Справа № 2а-3353/12/1370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/43196/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Федорова М.О.

Шипуліної Т.М.

за участю:

секретаря
Гончар Н.О.

представника позивача
Тищенка А.О.

представника відповідача
Шпака В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Львівського комунального підприємства
«Львівавтодор»

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.06.2012

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013

у справі №2а-3353/12/1370

за позовом Львівського
комунального підприємства
«Львівавтодор»

до Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м. Львова,
Державної податкової адміністрації у
Львівській області

третя особа представництво «Онур
Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті»

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство
«Львівавтодор» (далі по тексту -
позивач, Львівське КП «Львівавтодор»)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова (далі по
тексту - відповідач 1, ДПІ у
Личаківському районі м. Львова),
Державної податкової адміністрації у
Львівській області (далі по тексту -
відповідач 2, ДПА у Львівській області)
про скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Личаківському
районі м. Львова від 14.11.2011 №/26275,
від 06.02.2012 №/2761 та рішення ДПА у
Львівській області від 20.01.2012
№1708/10/25005/101.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.06.2012, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05.2013, в задоволені позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та першої інстанції і
прийняти нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення позивачем п. 187.8
Податкового кодексу України (далі по
тексту - ПК України)- занижено податкові
зобов'язання по ПДВ за серпень 2011 року
на 7008213,00 грн. та порушення п. 198.2 ПК
України - завищено податковий кредит
на 7008213,00 грн. по взаємовідносинах з
представництвом «Онур Тааххут
Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед
Ширкеті».

Згідно Контрактної документації
укладення позивачем (Замовник)
Контракту №39789/1 від 20.04.2011 «Роботи по
реконструкції доріг та трамвайних
ліній у м. Львові (включаючи
відновлення підземних комунальних
мереж) з Taahhut Ve Ticaret Ltd. STI
(Анкара/Туреччина) (Підрядник).

Додатком №2 від 19.08.2011 до Контракту
№39789/1 від 20.04.2011 сторони внесли зміни:
назва та адреса підрядника додати
«Постійне представництво на території
України, зареєстроване за
законодавством України, під назвою:
«Представництво «Онур Тааххут
Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед
Ширкеті» м. Львів вул. Б. Хмельницького
212 корпус 2 поверх 3, Україна, 79037.

Відповідно до «Проміжкового
платіжного сертифікату, підписаного
19.08.2011 представником підрядника: ОСОБА_5
та 20.08.2011 представником нагляду від
фірми EGIS INTERNATION - Пєром-Ів Тесье,
представництво нерезидента «Онур
Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті» надало позивачеві
рахунок 22.08.2011 №0 на авансовий платіж за
виконання робіт по реконструкції доріг
та трамвайних колій у м. Львові в сумі
3657065,96 євро, (обсяг без ПДВ - 3047554,97 євро,
ПДВ -609510,99 євро).

Згідно з платіжним дорученням №1 від
23.08.2011 позивач перерахував 3047554,97 євро
(еквівалент 35041067,42 грн.) на рахунок
нерезидента ONYR Taahhut Ve Ticaret Ltd. STI
(Анкара/Туреччина), підстава для
перерахування коштів - часткова оплата
авансового платежу за виконання робіт
по реконструкції доріг та трамвайних
колій у м. Львові відповідно до
рахунку-фактури №0 від 22.08.2011.

Представництвом нерезидента «Онур
Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті» виписано позивачеві
податкову накладну від 29.08.2011 №1 на суму
42049280,90 грн. (загальна сума коштів що
підлягає сплаті - 35041067,42 грн., податок на
додану вартість - 7008213,48 грн.),

Вказана податкова накладна включена
позивачем до реєстру виданих та
отриманих податкових накладних та до
складу податкового кредиту в
декларації за серпень 2011 року.

Відповідно до п. 180.2 ПК України особою,
відповідальною за нарахування та
сплату ПДВ до бюджету, є отримувач
послуг, наданих нерезидентами, у тому
числі їх постійними представництвами,
не зареєстрованими платниками ПДВ. При
цьому згідно з п. 180.3 ПК України особи,
зазначені у п. 180.2 ПК України, мають
права, виконують обов'язки та несуть
відповідальність, передбачені законом
для платників ПДВ.

Згідно з п. 208.2 ст. 208 ПК України такий
отримувач послуг у порядку,
визначеному ст. 201 ПК України, складає
податкову накладну із зазначенням суми
нарахованого ним ПДВ. Податкова
накладна складається в одному
примірнику і залишається у отримувача
послуг - платника ПДВ. Податкова
накладна є буде підставою для
віднесення сум ПДВ до податкового
кредиту отримувача послуг у
встановленому порядку. Сума
нарахованого ПДВ відповідно до п. 208.3
ст. 208 ПК України включається до складу
податкових зобов'язань декларації за
відповідний звітний період.

Датою виникнення права на віднесення
сум податку до податкового кредиту для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів є згідно п.
198.2 ст. 198 ПК України дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

З урахуванням вищенаведених норм ПК
України, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що представництвом
«Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті» безпідставно та з
порушенням п. 201.7 ст. 201 ПК України
виписано позивачеві податкову
накладну на суму 42049280,90 грн., з яких
35041067,42 грн. авансовий платіж, 7008213,48 грн.
податок на додану вартість, а позивачем
безпідставно в порушення вимог п. 198.2
ст. 198 ПК України віднесено до
податкового кредиту податок на додану
вартість в сумі 7008213,48 грн., оскільки
така сума позивачем не сплачувалася.

Проте, з такими висновками колегія
суддів не погоджується, оскільки п. 180.2
ст. 208 ПК України застосовується у разі
постачання послуг нерезидентами, у
тому числі їх постійними
представництвами, не зареєстрованими
як платники податку. Це означає, що
постачання послуг такими постійними
представництвами прирівнюється з
метою оподаткування ПДВ до постачання
послуг безпосередньо нерезидентами.
Отже, нормами ст. 208 ПК України слід
керуватися, коли послуги надаються
постійними представництвами,
розташованими в Україні та не
зареєстрованими як платники ПДВ.

Таким чином, судам попередніх
інстанцій для правильного вирішення
спору обов'язково необхідно було
дослідити питання реєстрації
постійного представництвом «Онур
Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті» платником ПДВ, що
судами зроблено не було, а відтак
оскаржувані рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими.

Отже, суди обох інстанцій не в повному
обсязі дослідили фактичні обставини
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Встановлення даних обставин має
важливе значення для правильного
вирішення даного спору.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Львівського
комунального підприємства
«Львівавтодор» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.06.2012 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)М.О. Федоров (підпис)Т.М.
Шипуліна