Справа № 2702/8496/12 (2а/2702/1054/12)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/31091/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 28 листопада 2012
року та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2013 р. по справі № 2а-2702/1054/12
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Гагарінського району м. Севастополя
про стягнення недоотриманої суми
допомоги по догляду за дитиною -

в с т а н о в и л а:

Постановою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 28.11.2012 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Гагарінського
району м. Севастополя про визнання
протиправним рішення, зобовязання
перерахувати недоплачену допомогу по
догляду за дитиною за період з 26 червня
2009 року по 26 червня 2012 року - відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2013 р. рішення суду першої
інстанції скасовано у зв'язку із
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2013 р., якою залишено без
розгляду позовні вимоги за період з
червня 2009 року по лютий (включно) 2012
року, та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінського району м. Севастополя
про стягнення недоотриманої суми
допомоги по догляду за дитиною за
період з березня 2012 по червень 2012 року
відмовлено.

Не погоджуючись із постановами суду
першої та апеляційної інстанцій,
позивач подав касаційну скаргу, в якій
просить ці постанови скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав до її задоволення, з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач є
матір`ю дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
перебуває на обліку в Управління праці
та соціального захисту населення
Гагарінського району м. Севастополя.

ОСОБА_1 призначено допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з вересня 2009 року.

Підставою для звернення позивача до
суду стала відмова відповідача у
відповідь на заяву позивача від
18.11.2011р., подану у зв'язку з
невідповідністю (заниженням)
виплачених сум по відношенню до вимог
Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", "Про державну допомогу
сім`ям з дітьми", в здійсненні
перерахунку та виплати недоплаченої
суми допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
допомоги при народженні дитини за
період з 26 червня 2009 року по 26 червня 2012
року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, що стосуються періоду з березня
2012р. по червень 2012р., суд апеляційної
інстанції виходив порушення позивачем
порядку призначення і виплати допомоги
сім'ям з дітьми, оскільки ним не було
надано необхідних документів для
призначення відповідного розміру
допомоги, у зв'язку з чим підстави для
стягнення невиплачених сум відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
право на виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку має один з батьків дитини,
усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або
інший родич, який фактично здійснює
догляд за дитиною.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 р. N 1751 на виконання
статті 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" затверджено
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до п. 19 Порядку виплата
допомоги в розмірі, що перевищує
мінімальний, здійснюється протягом
шести календарних місяців. Якщо особа,
якій призначена допомога, після
закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, допомога виплачується у
мінімальному розмірі.

Пунктом 22 Порядку визначено, що для
призначення допомоги у розмірі, що
перевищує мінімальний, подається в
установленому порядку довідка про
склад сім'ї та декларація про доходи та
майновий стан (заповнюється на
підставі довідок про доходи кожного
члена сім'ї).

Згідно з статтею 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та п.
22 Порядку допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75
відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Враховуючи те, що для реалізації свого
права на отримання допомоги понад 130
грн. в період з березня по червень 2012
року ОСОБА_1 не надавала відповідачу
довідки про склад сім'ї та декларації
про доходи та майновий стан, тобто не
здійснила законодавчо передбачених
дій, необхідних для нарахування та
виплати соціальної допомоги, колегія
суддів погоджується з висновком
апеляційного суду про відсутність
підстав у відповідача для виплати
зазначених сум, у зв'язку з чим позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду апеляційної
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2013 р. по справі № 2а-2702/1054/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: