Справа № 347/2133/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р.
Справа № 876/11979/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Косівського
районного суду Івано-Франківської
області від 03 вересня 2013 року у справі
№347/2133/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Косівської міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом, яким просила визнати
незаконним та скасувати рішення
Косівської міської ради від 16.04.2013 року.

Постановою Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 03
вересня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Позивач постанову суду першої
інстанції оскаржила, подала апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно пункту «в»
частини 1 статті 81 Земельного кодексу
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі приватизації земельних
ділянок, які були надані їм у
користування. Згідно з пунктом «б»
частини 1 статті 121 Земельного кодексу
України передбачено, що громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності для ведення особистого
селянського господарства в розмірі не
більше 2,0 гектара. В постанові суду
першої інстанції не доведено та не
надано доказів, що позивачем
використано право на приватизацію
земельної ділянки в більшому розмірі,
ніж встановлено пунктом «б» частини 1
статті 121 вищезгаданого Закону. Таким
чином, рішення Косівської міської ради
про відмову у наданні земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства є
безпідставною та необґрунтованою.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, хоч були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому на підставі п.
2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14.03.2013 року
позивач звернулась в Косівську міську
раду із заявою (ст.5) про передачу в
приватну власність їй земельної
ділянки по вул. С.Бандери, б/н площею 0,0020
га для ведення особистого селянського
господарства.

Рішенням Косівської міської ради від
16.04.2013 року (ст.6) їй відмовлено у наданні
земельної ділянки по вул. С.Бандери, б/н
площею 0,0020 га для ведення особистого
селянського господарства з підстав
використання вже останньою свого права
на приватизацію за таким же цільовим
призначенням.

Згідно із копії Державного акту серії
ІФ 0458177 (ст. 25) вбачається, що позивач на
підставі рішення Косівської міської
ради від 22.07.2004 року використала своє
право на приватизацію земельної
ділянки по даному цільовому
призначенню, а саме їй було передано в
приватну власність 0,0212 га в м Косів для
ведення особистого селянського
господарства.

На підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 11.04.2012 року (ст.24)
позивач відчужила належну їй на праві
власності земельну ділянку ОСОБА_2. В
силу п. 4 ст.116 Земельного Кодексу
України передача земельних ділянок
безоплатно у власність громадян у
межах норм, провадиться один раз по
кожному виду, а тому на сесії
Косівської міської ради було прийнято
рішення від 16.04.2013 року про відмову
позивачу у наданні в приватну
власність земельної ділянки по вул.
С.Бандери б/н площею 0,0020 га для ведення
особистого селянського господарства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками відповідача з наступних
підстав.

Згідно ст. 33 ЗК України громадяни
України можуть мати на праві власності
та орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

Відповідно пункту «б» частини 1 статті
81 Земельного кодексу України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що
передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Отже, з врахуванням норми даної статті
можна зробити висновок, що позивач своє
право на отримання в приватну
власність земельної ділянки за
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарств
використала, окрім того, на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 11.04.2012 року вона відчужила
належну їй на праві власності земельну
ділянку ОСОБА_2

Пунктом «б» частини 1 статті 121
Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства в
розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Зміст цих статтей передбачає, що
передача у власність земельних ділянок
із земель державної або комунальної
власності здійснюється лише у випадку,
коли такі ділянки є вільними і відносно
них рішення про передачу іншим особам
не приймалось.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
питання регулювання земельних
відносин вирішуються відповідно до
закону виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позову, оскільки позивач своє право на
отримання в приватну власність
земельної ділянки за цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарств використала,
окрім того, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2012 року вона відчужила належну їй на
праві власності земельну ділянку
ОСОБА_2.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Косівського
районного суду Івано-Франківської
області від 03 вересня 2013 року у справі
№347/2133/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич