Справа № 344/20029/13-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/131/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів Сивухіної Ю.Ю.,
Іванова О.В.,

за участі представника позивача Шургот
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремонтно-будівельна
фірма «Рембудком-ЛТД» до Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про визнання частково нечинним та
скасування рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради № 281 від 24.05.2013 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача та просить визнати
нечинним та скасувати п. 1 рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 281
від 24.05.2013 року «Про затвердження
визначення розміру збитків
Івано-Франківській міській раді
(неодержаних доходів від орендної
плати за землю)» в частині затвердження
акту (додаток № 5 до рішення) про
визначення збитків за самовільне
використання земельної ділянки по
вулиці Левинського 3 «А» в м.
Івано-Франківську Товариством з
обмеженою відповідальністю
ремонтно-будівельна фірма «Рембудком».

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що рішенням
Івано-Франківської міської ради № 250
від 18 липня 1995 року товариству було
виділено в постійне користування
земельну ділянку для виробничих потреб
площею 1,56 га. На підтвердження права
користування даною земельною ділянкою
Івано-Франківською міською радою 17
серпня 1995 року видано Державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою серії ІІ-ІФ № 001716 ,
акт зареєстровано в Книзі записів
державних актів під № 89. Рішенням
Івано-Франківської міської від 10.07.2008
року вказаний Державний акт було
анульовано, на що позивачем було подано
скаргу до прокуратури. Рішенням
Івано-Франківської міської ради № 855-29
від 6.09.2012 р. протест прокуратури,
внесений із цього приводу, задоволено.
Зокрема, Рішення Івано-Франківської
міської ради від 10.07.2008 р. в частині
анулювання державного акта на право
постійного користування землею від
17.05.1995 року, реєстраційний №89, виданий
ТОВ «Ремонтно-будівельній компаній
«Рембудком-ЛТД» відмінено. За одержану
в користування земельну ділянку
підприємством проводяться відповідні
оплати - земельний податок. З Акту від
1.06.2011 року, в якому наведено розрахунок
розміру збитків за користування
земельною ділянкою за попередні
періоди в розмірі 240 420,76 грн.,
затверджений рішенням виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради від 24.05.2013 року №281 вбачається, що
розрахунок збитків вирахуваний як сума
орендної плати з грошової оцінки землі
2 288 626,65 грн. Таким чином
Івано-Франківська міська рада визначає
(ототожнює) дану суму, як недоотриману
суму загальнообов'язкового платежу до
бюджету, що не відповідає вимогам
чинного законодавства, а зокрема,
Законів України «Про плату за землю»,
«Про оренду землі», Земельного кодексу
України.

Крім того, нарахуванню таких збитків
передують певні процесуальні дії, які
повинен вчинити відповідач для того,
щоб мати підставу їх стягнути. Зокрема,
такий порядок передбачений пунктом 3.1
наказу Державного агентства земельних
ресурсів України та Державної
інспекції з контролю за використанням
і охороною земель від 12.09.2007 року N 110
«Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо застосування
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу»,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року N 963.
Акт перевірки та припис не можна
вважати процесуальною підставою для
нарахування збитків, оскільки вказані
там факти щодо відсутності у позивача
Державного акту на право користування
такою ділянкою. - є такими, що не
відповідають дійсним обставинам
справи.

В судовому засіданні представник
позивачки вимоги позову підтримала з
мотивів наведених в позовній заяві та
просила позов задовольнити, надала
суду письмові пояснення до позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні 27.03.2014 року вимоги позову
заперечив в повному обсязі, мотивую
тим, що виконавчий комітет приймаючи
оскаржуване рішення діяв відповідно до
вимог чинного законодавства та
постанови Кабінету Міністрів України.
Просив в задоволенні позову відмовити.

Письмових заперечень представник
відповідача суду не надав, будь-яких
доказів на підтвердження своїх
заперечень також не було надано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши письмові докази у справі,
судом встановлено наступне.

17 серпня 1995 року Івано-Франківською
міською радою позивачу було видано
Державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ІІ-ІФ № 001716, який зареєстровано в книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею за № 89
(а.с.16-19).

Рішенням Івано-Франківської міської
ради від 10.07.2008 року вказаний державний
акт було анульовано, на що позивачем
подано скаргу до прокуратури (а.с.20).

Прокуратурою м. Івано-Франківська було
внесено протест на вказане рішення
міської ради від 10.07.2008 року (а.с.15).

Рішенням Івано-Франківської міської
ради № 855-29 від 06.09.2012 р. протест
прокуратури задоволено частково,
зокрема, п. 1 рішення Івано-Франківської
міської ради від 10.07.2008 р. в частині
анулювання державного акта на право
постійного користування землею від
17.05.1995 року, реєстраційний №89, виданий
ТзОВ «Ремонтно-будівельній компаній
«Рембудком-ЛТД» відмінено (а.с.21).

За одержану в користування земельну
ділянку позивачем проводяться
відповідні оплати (земельний податок).

Про відсутність будь-яких
заборгованостей по платежах до бюджету
свідчить довідка ДПІ в м.
Івано-Франківську про стан розрахунків
з бюджетом (а.с.14).

Позивачем вчинено ряд дій щодо
переоформлення прав на земельні
ділянки, які залишились в постійному
користуванні. Зокрема, проведені
відповідні зміни в Державному акті на
право постійного користування та
видані витяги із Державного земельного
кадастру на земельну ділянку (а.с.8-9).

Такі дії узгоджуються із чинним
законодавством, зокрема п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 6 травня
2009 р. N 439 передбачено, ст. 126 ЗКУ; ст. 5
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень»; абзац 2 п. З
розділу 2 «Прикінцеві положення»
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів щодо
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також порядку
поділу та об'єднання земельних
ділянок»; п.4 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 № 1088 «Про
створення єдиної системи державної
реєстрації земельних ділянок,
нерухомого майна та прав на них у
складі державного земельного кадастру;
п. 4 Порядку, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 №
439; п. 7 Положення про Держкомзем
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 19.03. 2008
№ 224; Положення про територіальні
органи Держкомзему, затвердженого
наказом Держкомзему України від 17.06.2008
№ 123), якими передбачено, що
територіальний орган Держземагентства
за місцем знаходження земельної
ділянки протягом 14 календарних днів з
дня подання до нього документа про
перехід права на земельну ділянку
проставляє на державному акті відмітку
про реєстрацію права на неї.

Отже, позивач має правовстановлюючі
документи на право користування
земельною ділянкою, однак, не зважаючи
на це, Івано-Франківська міська рада
проводить нарахування збитків за
самовільне використання земельної
ділянки.

На підтвердження таких дій, 24 травня 2013
року Виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
прийнято рішення № 281 «Про
затвердження Актів визначення розміру
збитків Івано-Франківській міській
раді (неодержаних доходів від орендної
плати за землю)» (а.с.6).

З Акту від 01.06.2011 року (а.с.7), в якому
наведено розрахунок розміру збитків за
користування земельною ділянкою за
попередні періоди в розмірі 240 420,76 грн.,
вбачається, що розрахунок збитків
вирахуваний як сума орендної плати з
грошової оцінки землі 2 288 626,65 грн. Таким
чином позивач визначає (ототожнює) дану
суму, як недоотриману суму
загальнообов'язкового платежу до
бюджету. Також в акті вказується, що
договір оренди землі з позивачем не
укладено.

Але, представником відповідача не
надано суду жодних доказів того, що
міською радою вчинялись будь-які дії
щодо укладення такого договору з
позивачем.

Визначення розміру збитків нанесених
міській раді проводилось неправомірно,
оскільки, для розрахунку розміру
відщкодувань втрат, як вбачається із
затвердженого Виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради Акту
визначення розміру збитків, взято за
підставу для розрахунку нормативну
грошову оцінку земельної ділянки в
сумі 2 288 626,65 грн. Вказаний розмір
нормативної грошової оцінки
розрахований відповідно до пункту 2
рішення XXIX сесії У скликання
Івано-Франківської міської ради від 10
липня 2008 року «Про затвердження
матеріалів нормативної грошової
оцінки земель міста
Івано-Франківська». Однак, дане рішення
відповідно до Ухвали Вищого
Адміністративного Суду України від 22
грудня 2010 року по справі № К-35155/10-К
35475/10, якою залишено без змін Постанову
Івано-Франківського міського суду від
14 грудня 2009 року, визнано незаконним.
Рішення Івано-Франківської міської
ради про затвердження грошової оцінки
земель в місті Івано-Франківську
набуло чинності тільки з 13 січня 2011
року (з дати його опублікування в
установленому законом порядку), а
відповідач користується нею для
нарахування завданих збитків з 2008 року.

Таким чином будь-які нарахування
податкових чи інших зобов'язань до
бюджетів на підставі затвердженої
даним рішенням сесії міської ради
нормативної грошової оцінки землі, є
безпідставним.

Крім того, нарахуванню таких збитків
передують певні процесуальні дії, які
повинен вчинити відповідач для того,
щоб мати підставу їх стягнути.

Зокрема, згідно з пунктом 3.1 наказу
Державного агентства земельних
ресурсів України та Державної
інспекції з контролю за використанням
і охороною земель від 12.09.2007 року N 110
«Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо застосування
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
грунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу»,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року N 963,
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є матеріали справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме:
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства); акт
обстеження земельної ділянки.

Акт перевірки та припис, які містяться
в матеріалах справи (а.с.24, 26) не можна
вважати процесуальною підставою для
нарахування збитків, оскільки вказані
там факти щодо відсутності у позивача
Державного акту на право користування
такою ділянкою є такими, що не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Відповідачем також проігноровано
положення чинного процесуального
законодавства щодо преюдиційної сили
судових рішень, якими на момент
звернення нами до суду уже було
встановлено факти, які мають значення
для вирішення по суті даного спору .

Так, з приводу відшкодування збитків у
вигляді неотриманого доходу до
міського бюджету Івано-Франківська
міська рада уже зверталася до ТзОВ «РБФ
«Рембудком-ЛТД» до господарського суду
Івано-Франківської області у 2011 році. З
цього приводу були прийняті наступні
судові рішення: Рішення господарського
суду Івано-Франківської області у
справі № 5010/1215/2011-3-8/42 від 18.08.2011 року
(а.с.36-37), Постанова Львівського
апеляційного господарського суду у
справі № 5010/1215/2011-3-8/42 від 01.11.2011
р.(а.с.33-35), Ухвала Вищого господарського
суду України у справі № 5010/1215/2011-3-8/42 від
23.12.2011 року (а.с.32).

Перерахованими рішеннями судів усіх
інстанцій у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення збитків на користь
міської ради позивачеві відмовили.

Відображення таких тверджень
закріплено також Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 27 березня 2014
року по справі № 909/1196/13 за позовом
Івано-Франківської міської ради до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за
участю третіх осіб Управління
земельних відносин
Івано-Франківського міськвиконкому та
ТОВ «Ремонтно-будівельна фірма
«Рембудком - ЛТД», яким встановлено, що
ТОВ «Ремонтно-будівельна фірма
«Рембудком - ЛТД» було з 1994 року
належним користувачем спірної
земельної ділянки відповідно до
Державного акту на право постійного
користування. Крім того, даною
постановою визначено, що відповідно до
статті 2 Закону України « Про плату за
землю», статті 21 Закону України « Про
оренду землі», пункт 1 ст. 288 ПК України
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є саме
договір оренди такої земельної
ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Кодексом адміністративного
судочинства України закріплено право
на судовий захист (ст. 6 ч.1), кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Позивач таке право використав та
звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 13 Закону
України «Про плату за землю» підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Власники землі та
землекористувачі мають право на захист
своїх прав шляхом стягнення збитків з
особи, яка вчинила неправомірні дії
щодо відповідних земельних ділянок, у
випадках, встановлених главою 24 ЗК
України та за процедурою, визначеною
Порядком визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.93 року N 284 .

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідачем суду не подано
документального обґрунтування своїх
дій щодо необхідності прийняття п. 1
оскаржуваного рішення. Відповідачем не
спростовано позовних вимог позивача.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що оскаржуване рішення, а
саме п. 1 в частині затвердження акту
(додаток № 5 до рішення) про визначення
збитків за самовільне використання
земельної ділянки по вулиці
Левинського 3 «А» в м. Івано-Франківську
Товариством з обмеженою
відповідальністю ремонтно-будівельна
фірма «Рембудком», прийняте не у
відповідності до норм чинного
законодавства, порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
а отже його слід визнати нечинним та
скасувати.

На підставі викладеного, відповідно до,
ст. ст. 19 Конституції України, ст. 24
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 6-12,
71, 72 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163,
167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ремонтно-будівельна фірма
«Рембудком-ЛТД» до Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про визнання частково нечинним та
скасування рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради № 281 від 24.05.2013 року задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати п.1
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
24.05.2013 року № 281 «Про затвердження
визначення розміру збитків
Івано-Франківській міській раді
(неодержаних доходів від орендної
плати за землю)» в частині затвердження
акту (додаток № 5 до рішення) про
визначення збитків за самовільне
використання земельної ділянки по вул.
Левицького, 3-а в м. Івано-Франківську
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ремонтно-будівельна
фірма «Рембудком-ЛТД».

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
у разі прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21
травня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.