Справа № 2А-3893/09/1870
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К-29166/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 09.12.2009 та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.08.2010 у
справі № 2а-3893/09/1870

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції в м. Суми

про визнання нечинним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2009 року Підприємцем до суду
заявлений позов про скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції від
23.06.2009 № /1/43025 та № /1/43026,
якими позивачеві донараховано суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану вартість
(ділі - ПДВ) у розмірі 22 482,00 грн. та
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем збір за
користування радіочастотним ресурсом
України у розмірі 3 450,00 грн.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволені частково:
податкове повідомлення - рішення від
23.06.2009 № /1/43026 скасовано, в іншій
частині у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Апеляційний адміністративний суд
постановою від 10.08.2010 судове рішення
першої інстанції скасував в частині
задоволення позовних вимог та в цій
частині ухвалив нове рішення, яким
позовні вимоги Підприємця задоволено
частково, а саме, податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції від 23.06.2009 №
/1/43026 в частині визначення
позивачеві основного платежу зі збору
за користування радіочастотним
ресурсом України у розмірі 10,00 грн. та
фінансових санкцій у сумі 1 870,00 грн.
скасовано, в іншій частині відмовлено,
в решті судове рішення залишено без
змін.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
планова перевірка Підприємця з питань
своєчасності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових)
платежів за період з 01.04.2006 по 31.03.2009, за
підсумками якої складено акт від 13.05.2009.
На підставі цього акта Державна
податкова інспекція прийняла
оспорювані податкові
повідомлення-рішення.

У ході вказаної перевірки працівниками
Державної податкової інспекції було
встановлено порушення позивачем пп.
7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок
на додану вартість" (втратив чинність
01.01.2011), що полягало у формуванні
позивачем податкового кредиту за
наслідками господарських операцій, які
не призначаються для подальшого
використання у власній господарській
діяльності. Також у ході перевірки
встановлено, що позивач будучи
користувачем радіочастотного ресурсу
в порушення пунктів 1, 2, 6, 7, 8 ст. 57 Закону
України від 01.06.2000 № 1770-III "Про
радіочастотний ресурс України" (із
внесеними змінами) не сплачував збір за
користування радіочастотним ресурсом
та звітував до державного податкового
органу (не подавав декларації).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" (втратив чинність
01.01.2011) не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями. А відповідно до пп. 7.4.1 п.
7.4 ст. 7 зазначеного Закону покупець має
право відобразити сплачені
(нараховані) суми податку у податковому
кредиті за умови використання
отриманих товарів (послуг) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що основним видом
діяльності Підприємця є оброблення
деревини та виробництво виробів з
деревини, крім меблів, у зв'язку чим в
АДРЕСА_1 орендує виробничі і складські
приміщення. Разом з тим на протязі
певного періоду позивачем до складу
податкового кредиту було віднесено
ПДВ, в ціні придбаних будівельних
матеріалів, що були використані при
зведенні надбудови над гаражем на
території гаражного комплексу по
АДРЕСА_2 належного Об'єднанню громадян
"Двіна", членом якого є позивач. Судами
також встановлено, що відповідно до
архітектурно - проектної документації
замовником надбудови є Об'єднання
громадян "Двіна", відповідно до довідки
БТІ за позивачем ніякого майна по
АДРЕСА_2 не зареєстровано, а також
відсутні будь - які докази щодо надання
позивачеві земельної ділянки по
АДРЕСА_2 для будівництва офісного або
виробничого приміщення з метою
використання у підприємницькій
діяльності.

Отже, висновки податкового органу щодо
порушення позивачем вимог пп. 7.4.4, пп.
7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Правові, організаційні та економічні
засади управління й використання
радіочастотного ресурсу України, а
також права та обов'язки користувачів
радіочастотного ресурсу визначені
Законом України від 01.06.2000 № 1770-III "Про
радіочастотний ресурс України".

В силу положень Закону № 1770-III
використання радіочастотного ресурсу
в Україні здійснюється на платній
основі, а платниками збору за
використання радіочастотного ресурсу
України є користувачі радіочастотного
ресурсу (юридичні та фізичні особи,
діяльність яких пов'язана з
використанням радіоелектронних
засобів або радіовипромінювальних
пристроїв), які отримали в
установленому порядку ліцензію на
використання радіочастот. Під
використанням радіочастотного
ресурсу, відповідно до ст. 1 цього
Закону слід розуміти діяльність
користувачів радіочастотного ресурсу,
пов'язану з випромінюванням
електромагнітної енергії в межах
радіочастотного спектра.
Радіоелектронний засіб - технічний
засіб, призначений для передавання
та/чи приймання радіосигналів
радіослужбами, а
радіовипромінювальний пристрій -
технічний засіб (крім радіоелектронних
засобів), що випромінює
електромагнітну енергію в межах
радіочастотного ресурсу.

Відповідно до положень ст. 14 Закону
України від 25.06.19910 № 1251-XII "Про систему
оподаткування" - основоположного
закону у сфері оподаткування, збір за
використання радіочастотного ресурсу
належить до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно з пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України
від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" протягом 20
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця, подаються
податкові декларації за базовий
податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному місяцю. У зв'язку
з цим Законом № 380-IV встановлено, що
користувачі радіочастотного ресурсу
України зобов'язані щомісяця протягом
20 календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця, подавати до
органів державної податкової служби
податкові декларації.

Відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону №
2181-III платник зобов'язаний сплатити
суму податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій
декларації, протягом 10 календарних
днів, наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
встановленого для подання податкової
декларації.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій позивачу було
надано дозвіл на використання
радіочастотного засобу
радіоелектронного подовжувача
абонентських телефонних ліній з
листопада 2005 року по 14.11.2006, проте
позивач не подавав до податкового
органу декларації про збір за
використання радіочастотного ресурсу
України та сплачував останній.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про правомірність
донарахування позивачу збору за
використання радіочастотного ресурсу
та застосування відповідальності за
недоплату цього збору та неподання
декларації у відповідності до вимог
Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що постанова апеляційної
інстанції у справі прийнята у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права та зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.08.2010
справі № 2а-3893/09/1870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко