Справа № 826/20487/13-а
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2014 року 08 год. 50 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києвіпро визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06 серпня 2013 року
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_1) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 06 серпня 2013 року
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він
категорично не погоджується з
висновками Акта ДПІ від 12.07.2013р. №
11-492/17-40/НОМЕР_3, складеного за
результатами проведення
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) з питань дотримання нею
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010р. по
31.12.2012р., оскільки вони є нормативно і
документально необґрунтованими.
В судових засіданнях позивач і
представник позивача підтримали
позовні вимоги та просили їх
Представник відповідача в призначені
судові засідання не з'явився, належним
чином повідомлений про дати, час і
місце судових засідань, та подав до
канцелярії суду лише письмові
заперечення проти позову. В
обґрунтування своїх заперечень
податкова інспекція посилається на те,
що в ході проведення документальної
планової виїзної перевірки позивача
перевіряючим були встановлені
порушення ФОП ОСОБА_1 норм ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 (із змінами та
доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV (із
змінами та доповненнями) внаслідок
неналежного ведення обліку доходів і
витрат, а саме: заниження
оподаткованого доходу на загальну суму
49 364, 20 грн., що призвело до заниження
податкових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб за 2010 рік на суму
7 404, 62 грн., та норм п. 12 ст. 3 Закону
України «Про застосуванню
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995р. №
265/95-ВР, п. 5 Порядку ведення Книги обліку
доходів та витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001р. № 1269 (а саме: ФОП ОСОБА_1
протягом періоду з 01.01.2011р. по 20.05.2011р.
здійснювала роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування, які
не були обліковані у встановленому
порядку у книзі обліку доходів та
витрат від 20.05.2011р. № 3924 на загальну
суму реалізації 184 717, 65 грн.). На думку
відповідача, наведені висновки Акта
перевірки позивачем спростовані не
були, а тому донарахування податку з
доходів фізичних осіб та визначення
суми фінансових санкцій спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
є таким, що цілком відповідає вимогам
податкового законодавства України.
20 березня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Заслухавши пояснення позивача та його
представників, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
зареєстрована як фізична особа -
підприємець 10 лютого 1998 року
Святошинською районною у м. Києві
державною адміністрацією (номер запису
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 2 006018) та з 2005 року перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Святошинському районі м. Києва ДПС,
правонаступником якої являється ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 25.01.2005р. № 88395044 та даних
з Реєстру платників ПДВ, розміщеному на
офіційному веб-сайті Міністерства
доході і зборів України (www.minrd.gov.ua) ФОП
ОСОБА_1 на момент проведення
документальної перевірки була
платником податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
Відповідно до даних Акта перевірки від
12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3 та Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії НОМЕР_4 станом на 22 вересня 2011
року до видів діяльності позивачки за
КВЕД, зокрема, відноситься: роздрібна
торгівля алкогольними та іншими
напоями, роздрібна торгівля тютюновими
виробами, оптова торгівля харчовими
продуктами та тютюновими виробами.
Господарська діяльність ФОП ОСОБА_1
протягом перевіряємого періоду
здійснювалася за місцем розташування
господарських одиниці (магазинів), що
знаходяться за адресами: АДРЕСА_1;
АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, за кожною з яких
зареєстровані певні реєстратори
розрахункових операцій.
Згідно інформаційних баз даних
податкової інспекції рахунки у банках
та інших фінансових установах ФОП
ОСОБА_1 не відкривалися, а валовий дохід
підприємця за період з 01.07.2010р. по
31.12.2012р. формувався за рахунок коштів,
що надійшли від покупців через
реєстратори розрахункових операцій.
Протягом перевіряємого періоду, а саме:
з. 01.07.2010р. по 31.12.2012р. позивачка
перебувала на загальній системі
оподаткування, сплачувала до бюджету
суми податку з доходів фізичних осіб,
податку на додану вартість, збору на
розвиток виноградарства та хмелярства,
плату за торговий патент.
Протягом періоду з 20.06.2013р. по 05.07.2013р.
працівниками ДПІ у Святошинському
районі м. Києва ДПС на підставі п. 75.1 ст.
75, ст. 77 Податкового кодексу України, а
також наказу ДПІ від 11.06.2013р. № 1113 та
направлень на перевірку від 20.06.2013р. №
689/17-20П і № 690/17-20П була проведена
документальна планова виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) з питань дотримання нею
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010р. по
31.12.2012р., за результатами якої складений
Акт від 12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3.
Перелік документів, що були
використані працівником податкової
інспекції при проведенні перевірки
наведені на стор. 4 Акта перевірки.
В ході проведення такої документальної
перевірки, зокрема, під час перевірки
правильності визначення ФОП ОСОБА_1
витрат, пов'язаних з одержанням доходу,
працівниками відповідача встановлено,
що в період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.
підприємець здійснювала роздрібну
торгівлю алкогольними та іншими
напоями, тютюновими виробами та
харчовими продуктами з використанням
реєстраторів розрахункових операцій.
Керуючись нормами ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 і ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 22.05.1997р. № 283/97-ВР перевіряючі не
визнали первинні документи
(прибуткові накладні, чеки про оплату
товарів) надані ФОП ОСОБА_1 на
підтвердження факту понесення нею сум
витрат за 2010 рік у розмірі 49 364, 20 грн. по
взаємовідносинам з суб'єктами
господарської діяльності (ТОВ
«Черкаська продовольча компанія», ПП
«ОСОБА_2», ТОВ «Сатурн Сервис», ТОВ
«Сандора» і ТОВ «Торговий дім «Агаєв»),
у зв'язку з відсутністю фактично
оплаченої продукції, що
підтверджується розрахунковим
Одночасно в Акті перевірки зазначено,
що при проведенні документальної
перевірки встановлено неналежне
ведення ФОП ОСОБА_1 обліку доходів і
витрат, а саме: підприємець зависила
валові витрати за 2010 рік на загальну
суму 49 364, 20 грн. у зв'язку з ненаданням
до перевірки в повному обсязі
документів, що підтверджують понесення
таких витрат (без зазначення
конкретних ненаданих документів).
За наслідками даного епізоду порушення
перевіряючими встановлене заниження
платником податків оподатковуваного
доходу на суму 49 364, 20 грн., та відповідно
заниження позивачем податку з доходів
фізичних осіб за 2010 рік на суму 7 404, 62
Крім того, до перевірки ФОП ОСОБА_1 були
надані книги обліку доходів і витрат,
зареєстрованих 19.10.2010р. за № 2405 та
20.05.2011р. за № 3924. В книзі обліку доходів
і витрат від 19.10.2010р. № 2405 останній
запис зроблений в грудні 2010 року, а
Книзі від 20.05.2011р. № 3924 облікові записи
реалізованого товару розпочинаються 01
січня 2011 року, а тому перевіркою
виявлено реалізацію неоприбуткованих
товарів саме за період з 01.01.2011р. по
20.05.2011р. на загальну суму їх продажу
через реєстратори розрахункових
операцій 184 717, 65 грн. (з урахуванням ПДВ).
На думку працівників податкової
інспекції ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог
п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, позивачка протягом періоду з
01.01.2011р. по 20.05.2011р. здійснювала
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями, тютюновими виробами та
продуктами харчування, які не були
обліковані у встановленому порядку в
книзі обліку доходів і витрат,
зареєстрованої 20.05.2011р. № 3924, на
загальну суму реалізації 184 717, 65 грн.
Відповідно до розділу «Висновок» Акта
від 12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3 за
результатами проведення вказаної
документальної перевірки позивача
перевіряючими встановлені порушення
ФОП ОСОБА_1 вимог наступних норм
податкового законодавства:
- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. № 13-92 (із змінами
та доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV (із
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження ФОП ОСОБА_1
оподатковуваного доходу на суму 49 364, 20
грн., та відповідно до заниження нею
податкових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб за 2010 рік на суму
- п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, що полягає у наступному: ФОП
ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2011р. по
20.05.2011р. здійснювала роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування, які
не були обліковані у встановленому
порядку у книзі обліку доходів та
витрат від 20.05.2011р. № 3924 на загальну
суму реалізації 184 717, 65 грн.
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
подав до канцелярії ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві письмові заперечення на
висновки вказаного Акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції (вх. від
24.07.2013р.), та 30 липня 2013 року позивач
додатково подав до раніше поданих
письмових заперечень від 24.07.2013р. № 5 -
супровідний лист з доданими до нього
копіями первинних і розрахункових
документів по взаємовідносинам з
підприємствами ТОВ «Черкаська
продовольча компанія», ПП «ОСОБА_2», ТОВ
«Сатурн Сервис», ТОВ «Сандора» і
ТОВ «Торговий дім «Агаєв».
Своїм листом від 31.07.2013р. № 5128/о/26-57-17-01
ДПІ повідомила ФОП ОСОБА_1 про внесення
змін до висновків Акта від 12.07.2013р. №
11-492/17-40/НОМЕР_3 за результатами розгляду
заперечень і додаткових документів
платника податків, та які викладені в
- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. № 13-92 (із змінами
та доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV (із
змінами та доповненнями), встановлено
неналежне ведення обліку доходів та
витрат, а саме: до заниження
оподатковуваного доходу на загальну
суму 20 331, 75 грн., що призвело до
заниження податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб за 2010
рік на суму 3 049, 76 грн.;
- п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, що полягає у наступному: ФОП
ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2011р. по
20.05.2011р. здійснювала роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування, які
не були обліковані у встановленому
порядку у книзі обліку доходів та
витрат від 20.05.2011р. № 3924 на загальну
суму реалізації 184 717, 65 грн.
06 серпня 2013 року ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві на
підставі Акта від 12.07.2013р. №
11-492/17-40/НОМЕР_3 прийняла наступні спірні
податкові повідомлення-рішення:
п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України
та згідно п. 1 ст. 20 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, за
порушення вимог п. 12 ст. 3 зазначеного
Закону № 265/95-ВР, визначила ФОП ОСОБА_1
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 369 435 , 30 грн.;
54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до п. 120.1 ст. 120 цього Кодексу,
за порушення вимог ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 (із змінами та
доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV,
визначило ФОП ОСОБА_1 суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 3 812, 20 грн., в т.ч.
3 049, 76 грн. - основний платіж, 762, 44 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.
Згідно рішення ГУ Міндоходів у м. Києві
від 13.11.2013р. № 1876/о/26-15-10-08, винесеного за
результатами розгляду первинної
скарги платника податків на податкові
повідомлення-рішення від 06.08.2013р., дана
скаргу позивача задоволено частково, а
саме: скасовано податкове
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
санкцій по податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 762, 44 грн., в іншій частині
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
Рішенням Міндоходів від 11.12.2013р. №
6462/о/99-99-10-01-15 скаргу ФОП ОСОБА_1 на
спірні податкові повідомлення-рішення
від 06.08.2013р. залишено без розгляду з
підстав прострочення строків
адміністративного оскарження.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Щодо першого епізоду порушення.

Пунктом 22.10 ст. 22 («Прикінцеві
положень») Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №
889-IV (в редакції, що діяла до 01 січня 2011
року) Декрет Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян» (далі -
Декрет 13-92) визнано таким, що втратив
чинність, крім розділу IV у частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, який застосовується з
урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
цього Закону та діє до набрання
чинності спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 Декрет
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 (розділ IV якого, в частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, який застосовується з
урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
Закону України від 22 травня 2003 року №
889-IV, діяв до 04 листопада 2011 року)(далі -
Декрет № 13-92) оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

На виконання вимог норми ст. 13 Декрету
№ 13-92 Наказом Головної державної
податкової інспекції України від 21
квітня 1993 року № 12 була затверджена
Інструкція про оподаткування доходів
фізичних осіб від заняття
підприємницькою діяльністю (далі -
Інструкція № 12), що зареєстрована в
Міністерстві юстиції 09 червня 1993 року
за № 64, та діяла до 01 січня 2012 року.

Зокрема, ст. 13 цієї Інструкції № 12
визначено, що оподаткуванню
підлягають доходи, одержані за
звітний податковий період фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності від продажу нею товарів
(надання послуг, виконання робіт) у
межах її підприємницької діяльності
без створення юридичної особи.

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує
інші доходи, ніж визначені у частині
першій цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими законом з
питань оподаткування доходів фізичних
осіб для платників податку, що не є
такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Загальним оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий дохід,
тобто різниця між валовим доходом
(виручкою у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. При цьому якщо ці
витрати не можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами у
відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку № 6 до цієї
Інструкції («Норми витрат, що
враховуються при оподаткуванні
доходів громадян, які займаються
підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи та інших
доходів»).

Згідно з ч. 3 ст. 13 цього Декрету до
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Також, відповідно до Додатку № 7 («Про
склад валових витрат виробництва
(обігу), що виключаються з валового
доходу платників податку - фізичних
осіб») до Інструкції № 12 до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових
витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Фізична особа - платник податку не є
юридичною особою і платником податку
на прибуток, не має обов'язку вести
бухгалтерській облік, тому формує
витрати за переліком статті 5 «Валові
витрати» і відповідно до статті 8
«Амортизація» вказаного Закону з
деякими особливостями.

Положення статті 5 («Валові витрати»)
застосовуються в частині
підтвердження первинними документами
витрачених сум згідно із операціями
(які відповідають переліку статті 5), за
результатами або за участю яких у
податковому періоді (у звітному
кварталі) безпосередньо отриманий
дохід.

До податкової декларації за звітний
податковий період включаються тільки
прямі валові витрати і суми
амортизаційних відрахувань, що
відповідають фактичній сумі
отриманого в цьому періоді валового
доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності та
підтверджені документально.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР (в редакції на момент спірних
правовідносин, що існували в період до
01 квітня 2011 року) (далі - Закон № 334/94-ВР),
який був спеціальним законом з податку
на прибуток на момент спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (валові витрати) -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Зазначений пункт містить загальне
визначення валових витрат.

Пункт 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР містить
конкретизацію ознак окремих груп
витрат, що відносяться до валових
витрат.

В силу підпункту 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу норми абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Водночас, загальне визначення валових
витрат повинно тлумачитись у
системному зв'язку з визначенням
господарської діяльності, наведеному в
п. 1.32 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, який визначає
господарську діяльність як будь-яку
діяльність особи, направлену на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації
господарської діяльності є регулярною,
постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3
Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі -Закон №
996-ХІV), який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності
(підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ч. 1 ст. 2 Закону № 996-ХІV).

Згідно положень ч. 3 ст. 2 цього ж Закону
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законодавства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Крім того, за приписами статей
Господарського кодексу України
громадянин-підприємець зобов'язаний
вести облік результатів своєї
підприємницької діяльності відповідно
до вимог законодавства; своєчасно
надавати податковим органам
декларацію про майновий стан і доходи
(податкову декларацію), інші необхідні
відомості для нарахування податків та
інших обов'язкових платежів;
сплачувати податки та інші обов'язкові
платежі в порядку і в розмірах,
встановлених законом (ч. 1 ст. 128 ГК
України).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком з доходів фізичних осіб мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції
фізичної особи - підприємця, та мають
бути пов'язані з отриманням доходу
фізичною особою - підприємцем.

Також, у відповідності до пп. «а» п. 19.1
ст. 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №
889-IV (що діяв до 01 січня 2011 року, тобто
протягом перевіряємого періоду
формування валових витрат) платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат у обсягах, достатніх
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку зобов'язаний цим
Законом подавати декларацію або має
право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податковий кредит.

Форми такого обліку та порядок його
ведення визначаються центральним
податковим органом за узгодженням з
комітетом Верховної Ради України,
відповідальним за проведення
податкової політики.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи під час проведення
документальної перевірки позивача та
розгляду письмових заперечень
підприємця на висновки Акта перевірки
від 12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3
працівниками відповідача встановлене
заниження ФОП ОСОБА_1, об'єкту
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб за 2010 рік на суму
непідтверджених первинними і
розрахунковими документами витрат у
розмірі 20 331, 75 грн. по взаємовідносинам
з суб'єктами господарської діяльності:
ТОВ «Сандора» (ідентифікаційний код
20364400) в сумі 1 761, 12 грн. та ТОВ «Черкаська
продовольча компанія»
(ідентифікаційний код 32060147) в сумі 18 570,
00 грн.

При цьому в тексті Акта перевірки та
листа ДПІ від 31.07.2013р. № 5128/о/26-57-17-01
відсутні посилання на конкретні
періоди виникнення сум витрат позивача
за 2010 рік по господарським операціям з
ТОВ «Сандора» і ТОВ «Черкаська
продовольча компанія», будь-які
конкретні документи платника податків,
в яких зафіксовані вказані суми витрат.

Опис первинних та розрахункових
документів платник податків за
перевіряємий період, що були предметом
безпосереднього дослідження
документальної перевірки, в тексті
Акта перевірки та як окремий документ
відсутній.

При цьому з самого визначення
документальної перевірки, яке
закріплено в пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України (положення
якого набрали чинності з 01 січня 2011
року, тобто діяли на моменту проведення
перевірки позивача) випливає, що
«документальною перевіркою»
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, та яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Також пунктами 1.5 - 1.7 розд. ІІ Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
14.03.2013р. № 395 (далі - Порядок № 395), що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 12 квітня 2013 року за № 607/23139, та
був розроблений на виконання вимог
Податкового кодексу України,
передбачені наступні вимоги до
оформлення результатів документальних
перевірок платників податків -
фізичних осіб-підприємців.

Так, згідно п. 1.5 Порядку № 395 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (п. 1.6 цього Порядку).

Одночасно факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, мають викладатися в
акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

Крім того п. 3.1 розд. ІІІ Порядку № 395
передбачається наявність до Акта
перевірки певних додатків, в тому числі
опису отриманих копій документів (хоча
наявність такого додатку до Акту
12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3 зафіксована на
стор. 4 такого Акта перевірки),
завірених в установленому
законодавством порядку копій
документів, що підтверджують наявність
фактів порушень податкового
законодавства, у випадку їх отримання.

Відповідно до письмових пояснень
позивача, викладених в тексті поданої
позовної заяви, всі витрати понесені
ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період
підтверджуються документально,
зокрема, видатковими і податковими
накладними, платіжними документами.

З урахуванням вищенаведених норм права
та за результатами дослідження наявних
матеріалів справи (зокрема, матеріалів
перевірки позивача), судом не
вбачається наявність в діях позивача
порушення норм ст. 13 Декрету № 13-92 та пп.
«а» п. 19.1 ст. 19 Закону № 889-IV. Оскільки за
відсутності відомостей про документи
позивача щодо обліку доходів і витрат
за 2010 рік, використаних працівниками
ДПІ під час проведення документальної
перевірки та на підставі яких, на думку
відповідача, ФОП ОСОБА_1 були
сформовані нереальні витрати з
придбання товарів (робіт, послуг), сам
по собі факт завищення позивачкою сум
валових витрат не підтверджується.

Щодо другого епізоду виявлених
порушень, то суд також не погоджується
з правомірністю висновків податкового
органу у зв'язку з наступним.

Зі змісту Акта перевірки вбачається, що
висновки відповідача про порушення
позивачем норм п. 12 ст. 3 Закону України
«Про застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР (далі -
Закон № 265/95-ВР) та Порядку ведення
Книги обліку доходів та витрат,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001р. № 1269,
(далі - Порядок № 1269), що полягає, у
нездійсненні ФОП ОСОБА_1 протягом
періоду з 01.01.2011р. по 20.05.2011р. обліку в
книзі обліку доходів і витрат
придбаних товарів (алкогольних напоїв,
тютюнових виробів, продуктів
харчування), які в подальшому
реалізовувалися через мережу
роздрібної торгівлі позивачки з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій, ґрунтуються на
обставині реєстрації книги обліку
доходів і витрат підприємця 20 травня 2011
року (тобто фактично після здійснення
операцій з придбання таких товарів та
внесення записів до цієї книги обліку
доходів і витрат).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено,
що облік товарних запасів фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку про те, що
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не міг бути покладений на
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).

Проте, суб'єкти підприємницької
діяльності-фізичні особи, які
перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону №
265/95-ВР, були зобов'язані вести облік
товарних запасів у порядку,
визначеному чинним на час виникнення
спірних правовідносин законодавством
(дана правова позиція наведена в
постанові Вищого адміністра-тивного
суду України від 26.11.2013р. по справі №
К-42609/10).

Починаючи з січня 2011 року, тобто з
моменту набрання чинності Податковим
кодексом України, фізичні особи -
підприємці, які отримують доходи від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
державної податкової служби (п. 177.10
ст. 177 цього Кодексу).

Форму книги обліку доходів і витрат
фізичних осіб-підприємців, які не
перебувають на прощеній системі
оподаткування та Порядок її ведення
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
24.12.2010р. № 1025 (далі - Порядок № 1025), що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 30 грудня 2010 р. за № 1425/18720, (який
набрав чинності з 21 січня 2011 року та
діяв до 18 жовтня 2013 року).

За приписами п. 1 Порядку № 1025 фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі -
самозайняті особи), зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат (далі -
Книга), у якій щоденно на підставі
первинних документів здійснюються
записи про операції, що відбулися у
звітному (податковому) періоді.

Вимоги щодо заповнення Книги
здійснюється визначені у п. 3 цього
Порядку та реалізуються наступним
чином: у графі 1 вказується дата
заповнення; у графах 2 та 11
відображається сума нереалізованих
товарних запасів, сировини, матеріалів
тощо на початок та на кінець звітного
податкового періоду (року), яка
виводиться в грошовій формі, виходячи
із ціни їх придбання; графі 3 щоденно
відображається фактично отримана сума
доходу від здійснення діяльності із
сумарним підсумком за місяць, квартал,
рік. У разі необхідності реєстрації
нової Книги протягом звітного року
записи в ній продовжуються наростаючим
підсумком, а попередня Книга
залишається у самозайнятої особи; до
графи 4 записуються реквізити
документа, який підтверджує понесені
витрати, пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт та наданням послуг
(номер, дата і назва документа).
Документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема,
товарно-транспортна та/або податкова
накладна, платіжне доручення,
фіскальний чек, акт закупки (виконаних
робіт, наданих послуг) та інші
розрахункові документи; у графі 5
відображається загальна вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей; у графі 6 відображається
сума витрат, яка безпосередньо
пов'язана з отриманням доходу; до графи
7 записуються відомості про внутрішнє
переміщення товару (відпуск під
реалізацію найманій особі) із
зазначенням адреси місця здійснення
діяльності, прізвища, імені, по
батькові найманої особи та її
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, а у разі його
відсутності - серії та номера паспорта
(для фізичних осіб - платників податків,
які через свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби та мають відмітку у
паспорті); у графі 8 відображається
вартість товару, переданого на
реалізацію за цінами придбання.

При цьому фізичні особи - підприємці,
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, не включають до витрат
і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів, наданих робіт та
виконаних послуг.

Таким чином, форма Книги обліку доходів
і витрат, затверджена наказом ДПА
України від 24.12.2010р. № 1025, передбачає
ведення фізичною особою-підприємцем,
який провадить господарську
діяльність на загальній системі
оподаткування, обліку товарних
запасів.

Крім того, загальні правила ведення
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами Книги обліку
доходів і витрат, встановлені Порядком
ведення книги обліку доходів і витрат,
який затверджений Постановою
Кабінетом Міністрів України від 26
вересня 2001р. № 1269 (далі - Постанова №
1269).

Так, згідно абз. 1 п. 2 Постанови № 1269
прошнурована і пронумерована книга
реєструється в органі державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності.

Записи у книзі виконуються розбірливо
кульковою або чорнильною ручкою. У разі
внесення виправлень новий запис
засвідчується підписом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи або підписом керівника суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи (п. 4 Постанови № 1269)

В силу положень п. 5 цієї Постанови
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Така Книга повинна зберігатися у
суб'єкта підприємницької діяльності
протягом 3 років після виконання
останнього запису (п. 6 Постанови № 1269).

Судом встановлено, що протягом
січня-травня 2011 року позивач
здійснювала господарську діяльність у
сфері роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування не
власного виробництва, за місцем
розташування господарських одиниці
(магазинів).

На підтвердження факту понесення
позивачем витрат протягом періоду з
01.01.2011р. по 20.05.2011р. позивач надав суду
копії первинних (податкові та
видаткові накладні, рахунки на оплату)
і розрахункових документів (фіскальні
чеки реєстраторів розрахункових
операцій), витягів з реєстрів виданих
та отриманих податкових накладних за
звітні періоди січень-травень 2011 року,
та копії аркушів книг обліку доходів і
витрат за 2010 - 2011 роки, зареєстрованих в
податковій інспекції 19.10.2010р. за № 2405 і
20.05.2011р. за № 3924.

За результатами дослідження наявних
матеріалів справи судом вбачається, що
за наданими видатковими і податковими
накладними ФОП ОСОБА_1 були внесенні
відповідні записи до граф 1 - 6 Книги
обліку доходів і витрат за 2011 рік
(прошитої та пронумерованої),

Також, за результатами свої
господарської діяльності за 2011 рік ФОП
ОСОБА_1 подала до ДПІ у Святошинському
районі м. Києва, правонаступником якої
є ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, декларацію про
доходи за 2011 рік, де задекларувала
відповідні показники доходів і витрат,
значення оподатковуваних об'єкту
податком з доходів фізичних осіб.

При цьому відповідачем не було надано
до суду будь-яких доказів щодо
встановлення податковим органом
фактів заниження ФОП ОСОБА_1 суми
оподаткованого доходу за результатами
діяльності в 2011 році та нарахування сум
грошових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб за фактом такого
заниження.

З тексту Акта перевірки вбачається, що
перевіряючим було виявлено лише
порушення ФОП ОСОБА_1
безпосередньо порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат, а саме: ведення
незареєстрованої Книги обліку доходів
і витрат на момент здійснення
підприємницької діяльності та
внесення записів до цієї Книги за
результатами здійснення такої
діяльності.

Разом з тим, на даний час нормами
чинного податкового законодавства
України (в тому числі названою вище
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1269) не встановлено спеціальної
відповідальності у вигляді фінансових
санкцій (штрафів) за таке порушення як
ведення платником податку з доходів
фізичних осіб-фізичною
особою-підприємцем незареєстрованої в
державному органі податкової служби
Книги обліку доходів і витрат.

Натомість, згідно ст. 1641 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення за неведення обліку або
неналежне ведення обліку доходів та
витрат суб'єктами господарювання, для
яких законами України встановлено
обов'язкову форму обліку, тягне за
собою попередження або накладення
штрафу у розмірі від трьох до восьми
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З огляду на вищевикладене та у зв'язку з
ненаданням відповідачем належних
нормативно обґрунтованих заперечень
проти позовних вимог по фактам
виявленого порушення ФОП ОСОБА_1
порядку ведення товарних запасів, а
також жодних документальних доказів на
обґрунтування правомірності висновків
Акта перевірки 12.07.2013р. № 11-492/17-40/НОМЕР_3,
судом не вбачається наявність
доведених фактів порушень позивачем
вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог та
вважає за необхідне визнати
протиправними та скасувати спірні по
справі податкові повідомлення-рішення.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 06 серпня 2013 року № і № .

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В.
Дегтярьова