Справа № 345/2925/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа № 876/10811/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Калуші та Калуському
районі Івано-франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 30
липня 2013 року у справі №345/2925/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-франківської області про
стягнення незаконно утриманих сум
пенсії та зобов'язання зробити
перерахунок,-

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому після уточнення позовних вимог
просив зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-франківської області зробити
перерахунок пенсії з урахуванням його
заробітної плати обчисленої за період
з 01.08.1991 року по 31.07.1996 року та з 01.07.2006
року по 31.07.2006 року та стягнути з
відповідача 40 805,05 грн. незаконно
утриманих сум пенсій.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 30
липня 2013 року позов задоволено
частково: стягнуто з Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-франківської області на користь
ОСОБА_1 40 805,05 грн. утриманих та не
донарахованих сум пенсії станом на
квітень 2013 року. В задоволенні решті
позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-франківської області постанову
суду першої інстанції оскаржило,
подало апеляційну скаргу, зазначивши,
що оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обгрунтування апеляційної cкарги
вказує, що судом першої інстанції
безпідставно взято до уваги звичайний
підрахунок позивача, який не наділений
ніякими повноваженнями щодо обрахунку,
перерахунку розміру пенсій. Відповідно
до пп. 3 п. 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах затвердженого
Пенсійним фондом України №8-2, в якому
зазначено, що основними завданнями
Управління є призначення (перерахунок)
пенсій, щомісячного довічного
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплат.
Разом з тим, згідно пенсійного
законодавства тільки органи
Пенсійного фонду України проводять
призначення, нарахування, обчислення
та виплату пенсій. Жодний інший орган,
установа, організація чи фізична особа
не наділені повноваженнями
обчислювати будь-які пенсійні виплати.
Крім того, позивач жодним чином не
підтвердив суму розрахунку.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача надали пояснення
та заперечили проти доводів
апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, суд приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задоволити
частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року
(ст. 11-14) залишено без змін постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області по справі
№2-а-3842/11 від 05.07.2011 року (ст.7), якою позов
задоволено частково: визнано
незаконними дії управління ПФУ в м.
Калуші щодо перерахунку позивачу
пенсії в бік зменшення, стягнено з
управління ПФУ в м. Калуші незаконно
утриману суму 3465,00 грн., 3,40 грн. судового
збору та 850 грн. за надання юридичної
допомоги. В задоволенні позову в
частині зобов'язання відповідача
виплачувати позивачу пенсію в раніше
визначеному розмірі відмовлено на
підставі того, що право позивача в
майбутньому не порушено.

Позивачу попередня пенсія була
призначена в розмірі 2099,46 грн. З даним
розміром пенсії позивач погоджується,
її не оспорював і не оспорює на час
розгляду справи. В той же час уточнивши
свої вимоги 08.07.2013 року просить суд
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок пенсії позивачу з
урахуванням його заробітної плати
обчисленої за період з 01.08.1991 року по
31.07.1996 року та з 01.07.2006 року по 31.07.2006
року. Дану позовну вимогу він заявив,
так як не згідний з перерахунком пенсії
в бік зменшення. Оскільки рішення
Калуського міськрайонного суду від
05.07.2011 року, яке вступило в законну силу,
дана вимога вирішена, то підстав для
задоволення позовної вимоги про
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок пенсії позивачу з
урахуванням його заробітної плати
обчисленої за період з 01.08.1991 року по
31.07.1996 року та з 01.07.2006 року по 31.07.2006
року, суд першої інстанції не вбачав, а
тому в цій частині в задоволенні позову
відмовив.

Відповідачем рішення суду не
виконується та згідно довідки про
розмір отриманої позивачем пенсії
(ст.8-10), пенсія нараховується у
зменшеному розмірі.

Суд першої інстанції задоволив позов в
частині стягнення незаконно утриманої
суми, яка утворилася на день подачі
позову у згаданій справі, УПФУ з того
часу незаконно утримано ще 9471,18 грн.
(утримана сума 20% з встановленої 1158,95
грн. пенсії з індексацією з квітня 2010
року по квітень включно 2013 року), та
перераховано пенсію в бік зменшення на
суму 34798,87 грн. (різниця між 2099,46 грн. та
1158,95 грн. з квітня 2010 року по квітень
включно 2013 року) виходячи з розрахунку:
(34798,87 + 9471,19) - 3465,00= 40805,05 грн..

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1
ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання не чинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства. Не
допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які
належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Вище зазначені положення
процесуального закону судом першої
інстанції залишені поза увагою. А
оскільки суд першої інстанції відмовив
в задоволенні публічно-правового
спору, то у суду першої інстанції не
було правових підстав стягувати
вказану суму. Якщо позивач вважав, що
діями відповідача заподіяно шкоду, то
він вправі звернутися до місцевого
загального суду в порядку ЦПК, а не
адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про скасування постанови суду
в частині задоволення позову та
закриття провадження у справі у зв'язку
з неналежністю розгляду справи в
порядку адміністративного судочинства
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 193, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст.
198, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-франківської області
задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 30
липня 2013 року у справі №345/2925/13-а -
скасувати в частині задоволення позову
і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич