії ЛВК № 48 щодо видачі
ОСОБА_1 довідки № 10 про заробітну плату
для обчислення пенсії від 04.09.2013 року, у
яку не увійшли суми грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески та яке стягнуто
постановами Сихівського районного
суду м. Львова від 13.12.2006 року у справі №
2-1980/06 та від 17.01.2012 року у справі №
2а-14133/11/1370; зобов'язано ЛВК № 48 видати
ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для
обчислення пенсії з врахуванням
грошового забезпечення, на яке
нараховуються страхові внески, та яке
стягнуто постановами Сихівського
районного суду м. Львова від 13.12.2006 року
у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 року у
справі № 2а-14133/11/1370. Відповідна
постанова не оскаржена відповідачем та
набрала законної сили 11.11.2013 року.
Позивач 13.11.2013 року звернувся до
Сихівського відділу ДВС ЛМУЮ з заявою
про виконання даного судового рішення,
однак всупереч чинному законодавству
рішення суду до сьогоднішнього дня не
виконане.

Представники відповідача проти позову
заперечили повністю з підстав
викладених у письмовому запереченні та
доповненні до заперечення /а.с.32-35, 47-48/.
Пояснили, що ЛВК № 48 виконано рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 13.12.2006 року у справі № 2-1980/06 та від
17.01.2012 року у справі № 2а-14133/11/1370, та
стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти в сумі
29515,83 грн. та 23366,56 грн. Вважають, що ЛВК №
48 не несе відповідальності за
зобов'язаннями Держави, Управління
Держдепартаменту з питань виконання
покарань. Оскільки ж ЛВК № 48 повністю
фінансується з Державного бюджету
України, то списання суми Державним
казначейством з рахунку установи ЛВК №
48 на сплату збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування зі сум
грошового забезпечення за позовом
ОСОБА_1 призведе до нецільового
використання коштів. Щодо затвердження
належним чином довідки № 10 шляхом її
підписання головним бухгалтером і
начальником установи зазначили, що не
мають повноважень підписувати довідку
в такій формі як просить позивач.
Просили відмовити у задоволенні позову
повністю.

Суд заслухав пояснення позивача,
представника позивача та
представників відповідача, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення, а також
ті, які мають інше значення для
вирішення справи, повно, всебічно та
об'єктивно дослідив докази у справі, та
-

в с т а н о в и в :

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013 року
у справі № 813/6837/13-а позов ОСОБА_1
задоволено частково: визнано
протиправними дії ЛВК № 48 щодо
несплати страхових внесків з грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески та яке було присуджено
ОСОБА_1 постановами Сихівського
районного суду м. Львова від 13.12.2006 року
у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 року у
справі № 2а-14133/11/1370; визнано
протиправними дії ЛВК № 48 щодо видачі
ОСОБА_1 довідки № 10 про заробітну плату
для обчислення пенсії від 04.09.2013 року, у
яку не увійшли суми грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески та яке стягнуто
постановами Сихівського районного
суду м. Львова від 13.12.2006 року у справі №
2-1980/06 та від 17.01.2012 року у справі №
2а-14133/11/1370; зобов'язано ЛВК № 48 видати
ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для
обчислення пенсії з врахуванням
грошового забезпечення, на яке
нараховуються страхові внески, та яке
стягнуто постановами Сихівського
районного суду м. Львова від 13.12.2006 року
у справі № 2-1980/06 та від 17.01.2012 року у
справі № 2а-14133/11/1370 /а.с.9-10/.

Оскільки рішення суду набрало законної
сили, але не виконане відповідачем,
ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до
суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2
цієї ж статті, можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Вирішуючи дану справу суд керується
наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо
судове рішення є незрозумілим, суд який
його ухвалив, за заявою осіб які беруть
участь у справі або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що ЛВК № 48 звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду з
заявою про роз'яснення судового
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
ЛВК № 48 про визнання протиправними дій,
скасування довідки та про зобов'язання
вчинити дії /а.с.11/.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
у справі № 813/6837/13-а ЛВК № 48 роз'яснено,
що нарахування та сплату збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування із сум грошового
забезпечення, на яке нараховуються
страхові внески, слід здійснювати за
ставкою, що діяла в період за який
ОСОБА_1 присуджено виплату грошового
забезпечення згідно з постановами
судів від 13.12.2006 року у справі № 2-1980/06 та
від 17.01.2012 року у справі № 2а-14133/11/1370
/а.с.11-12/.

Представники відповідача зазначили, що
виходячи з роз'яснення судового
рішення у його виконанні слід
керуватися п. 17 ст. 11 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в редакції від 08.06.2007 року
(з зімінами внесеними Законом України
від 03.04.2007 р. № 857-V "Про внесення змін до
деяких законів України щодо пенсійного
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб") особи рядового і начальницького
складу підлягають
загальнообов'язковому пенсійному
страхуванню, тобто є застрахованими
особами. Тому нарахування та утримання
страхових внесків до Пенсійного фонду
України з грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
установою здійснюється лише з 2007 року
/а.с.33/.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ЛВК № 48 ОСОБА_1 видано довідку, вих.
5079 від 27.11.2013 року, про нарахування, які
йому виплачені згідно з рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 13.12.2006 року /а.с.16/. Також, на
виконання рішення суду від 22.10.2013 року у
справі № 813/6837/13-а ЛВК № 48 02.12.2013 року
ОСОБА_1 видано довідку № 10 про
заробітну плату за 2001-2006 роки для
обчислення пенсії та довідку № 196 про
грошове забезпечення за 2001-2006 роки
/а.с.22,21/.

Внаслідок даного факту Сихівським
відділом державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції (далі - Сихівський ВДВС ЛМУЮ)
закінчено виконавче провадження.
Однак, ОСОБА_1 подав до Сихівського ВДВС
ЛМУЮ заяву про скасування постанови ВП
№ 40730956 від 28.11.2013 року про закінчення
виконавчого провадження, оскільки, на
думку позивача, довідка видана
боржником не відповідає чинному
законодавству та суперечить судовому
рішенню у відповідній справі /а.с.23/.

Начальником Сихівського ВДВС ЛМУЮ
15.01.2014 року скасовано постанову ВП №
40730956 від 28.11.2013 року про закінчення
виконавчого провадження /а.с.24/.

Крім того, ОСОБА_1 11.12.13 року звернувся
до правоохоронних органів з заявою про
вчинення злочину (невиконання судового
рішення) за наслідками якої
прокуратурою Сихівського району м.
Львова внесено відомості до ЄРДР за №
0000239 від 11.12.13 року та розпочато
кримінальне провадження за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про
що листом № 04-22/3179-13 від 11.12.13 року
повідомлено позивача /а.с.25/.

Також, Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у
Львівській області листом № 16.9.М-2
повідомлено ОСОБА_1, що заява про
невидачу довідки знаходиться у СВ
Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у
Львівській області; на даний час
розпочато судове розслідування,
вживаються заходи щодо всебічного,
повного і неупередженого дослідження
всіх обставин кримінального
провадження та проводяться слідчі дії
/а.с.26/.

Отже, судом встановлено, що рішення
суду від 22.10.2013 року у справі № 813/6837/13-а
знаходиться на виконанні у Сихівському
ВДВС ЛМУЮ. Також, Сихівським РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській області
проводиться досудове розслідування
щодо невиконання відповідного рішення
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону
№ 606-XIV примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Статтею 6 Закону № 606-XIV передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

У ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV зазначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами ч. 1 ст. 82 Закону № 606-XIV
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

З врахуванням викладеного, суд не
вправі своїми рішеннями чи діями
підміняти діяльність державної
виконавчої служби у процесі виконання
судових рішень. Втручатися у виконавче
провадження суд не має права, за
виключенням випадків, коли стягувач
або інші учасники виконавчого
провадження звертаються до суду з
оскарженням рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця.

Крім того, сума збору на обов'язкове
загальнодержавне пенсійне
страхування, на яке нараховуються
страхові внески у розмірі 18350,19 грн., яку
позивач просить стягнути, вирахувана
самим позивачем, що підтвердили
сторони в судовому засіданні. Також
довідка № 10, яку просить позивач
належним чином затвердити, скріпити
печаткою зареєструвати і видати теж
складена самим позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд погоджується з позицією
представників відповідача, що ЛВК № 48
та її посадові особи виконуючи рішення
суду від 22.10.2013 року у справі № 813/6837/13-а
не зобов'язані видавати, затверджувати,
скріплювати печаткою, реєструвати та
видавати довідки виготовлені самим
позивачем, а також вносити в них суми
коштів розраховані позивачем
самостійно.

Суд зважає на покликання позивача щодо
невиконання відповідачем постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013 року
у справі № 813/6837/13-а, проте звертає
увагу, що у даній справі позовні вимоги
ОСОБА_1 фактично спрямовані на
спонукання відповідача виконати
постанову суду від 22.10.2013 року у справі
№ 813/6837/13-а, однак у спосіб не
передбачений законодавством.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про встановлення
контролю за виконанням судового
рішення шляхом зобов'язання ЛВК № 48
подати у встановлений судом строк звіт
про виконання судового рішення суд
керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Оскільки рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_1 до ЛВК № 48 про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити дії
носить відмовний характер, у
задоволенні вимоги позивача про
встановлення судового контролю за
виконанням судового рішення слід
відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 р. від
сплати судового збору звільняються:
позивачі - за подання позовів про
стягнення заробітної плати, поновлення
на роботі та за іншими вимогами, що
випливають із трудових правовідносин;

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 267 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволені адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не
стягувати.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 12.30 год. 26.05.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.