Справа № 822/3158/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/52786/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Хмельницькій області,
Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державної казначейської
служби України, Головного Управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області про
визнання дій протиправними та
стягнення щомісячного грошового
утримання судді за червень-грудень 2005
року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Хмельницькій області, Державної
судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
Державної казначейської служби
України, Головного Управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області про
визнання дій протиправними та
стягнення щомісячного грошового
утримання судді за червень-грудень 2005
року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Державної судової
адміністрації України, зобов`язавши
Державну казначейську службу України
провести видатки з Державного бюджету
України, передбачені Державній судовій
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі в сумі 48 358 гривень 90 копійок за
період з червня по грудень 2005 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі, Територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Хмельницькій
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати судові
рішення та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 31 грудня 2003 року
ОСОБА_2 працювала на посаді судді
Деражнянського районного суду
Хмельницької області, з 17 липня 2009 року
призначена головою вказаного суду.

Частиною другою статті 44 Закону
України «Про статус суддів»
передбачено, що розміри посадових
окладів суддів встановлюються у
відсотковому відношенні до посадового
окладу Голови Верховного Суду України
і не можуть бути меншими від 50
відсотків його окладу. Посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

Аналізуючи вказану норму вбачається,
що гарантований мінімальний посадовий
оклад судді не може бути меншим
встановленого статтею 44 цього Закону в
співвідношенні до окладу Голови
Верховного Суду України. Недодержання
цього принципу, є порушенням
конституційного права суддів на
отримання заробітної плати не нижче,
від визначеної законом, та порушенням
конституційних гарантій щодо
незалежності та недоторканності
суддів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 30 червня 2005 року
Кабінет Міністрів України, в межах
своїх повноважень, прийняв Постанову №
513 «Про оплату праці Голови та
заступників Голови Конституційного
Суду України» та Постанову № 514 «Про
оплату праці Голови та заступників
Голови Верховного Суду України», якими
підвищив оклади, зокрема, Голові
Конституційного Суду України та Голові
Верховного Суду України.

Водночас, Кабінет Міністрів України не
привів посадові оклади суддів у
відповідність з вимогами статті 44
Закону України «Про статус суддів».
Лише 3 вересня 2005 року відповідач свою
бездіяльність із зазначеного питання
припинив прийняттям Постанови №865 «Про
оплату праці суддів», затвердивши
схеми посадових окладів інших
керівників та суддів Конституційного
Суду України, керівників та суддів
інших судів загальної юрисдикції, якою
привів оклади суддів у відповідність з
встановленим частиною другою статті 44
Закону України «Про статус суддів»
співвідношенням до посадових окладів
Голови Верховного Суду України та
голови суду, в якому працює суддя.

Однак, Кабінет Міністрів України не
усунув порушення вимог частини другої
статті 44 Закону України «Про статус
суддів» і не привів оклади суддів усіх
судів України до встановленого цією
нормою співвідношення, одночасно з
окладами Голови Верховного Суду
України та Голови Конституційного Суду
України, а саме з 1 червня 2005 року,
оскільки надав Постанові від 3 вересня
2005 року №865 «Про оплату праці суддів»
чинності з 1 січня 2006 року (пункт 5
Постанови).

Внаслідок цього з 1 червня 2005 року по 1
січня 2006 року оклади суддів не
відповідали вимогам статті 44 Закону
України «Про статус суддів».

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
щодо нарахування та виплати
заборгованості з щомісячного
грошового утримання за червень-грудень
2005 року, оскільки за вказаний період
позивач отримував грошове утримання у
меншому розмірі, ніж це було
передбачено Законом України «Про
статус суддів».

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Хмельницькій
області залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Хмельницькій області,
Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державної казначейської
служби України, Головного Управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області про
визнання дій протиправними та
стягнення щомісячного грошового
утримання судді за червень-грудень 2005
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко