Справа № 9101/186071/2012
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2013 р. справа № 2а-8150/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя на
постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2011 року у
справі № 2а-8150/11 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни», -

в с т а н о в и в:

02 серпня 2011 р. позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя (далі
-відповідач) та просила визнати дії
відповідача неправомірними,
зобов'язати відповідача нарахувати і
виплатити позивачу недоплачену
щомісячну соціальну допомогу за період
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , з
22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01
січня 2011 року та виплачувати в
подальшому з урахуванням підвищення в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя 19 серпня 2011 року
адміністративний позов в порядку
скороченого провадження задоволено
частково, визнано дії відповідача
протиправними, зобов'язано відповідача
нарахувати та виплати позивачу
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 02 лютого 2011
року по 19 червня 2011 року.

Не погодившись з рішенням суду,
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просило скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права та
зазначаючи, що в самому Законі України
«Про соціальний захист дітей війни»не
визначено величини мінімальної пенсії
за віком для здійснення розрахунку
відповідного підвищення особам, які
мають статус «діти війни», а тому для
нарахування та виплати підвищення
пенсії відповідно до цього Закону
позивачу немає законних підстав

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»має статус дитини війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення.

Згідно ст.6 Закону №2195-ІV дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Редакція
цієї статті набрала чинності з 1
вересня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне прийняти у своїх висновках
поняття "мінімальна пенсія за віком",
про яке йдеться в ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки саме це
правове визначення застосовується
виключно в діях відповідача під час
визначення пенсій громадянам та їх
призначення.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з доплат дітям війни суд
обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки
питання фінансування цих видатків не є
предметом спору, що розглядається.
Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом першої інстанції не
розглядалось.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
провести перерахунок та виплатити
позивачу недоотримані суми
щомісячного підвищення до пенсії,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»з 02
лютого 2011 року по 19 червня 2011 року, з
урахуванням строку звернення до суду з
позовом, який визначено ст. 99 КАС
України, в редакції з 30.07.2010 року.

З огляду на викладене, постанова
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 19 серпня 2011 року у
даній справі є законною і
обґрунтованою, а підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ст. 198, п.1 ст.
200, ст. 206 КАС України суд апеляційної
інстанції, -

у х в а л
и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2011 року у
справі № 2а-8150/11 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай