Справа № 264/2975/13-а (2а/264/83/13)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2014 р. м. Київ
К/800/44496/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Мороз Л.Л., Стрелець
Т.Г.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області,
Управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
червня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі м.
Маріуполя Донецької області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2013 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до Управління Пенсійного фонду України
в Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області (далі - УПФУ в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області), Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області (далі - ГУПФУ в
Донецькій області) в якому просив
визнати протиправними та скасувати
рішення УПФУ в Іллічівському районі м.
Маріуполя Донецької області № 9375/03 від
30 травня 2012 року про відмову в
призначенні пенсії та рішення Комісії
з питань підтвердження стажу роботи,
які дають право на призначення пенсії
на пільгових умовах ГУПФУ в Донецькій
області від 23 серпня 2012 року № 49/4,
зобов'язати відповідача зарахувати
стаж до пенсії на пільгових умовах по
Списку №1 - період роботи з 16 жовтня 1987
року по 30 квітня 1997 року, по його заяві
від 28 травня 2012 року, зобов'язати
відповідача призначити пенсію по віку
на пільгових умовах по Списку №1
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з 28 травня
2012 року, здійснити нарахування та
виплату недоотриманих ним грошових
коштів.

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
27 червня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2013
року, позовні вимоги задоволено
повністю.

Визнано протиправними та скасовано
рішення УПФУ в Іллічівському районі м.
Маріуполя № 9375/03 від 30 травня 2012 року
про відмову в призначенні ОСОБА_4
пенсії та рішення Комісії з питань
підтвердження стажу роботи, які дають
право на призначення пенсії на
пільгових умовах ГУПФУ в Донецькій
області від 23 серпня 2012 року № 49/4.

Зобов'язано УПФУ в Іллічівському
районі м. Маріуполя зарахувати ОСОБА_4
до стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах по Списку №1 період
роботи з 16 жовтня 1987 року по 30 квітня 1997
року по його заяві від 28 травня 2012 року
та призначити ОСОБА_4 пенсію по віку на
пільгових умовах по Списку №1 з 28
травня 2012 року, здійснити нарахування
та виплату недоотриманих ОСОБА_4
грошових коштів.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів скаржники оскаржили
їх.

У касаційних скаргах ГУПФУ в Донецькій
області та УПФУ в Іллічівському районі
м. Маріуполя Донецької області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просять рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги підлягають
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є
громадянином Республіки Вірменія та
має право на постійне проживання в
Україні згідно посвідки на постійне
проживання.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_4 16
жовтня 1987 року був прийнятий на роботу
на підземну ділянку рудника ім. В.І.
Леніна Кафанського рудоуправління (ЗАТ
«Капанський ГЗК» Республіка Вірменія,
далі ЗАТ «Капанський ГЗК» РВ) у якості
гірничого робочого першого розряду для
підготовки машиніста електровоза, 30
квітня 1997 року звільнений з роботи за
власним бажанням.

Національним архівом Вірменії
повідомлено УПФУ в Іллічівському
районі м. Маріуполя, що документи
первинної атестації робочих місць на
ЗАТ «Капанський ГЗК» РВ не збереглися.

Згідно письмової відповіді УПФУ в
Іллічівському районі м. Маріуполя та
ГУПФУ в Донецькій області до
пільгового стажу за Списком № 1
враховані періоди з 16 жовтня 1987 року по
21 серпня 1992 року. Оскільки в УПФУ в
Іллічівському районі м. Маріуполя
відсутня інформація про проведення
первинної атестації робочих місць на
ЗАТ «Капанський ГЗК» РВ, до пільгового
стажу роботи за Списком № 1 не
враховано період з 22 серпня 1992 року по 30
квітня 1997 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
відповідач безпідставно не зарахував
до пільгового стажу за Списком № 1
періоди роботи ОСОБА_4 в ЗАТ
«Капанський ГЗК» РВ з 22 серпня 1992
року по 30 квітня 1997 року, оскільки умови
праці позивача не змінювалися, а не
проведення підприємством атестації
робочих місць, або не зберігання
документів проведення первинної
атестації робочих місць не може
позбавити працівника його законного
права на пенсію на пільгових умовах, а
тому право на пенсійне забезпечення на
пільгових умовах виникло у позивача з 28
травня 2012 року.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
червня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії прав
громадян - учасників Співдружності
Незалежних Держав в області пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держав, на території якої вони
проживають.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, за Списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок
проведення атестації робочих місць за
умовами праці» (далі - Порядок)
встановлено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсії за віком на
пільгових умовах за Списками № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Цей Порядок регулює застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників (далі -
Списки) при обчисленні стажу роботи, що
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до
підпунктів «а», «б» статті 13 та статті
100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Із системного аналізу норм Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Порядку колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що необхідними
умовами для виникнення у особи права на
пенсійне забезпечення на пільгових
умовах відповідно до пунктів «а»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у Списку № 1, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13.

Оскільки позивачем не було надано
документів, які підтверджують
проведення атестації робочих місць на
копальні ім. В.І. Леніна Кафанського
рудоуправління (ЗАТ «Канапський ГЗК»
РВ), колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
невірним висновок судів першої та
апеляційної інстанції про
неправомірність дій відповідачів щодо
неврахування до пільгового стажу за
Списком № 1 періоду з 22 серпня 1992 року
по 30 квітня 1997 року та відмови в
призначені пенсії на пільгових умовах
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки судами були повно і правильно
встановлені обставини справи однак при
ухваленні рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було допущено
порушення норм матеріального права при
задоволенні позовних вимог, ухвалені
рішення підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області та Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі м.
Маріуполя Донецької області
задовольнити.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
27 червня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: