Справа № 2а-2626/09/1770
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-2626/09/1770

14 травня 2014 року 15год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: не з"явився;

відповідача: не з"явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Рівне до Територіальне
управління Держгірпромнагляду по
Донецькій області про скасування
акту ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Рівне звернулося
до суду з позовом до Територіального
управління Держгірпромнагляду по
Донецькій області про скасування акту
(спеціального) розслідування нещасного
випадку (аварії), що стався (сталася) 04
жовтня 2008 року в 19.00 год. та акту №1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 24 листопада 2008 р. та
зобов'язання скласти акт за формою НПВ.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що висновок комісії
про виробничий характер травми
ґрунтується на приписах п. 16 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112, де
вказано, що нещасні випадки, пов'язані
із завданням тілесних ушкоджень іншою
особою, або вбивство працівника під час
виконання чи у зв'язку з виконанням
особою трудових обов'язків чи дій в
інтересах підприємства визнаються
пов'язаними з виробництвом. Проте,
комісією не враховано, що даним пунктом
встановлено виняток для визнання
випадку пов'язаним з виробництвом, а
саме: коли смерть заподіяно з особистих
мотивів.

Позивачем заявлено клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача подав
заперечення проти позову, позовні
вимоги не визнав та просив у позові
відмовити. На обґрунтування поданих
заперечень зазначив, що розслідування
проведено відповідно до приписів п.п. 14
та 16 Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112.

У поданих заперечення проти позову
відповідачем заявлено клопотання про
розгляд справи за відсутності його
представника.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до вимог закону, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено.

09 жовтня 2008 року Територіальним
управлінням Держгірпромнагляду по
Донецькій області було створено
комісію по спеціальному розслідуванню
нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1
04.10.2008 року на автостоянці м. Горлівки.

В ході проведення розслідування було
встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2008 року
знаходився у відрядженні в м. Горлівка.
04.10.2008 року, приблизно о 14.00 год. він
отримав підтвердження про перебування
у відрядженні ще до 06.10.2008 р.

Приблизно о 19.00 год., в той же день, в
результаті виникнення сварки, ОСОБА_2
було нанесено тяжкі тілесні ушкодження
ОСОБА_1 в результаті яких останній
помер.

За результатами розслідування,
нещасний випадок був визнаний
пов'язаним з виробництвом та складено
відповідно акт за формою Н-1.

Нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1
комісією по проведенню спеціального
розслідування, помилково визнаний
таким, що пов'язаний з виробництвом,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.14 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

Стаття 13 вищевказаного Закону
визначає, що факт нещасного випадку на
виробництві розслідується в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.14 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. №
1112(надалі Порядок) визнаються
пов'язаними з виробництвом нещасні
випадки, що сталися з працівниками під
час виконання трудових обов'язків. В
матеріалах спеціального розслідування
відсутні будь-які докази того, що
потерпілий під час заподіяння йому
тілесних ушкоджень виконував трудові
обов'язки, і потреба його перебування
на автостоянці пов'язана з виробничою
необхідністю.

Так, зокрема, в п. 3.1.6 Інструкції з
охорони праці № 1 для водіїв вантажних
автомобілів ТзОВ ВТК „Ріанна",
затвердженої наказом по товариству від
06.03.03 р. № 6, вказано, що водії
перебуваючи в рейсі повинні
дотримуватись режиму праці та
відпочинку.

Згідно Правил внутрішнього трудового
розпорядку ТзОВ виробничо-торговельна
компанія „Ріанна", затверджених
директором ВТК „Ріанна" 07 квітня 2004
року, робочий час на підприємстві
встановлено з 9.00 до 18. 00 год. (п. 17
Правил).

В п.5 вищевказаних Правил зазначено, що
дані правила внутрішнього трудового
розпорядку поширюються на працівників,
які перебувають у відрядженні.

Нещасний випадок з ОСОБА_1 стався
приблизно о 19 год. 00 хв., тобто за межами
робочого часу, необхідність
перебування водія в цей час біля машини
комісією не встановлена і локальними
нормативними актами не передбачена.

Крім того, в розпорядженні № 15 від
01.10.2008 р. про відрядження ОСОБА_1 було
зазначено, що відстій та парковка
автомобіля здійснюється на платних
автостоянках.

Згідно з п. 27 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996 р. № 115
автостоянка гарантує схоронність
транспортних засобів.

Висновок комісії про виробничий
характер травми ґрунтується на
приписах п. 16 Порядку, де вказано, що
нещасні випадки, пов'язані із завданням
тілесних ушкоджень іншою особою, або
вбивство працівника під час виконання
чи у зв'язку з виконанням особою
трудових обов'язків чи дій в інтересах
підприємства визнаються пов'язаними з
виробництвом.

Проте, комісією не враховано, що даним
пунктом встановлено виняток для
визнання випадку пов'язаним з
виробництвом, а саме: коли смерть
заподіяно з особистих мотивів.

Як встановлено матеріалами справи,
нещасний випадок стався поза межами
робочого часу, потерпілий перебував в
стані сильного алкогольного сп'яніння,
що підтверджується довідкою КЗОЗ
"Донецького обласного бюро
судово-медичної експертизи"
Горлівського відділення від 03.11.2008 р. №
504, а у постанові слідчого Горлівського
райвідділу про порушення кримінальної
справи і прийняття її до свого
провадження від 05.10.2008 р. № 14-43106
вказано, що заподіяння тілесних
ушкоджень відбулося в результаті
конфлікту, що виник з приводу особистої
неприязні, а не у зв'язку з виконанням
ОСОБА_1 трудових обов'язків чи дій в
інтересах підприємства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про обгрунованість вимоги
позивача про скасування
акту(спеціального) розслідування
нещасного випадку (аварії), що стався
(сталася) 04 жовтня 2008 року в 19:00год. та
акт №1 про нещасний випадок, пов"язаний
з виробництвом, затверджений 24
листопада 2008р., а тому в цій частині
позов підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов"язання
Територіального управління
Держгірпромнагляду по Донецькій
області скласти акт по формі НПВ, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.42 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112
спеціальне розслідування нещасного
випадку (крім випадків, передбачених
пунктом 43 цього Порядку) проводиться
комісією із спеціального
розслідування нещасного випадку (далі -
спеціальна комісія), що призначається
наказом керівника територіального
органу Держнаглядохоронпраці за
місцезнаходженням підприємства або за
місцем настання нещасного випадку,
якщо він стався з особою, яка
забезпечує себе роботою самостійно, чи
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за погодженням з органами,
представники яких входять до її складу.

Пункт 51 Порядку передбачає, що за
результатами спеціального
розслідування складаються акт форми
Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного
потерпілого, нещасний випадок з яким
визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом, або форми НПВ в іншому
випадку, карта форми П-5 стосовно
кожного потерпілого у разі настання
гострого професійного захворювання
(отруєння), пов'язаного з виробництвом,
а також оформляються інші матеріали
спеціального розслідування,
передбачені пунктами 54 і 55 цього
Порядку.

Згідно з п.53 Порядку, керівник органу
Держнаглядохоронпраці або
Держатомрегулювання, який призначив
спеціальну комісію, повинен розглянути
і затвердити примірники актів форми Н-5
та форми Н-1 (або форми НПВ) протягом
доби після надходження матеріалів
спеціального розслідування.

Отже, законодавець наділив даний орган
та його посадових осіб дискреційними
повноваженнями при прийнятті
управлінського рішення.

Дискреційні повноваження - це
сукупність прав та обов'язків органів
державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених проектом
нормативно-правового акта.

З огляду на вказане, право Відповідача
на вчинення дій із складання акту по
формі НПВ відповідно до Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112 є
дискреційним повноваженням, а тому
задоволення позовних вимог в цій
частині є формою втручання в
дискреційні повноваження державного
органу.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про часткове задоволення
адміністративного позову.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати акт (спеціального)
розслідування нещасного випадку, що
стався 04 жовтня 2008 року в 19.00 год. та акт
№1 про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, затверджені 24 листопада
2008 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.