Справа № 826/4347/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4347/14
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Державної казначейської служби
України на ухвалу судді Окружного
адміністративного суду м.Києва від 04
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
казначейської служби України до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з адміністративним позовом до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними дій та
скасування постанови про накладення
штрафу. Просив суд визнати
протиправними дії Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо винесення в рамках
виконавчого провадження №40748922
постанови від 29.12.2013 року про
накладення штрафу на Державну
казначейську службу України у розмірі
680,00 грн.; скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 29.12.2013 року про накладення штрафу на
Державну казначейську службу у розмірі
680,00 грн.

Ухвалою судді Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 квітня 2014 року позовна заява залишена
без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції та направити
справу для продовження розгляду.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
ухвалу судді першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву позивача
без розгляду, суд першої інстанції
виходив з того, що останнім пропущено
строк звернення до адміністративного
суду без поважних на те причин.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
виходячи з наступного.

Провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України,
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи немає інших підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження у справі (ч. 2 ст.
107 КАС України).

Відповідно до положень статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, чинної на час звернення
позивача з відповідним позовом до суду,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

У той же час, особливості провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби встановлені ст. 181 КАС України.

Так, учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст.
181 КАС України).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС
України, позовну заяву може бути подано
до суду, зокрема, у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.

В обґрунтування дотримання строків
звернення до суду позивачем у позовній
заяві зазначається, що 05.02.2014 року
Державною казначейською службою
України подано скаргу на дії головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук К.Л. до начальника відділу, а
12.03.2014 року до Державної казначейської
служби України надійшов лист Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
яким відмолено у задоволенні
зазначеної скарги та зазначено, що
Державна казначейська служба України
має право оскаржити постанову про
накладення штрафу у судовому порядку.

Таким чином, позивач, вказуючи про
використання права на оскарження
рішення, дій та бездіяльності
державного виконавця в порядку
досудового вирішення спору, вважає, що
звернувся до суду з вищезазначеними
позовними вимогами у строк,
передбачений ч. 2 ст. 181 КАС України.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 99 КАС України,
якщо законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

З огляду на викладене вище вбачається,
що строк звернення до суду, у разі
наявності у позивача законодавчо
передбаченого права на вирішення спору
у досудовому порядку, обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Проте, як вбачається із доданих до
позовної заяви матеріалів, Державна
казначейська служба України є
боржником у виконавчому провадженні
№40748922, у межах якого винесено
оскаржувану постанову від 29.12.2013 року.

При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року №606-XIV встановлено, що рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Боржник має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Таким чином, спеціальною правовою
нормою, яка регулює порядок оскарження
рішень, дій або бездіяльності
посадових осіб державної виконавчої
служби, не передбачено права для
боржника, яким в контексті даних
правовідносин є Державна казначейська
служба України, право на оскарження
рішення, дій або бездіяльності
державного виконавця до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або до керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня, тобто в порядку досудового
вирішення спору.

Відтак, відсутні підстави
стверджувати, що саме з моменту
отримання листа Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, яким відмолено у
задоволенні зазначеної скарги, тобто з
12.03.2014 року, обчислюється строк для
звернення до суду із зазначеними вище
позовними вимогами.

Водночас, як було зазначено вище,
представником позивача у позовній
заяві вказано, що 05.02.2014 року Державною
казначейською службою України подано
скаргу на дії головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. до
начальника відділу, тобто наявні
підстави стверджувати, що вже,
починаючи з 05.02.2014 року позивач знав або
повинен був знати про порушення своїх
прав, свобод та інтересів оскаржуваним
рішенням.

У той же час, Державна казначейська
служба України із даним позовом
звернулася до суду лише 02.04.2014 року
(відповідно до відмітки штампу вхідної
кореспонденції суду), тобто з пропуском
строку передбаченого ст. 181 КАС України.

При цьому, позовна заява не містить
доводів в обґрунтування поважності
причин пропуску строку звернення до
суду та доказів на підтвердження
наведеного.

Відповідно до положень статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

В контексті наведеного слід додати, що
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами.

В даному випадку, враховуючи пропуск
позивачем строку звернення до суду, а
також відсутність підстав для визнання
причин пропуску поважними, суддя суду
першої інстанції приходить висновку
про наявність підстав для застосування
процесуальних наслідків передбачених
ст. 100 КАС України, а саме - про залишення
позовної заяви без розгляду.

Також, як зазначив суддя суду першої
інстанції, що відповідно до бази даних
«Діловодство спеціалізованого суду»
вбачається, що позивач раніше
звертався до суду з аналогічним
позовом, який, відповідно до ухвали від
21.03.2014 року по справі №826/3551/14 (копія
додана до позову), постановленій до
відкриття провадження у справі,
залишений без розгляду на підставі ст.
100 КАС України. При цьому має місце
вказати, що залишення позовної заяви
без розгляду не є поважною причиною
пропуску строку звернення до
адміністративного суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції винесено
законне, обґрунтоване рішення з
врахуванням норм чинного
законодавства і не знаходить підстав
для його скасування.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним та є
таким, що не відповідають обставинам
справи.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції ухвалено судове
рішення з додержання норм
процесуального та матеріального права,
в зв'язку з чим вимоги апеляційної
скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України -
залишити без задоволення, а ухвалу
судді Окружного адміністративного
суду м.Києва від 04 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 27
травня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.