Справа № 821/175/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/175/1410
год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - Ушакова В.Р.,

відповідача - 1 - Юдіна В.В.,

відповідача - 2 - Середи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Резтех" до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, Управління Державної
казначейської служби України в м.
Херсоні про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми
бюджетного відшкодування,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Резтех" (далі - позивач, ТОВ "ТД "Резтех ")
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач-1, ДПІ), Управління
Державної казначейської служби
України в м. Херсоні (далі - відповідач-2,
УДКСУ в м. Херсоні), в якому просить -

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№ від 21.10.2013 року про зменшення
бюджетного відшкодування на загальну
суму 701 226,00 грн. та застосування
штрафної санкції у сумі 350 613,00 грн.;

- стягнути з Державного бюджету суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 701226,00 грн., в
тому числі за травень 2013 року в сумі
365501,00 грн., за червень 2013 року в сумі
335725,00 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
тим, що висновок ДПІ про порушення ТОВ
"ТД "Резтех" вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України
при віднесенні до складу податкового
кредиту сум ПДВ, сплачених TOB
«Таврійський союз» за послуги по
обробці давальницької сировини
(жерсті) згідно договору №102 від 24.10.2012
р. є надуманим та не відповідає
дійсності. Позивач вказує, що залучення
ТОВ "Таврійський союз" до виготовлення
готової продукції згідно пункту 2.2.
зовнішньоекономічного контракту №106/1
від 08.01.13 р. на переробку давальницької
сировини, укладеного між позивачем та
нерезидентом ТОО "Биофуд" (Казахстан),
не може бути підставою для визнання ТОВ
"Таврійський союз" експортером з
визнанням за ним права на застосування
нульової ставки з ПДВ. Позивач вважає,
що для набуття статусу експортера та
права на застосування нульової ставки
з ПДВ ТОВ "Таврійський союз" повинно
мати документи, які свідчать про
фактичне надання послуг та експортні
ВМД на готову продукцію, виготовлену з
такої давальницької сировини (п. 195.1.1 ПК
України), банківські документи щодо
отримання коштів за надані
(експортовані) послуги. Проте, позивач
вказує, що вищевказані документи у TOB
«Таврійський союз» відсутні, оскільки
згідно пункту 2.2.
зовнішньоекономічного контракту №106/1
від 08.01.13 р. на переробку давальницької
сировини, ТОВ «Таврійський союз»
залучено в якості субвиконавця на
умовах окремого договору №102 від 24.10.2012
р., підписаного з TOB «ТД «Резтех», що не
суперечить п. 2 Положення про форму
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів). Позивач вказує, що при
декларуванні сум, що підлягають
бюджетному відшкодуванню TOB «ТД
«Резтех» не порушив порядок визначення
суми податку, що підлягає
відшкодуванню з Державного бюджету
України, оскільки податковий кредит з
ПДВ був сформований на підставі
податкових накладних, отриманих від TOB
«Таврійський Союз» за фактом надання
послуг з переробки давальницької
сировини згідно договору №102 від 24.10.2012
р., які не були визнанні податковим
органом дефектними (фальшивими).

Відповідач-1 надав письмові
заперечення, зазначивши, що відповідно
до підпункту "б" 195.1.3 пункту 195.1 статті 195
ПК України та Закону "Про операції з
давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах" від
15.09.95 р. №327/95-ВР операції з постачання
резидентом - платником ПДВ послуг з
переробки давальницької сировини, що
ввезена на митну територію України для
такої переробки, підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість за нульовою ставкою як у
підприємства, що визначене основним
виконавцем за договором про переробку
давальницької сировини, так і у
підприємства, яке задіяне в
технологічному процесі, пов'язаному з
переробкою давальницької сировини в
готову продукцію, якщо про це зазначено
в договорі на переробку давальницької
сировини. Відповідач-1 вказує, що в ході
проведення перевірки встановлено, що
за умовами пункту 2.2.
зовнішньоекономічного контракту №106/1
від 08.01.13 р. на переробку давальницької
сировини TOB «Таврійський союз» є
підприємством, яке задіяне в
технологічному процесі, пов'язаному з
переробкою давальницької сировини в
готову продукцію, і тому надані ним
послуги підлягають оподаткуванню за
нульовою ставкою. Отже, відповідач-1
вказує, що неправомірне формування
податкового кредиту у травні 2013 р. за
наслідками даної господарської
операції та з урахуванням результатів
перевірки за березень, квітень 2013 року
(акт перевірки від 04.07.2013 №3104/15.4/37353315)
призвело до завищення бюджетного
відшкодування по декларації за травень
2013 року на - 365501,00 грн. та за червень 2013
року на - 335725,00 грн., що підтверджує
правомірність прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідач-2 надав письмові пояснення
згідно яким зазначив, що у разі
задоволення позовних вимог
відшкодування податку на додану
вартість буде проводитись у
відповідності ст.200.15 Податкового
кодексу України, постанови Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ" та спільним наказом
Державного казначейства України та
Державної податкової адміністрації
України від 27.04.2004 №82/245 "Про
затвердження порядку взаємодії між
органами Державної податкової служби
України Державного казначейства
України в процесі судового розгляду та
виконання рішень суду щодо безспірного
списання коштів з рахунків, на яких
обліковуються надходження Державного
бюджету України з податку на додану
вартість", тому не може надати оцінку
законності позовних вимог і просить
суд прийняти законне та обґрунтоване
рішення згідно чинного законодавства з
урахуванням викладених пояснень. При
цьому, представник відповідача-2 в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з Державного бюджету суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, оскільки вважає
вказану вимогу позивача передчасною
через відсутність судового рішення,
яке набрало законної сили за
результатами оскарження даного
податкового повідомлення - рішення.

В судовому засіданні представники
позивача, відповідача-1 та відповідача -
2 підтримали свої позиції, викладені у
позові, письмових запереченнях та
поясненнях.

Суд, вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи позову та
заперечення на нього, вислухавши
пояснення представників сторін у
судовому засіданні, приходить до
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Щодо вимоги про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення № від
21.10.2013 року про зменшення бюджетного
відшкодування на загальну суму 701 226,00
грн. та застосування штрафної санкції у
сумі 350613,00 грн., то суд зазначає
наступне.

Підпунктом 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.06.2013 р. позивачем було подано до ДПІ у
м.Херсоні податкову декларацію з
податку на додану вартість за травень
2013 року ( за вх. №) з додатками до
неї, в яких зазначив суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, у розмірі 537023,00 грн. (р.
23.1, 22.1). Зокрема, -

- у додатку № 2 до декларації з ПДВ за
травень 2013 р. «Довідка щодо залишку
суми від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» визначено, що частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
отримувачем товарів (послуг)
постачальникам таких товарів (послуг)
у попередніх та звітному податкових
періодах та не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх податкових
періодів складає 537023,00 грн., та включає
суму ПДВ у розмірі 23423,00 грн., яка
виникла у грудні 2012 року та суму ПДВ
513600,00 грн., яка виникла у квітні 2013 р.;

- у додатку №3 до декларації з ПДВ за
травень 2013 року "Розрахунок суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість", сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню складає 537
023,00 грн.

- у додатку №4 до декларації з ПДВ за
травень 2013 року " Заява про повернення
суми бюджетного відшкодування (Д4)
містить прохання перерахувати на
розрахунковий рахунок позивача суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за травень 2013 р. у
розмірі 537023,00 грн.

Крім того, 19.07.2013 р. позивачем було
подано до ДПІ у м. Херсоні податкову
декларацію з податку на додану
вартість за червень 2013 року (за вх.
№) з додатками до неї, в яких
зазначив суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку, у розмірі 366071,00 грн. (р. 23.1, 22.1).
Зокрема, -

- у додатку № 2 до декларації з ПДВ за
червень 2013 р. «Довідка щодо залишку
суми від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» визначено, що частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
отримувачем товарів (послуг)
постачальникам таких товарів (послуг)
у попередніх та звітному податкових
періодах та не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх податкових
періодів складає 366071,00 грн., та включає
суму ПДВ у розмірі 366071,00 грн., яка
виникла у травні 2013 року;

- у додатку №3 до декларації з ПДВ за
червень 2013 року "Розрахунок суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість", сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню складає 366071,00
грн.

- у додатку № 4 до декларації з ПДВ за
червень 2013 року " Заява про повернення
суми бюджетного відшкодування (Д4)
містить прохання перерахувати на
розрахунковий рахунок позивача суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за червень 2013 р. у
розмірі 366071,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, пп. 78.1.8.
п.78.1 ст. 78, п. 200.11. ст. 200 Податкового
кодексу України, п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010 р. №1238 "Про
затвердження переліку достатніх
підстав, які надають податковим
органам право на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку", проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ТОВ «ТД «Резтех» бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку в
сумі 537023,00 грн., відображеній в
податковій декларації з ПДВ за травень
2013 року (вх. від 19.06.2013р. №) в сумі
366071,00 грн., відображеній в податковій
декларації з ПДВ за червень 2013 року (вх.
від 19.07.2013 р. №) в сумі 264287,00 грн.,
відображеній в податковій декларації з
ПДВ за липень 2013 року (вх. від 20.08.2013р.
№), про що був складений акт
№1036/21-03-15-02/37353315 від 07.10.2013 року ( надалі -
акт перевірки).

Висновками даного акту є порушення ТОВ
« ТД « Резтех» -

- ст. 198 Податкового кодексу України, TOB
"Торгівельний дім "Резтех" завищено
суму податкового кредиту за травень 2013
року на - 335725,00 грн.;

- ст. 198, п. 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України TOB
"Торгівельний дім "Резтех" завищено
суму бюджетного відшкодування по
декларації за травень 2013 року на суму
365501,00 грн., за червень 2013 року на суму -
335725,00 грн.

При цьому, перевіркою підтверджено
правомірність заявленої до бюджетного
відшкодування на рахунок платника суми
ПДВ - 171522,00 грн. по декларації за травень
2013 року, в сумі - 30346,00 грн. по декларації
за червень 2013 року.

На підставі вказаного висновку ДПІ
було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 21.10.2013
року про зменшення бюджетного
відшкодування на загальну суму 701226,00
грн. та застосування штрафної санкції у
сумі 350613,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Отже, предмет доказування у справах,
пов'язаних із формуванням сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість і бюджетного
відшкодування з цього податку,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують обґрунтованість
визначення податкового кредиту та
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету.

Платників податку на додану вартість,
об'єкти, базу та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначає Податковий кодекс
України від 02.12.2010 року №2755-VI ( далі - ПК
України).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 цього Кодексу України
визначено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пункту 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 цього Кодексу
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду) (п. 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України).

Згідно до п. 200.4. ст. 200 ПК України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України.

Отже, на думку суду, наведеними нормами
матеріального права визначено
підстави для формування бюджетного
відшкодування, до яких зокрема
віднесено правомірність формування
платником податкового кредиту,
від'ємного значення та фактична сплата
платником податків товарівпослуг.

Як вбачається з п. 3.16 акту перевірки,
аналізом результатів опрацювання
податкових декларацій за звітні (
податкові) періоди, починаючи з
періоду, за наслідками якого виникло
від'ємне значення до періоду, у якому
заявлено бюджетне відшкодування
включно ( згідно з Додатком 2 ( Д2) до
декларації з ПДВ за травень, червень 2013
року, зокрема -

1) по декларації з ПДВ за травень 2013 року
встановлено відхилення -

- по рядку 17 « усього податкового
кредиту» в сумі 335 725,00 грн.;

- по рядку 22 «залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 21
- рядок 18) в сумі 365501,00 грн.;

- по рядку 23 (23.1.) сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3)
(рядок 23.1 + рядок 23.2) на рахунок платника
у банку в сумі 365501,00 грн.

2) по декларації з ПДВ за червень 2013
року встановлено відхилення -

- по рядку 22 «залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 21
- рядок 18) в сумі 335725,00 грн.

- по рядку 23 (23.1.) сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3)
(рядок 23.1 + рядок 23.2) на рахунок платника
у банку в сумі 335725,00 грн.

При цьому, податковий орган вказує, що
на порушення ст.198, п. 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст.
200 Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-УІ встановлено завищення суми
податкового кредиту по декларації за
травень 2013 року на - 335725,00 грн., що з
урахуванням результатів перевірки за
березень, квітень 2013 року (акт
перевірки від 04.07.2013 №3104/15.4/37353315)
призвело до завищення бюджетного
відшкодування по декларації за травень
2013 року на - 365501,00 грн. та за червень 2013
року на - 335725,00 грн.

В ході розгляду справи судом
встановлено та не заперечувалось
представниками сторін, що єдиною
підставою вказаних відхилень у
показниках звітності є порушення TOB
"Торгівельний дім "Резтех" ст. 198 ПК
України внаслідок неправомірного
віднесення до складу податкового
кредиту у травні 2013 року суми ПДВ 335725,46
грн. по операціях з надання TOB
«Таврійський союз» послуг по переробці
давальницької сировини від
постачальника згідно договору №102 від
24.10.2012 р. та підтверджується
податковими накладними, платіжними
дорученнями та реєстрами отриманих
податкових накладних, а також
висновками акту перевірки від 04.07.2013
№3104/15.4/37353315.

Даний висновок ґрунтується на тому, що
відповідно до пункту 2.2.
зовнішньоекономічного контракту №106/1
від 08.01.13 р. на переробку давальницької
сировини надані TOB «Таврійський союз» є
підприємством, яке задіяне в
технологічному процесі, пов'язаному з
переробкою давальницької сировини, що
ввезена на митну територію України для
такої переробки, в готову продукцію і
тому такі послуги підлягає
оподаткуванню податком на додану
вартість за нульовою ставкою.

Суд не погоджується з вказаним
висновком ревізора - інспектора,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.10.2012 р. між
замовником ТОВ "ТД "Резтех" та
виконавцем ТОВ "Таврійський союз"
укладено договір на переробку
давальницької сировини за №102, за
умовами якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується виконати
згідно умов даного договору роботи з
переробки давальницької сировини в
готову продукцію - кришку СКО 1-82.
Виготовлення готової продукції
здійснюється з давальницької сировини
замовника згідно Додатку №1. Пунктом 3.1.
договору передбачено, що результатом
виконаних робіт є готова продукція
кришка СКО 1-82, право власності на яку
належить замовнику, а у разі надання
давальницької сировини замовнику
третьою стороною, власником третьої
сторони.

На виконання умов договору №102 від
24.10.2012 р. протягом травня 2013 року ТОВ
"Таврійський союз" надало ТОВ "ТД
"Резтех" послуги з виготовлення готової
продукції у травні 2012 р. на загальну
суму ПДВ 335725,48 грн., що підтверджується
наданими до матеріалів справи копіями
податкових накладних та платіжних
доручень щодо їх сплати та не
заперечується податковим органом.

Крім того, в акті перевірки відповідач
вказує, що вказані суми ПДВ були
відображені позивачем в реєстрі
податкових накладних та податкових
деклараціях з ПДВ за травень 2013 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
дотримано вимоги ПК України при
формуванні податкового кредиту у
травні 2013 р. на загальну суму 335725,00 грн.,
сформованого по відносинам з ТОВ
"Таврійський союз".

Щодо доводів ДПІ про фактичне надання
ТОВ "Таврійський союз" послуг з
переробки давальницької сировини -
жерсти білої в готову продукцію -
кришку СКО 1-82 нерезиденту ТОО "Биофуд"
(Республіка Казахстан, м. Караганда)
згідно п. 2.2 договору на переробку
давальницької сировини за № 106/1 від
08.01.2013 р., а не ТОВ "ТД "Резтех" за
договором договору № 102 від 24.10.2012 р., то
суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.01.2013 р. між замовником ТОО "Биофуд"
(Республіка Казахстан, м. Караганда) та
виконавцем ТОВ "ТД "Резтех" укладено
договір на переробку давальницької
сировини за №106/1, згідно умов якого,
зокрема, замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати згідно умов
даного договору роботи з переробки
давальницької сировини - жерсти білої в
готову продукцію - кришку СКО 1-82.
Замовник зобов'язується приймає готову
продукцію та сплатити вартість робіт
Виконавця. Пунктом 2.1. договору
передбачено, що виготовлення готової
продукції кришки СКО 1-82 здійснюється з
давальницької сировини замовника
найменування ( асортимент), кількість
та якість якого вказані у Додатку № 1.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що
виготовлення готової продукції
здійснює ТОВ "Таврійський союз" по
договору з виконавцем №102 від 24.10.2012 р.,
використовуючи належні йому матеріали
- сировину (Додаток № 2 є невід'ємною
частиною даного договору). Іншими
умовами договору передбачено, що
давальницька сировина поставляється
замовником виконавцю партіями у
домовлені сторонами строки на умовах
СРТ Херсон, давальницька сировина є
власністю замовника ТОО "Биофуд".
Виконавець зобов'язується переробити
партію давальницької сировини згідно
технологічної схеми у домовлені
сторонами строки. Виконавець поставляє
замовнику готову продукцію на умовах FCA
Херсон Україна. Оплата послуг
виконавця по переробці партії
давальницької сировини здійснюється
замовником шляхом перерахування
безготівкових коштів на його рахунок.

Суд відмічає, що пунктом 2 Положення про
форму зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), затвердженого наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України, від
06.09.2001 року №201, передбачено, що за
домовленістю сторін у договорі
(контракті) можуть визначатися
додаткові умови, зокрема, умови
залучення субвиконавців договору
(контракту).

Отже, судом встановлено, що сторонами
за зовнішньоекономічним контрактом
було обумовлено залучення ТОВ
"Таврійський союз" для виконання умов
зовнішньоекономічного договору, проте
за окремим договором №102 від 24.10.2012 р.
про надання послуг з переробки
давальницької сировини, укладеним
безпосередньо ТОВ "ТД "Резтех" з ТОВ
"Таврійський союз", як субвиконавцем.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платником податку зокрема щодо б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

З метою оподаткування цим податком до
операцій з ввезення товарів на митну
територію України та вивезення товарів
за межі митної території України
прирівнюється поміщення товарів у
будь-який митний режим, визначений
Митним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 МК України, для
поміщення товарів у митний режим
переробки на митній території потрібно
отримати письмовий дозвіл митного
органу.

Отже, судом встановлено, що за умовами
договору №102 від 24.10.2012 р. про надання
послуг з переробки давальницької
сировини безпосереднім замовником
вказаних послуг є ТОВ "ТД "Резтех", який
прийняв від ТОВ "Таврійський союз" їх
виконання та здійснив оплату вартості
вказаних послуг, що підтверджується
податковими накладними та платіжними
дорученнями. Тобто, виконавець послуг
ТОВ "Таврійський союз" надав послуги з
переробки сировини на давальницьких
умовах українській стороні з місцем
постачання, яке розташоване на митній
території України, що відповідно до
вказаної норми ПК України, є об'єктом
оподаткування з ПДВ на загальних
умовах та складанням податкової
накладної.

За умовами зовнішньоекономічного
контракту №106/1 від 08.01.13 р. на переробку
давальницької сировини безпосереднім
замовником послуг з переробки сировини
виступає нерезидент ТОО "Биофуд", який
прийняв від позивача їх виконання та
здійснив оплату вартості вказаних
послуг, що не заперечувалось
представниками сторін в судовому
засіданні.

В судовому засіданні представник
позивач пояснив, що відповідно до ст. 195
ПК України, операції з переміщенням
давальницької сировини за
зовнішньоекономічними контактами були
оподатковані ТОВ "ТД "Резтех" за
нульовою ставкою, оскільки таке право
підтверджується зовнішньоекономічним
контрактом, копіями ВМД на вивезення
готової продукції, платіжними
документами, а також письмовий дозвіл
митного органу для поміщення товарів у
митний режим переробки на митній
території.

Відповідно до підпункту "б" п. 195.1.3 ст. 195
ПК України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з постачання
послуг, що передбачають роботи з
рухомим майном, попередньо ввезеним на
митну територію України для виконання
таких робіт та вивезеним за межі митної
території України платником, що
виконував такі роботи, або отримувачем
- нерезидентом. До робіт з рухомим
майном належать роботи з переробки
товарів, що можуть включати власне
переробку (обробку) товарів - монтаж,
збирання, монтування та налагодження, у
результаті чого створюються інші
товари, у тому числі постачання послуг
з переробки давальницької сировини, а
також модернізацію та ремонт товарів,
що передбачає проведення комплексу
операцій з частковим або повним
відновленням виробничого ресурсу
об'єкта (або його складових частин),
визначеного нормативно-технічною
документацією, у результаті виконання
якого передбачається поліпшення стану
такого об'єкта.

Відповідно до Закону "Про операції з
давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах" від
15.09.95 р. N 327/95-ВР (зі змінами та
доповненнями) операція з давальницькою
сировиною - це операція з попередньої
поставки сировини для її наступного
перероблення (оброблення, збагачення
чи використання) на готову продукцію за
відповідну плату, незалежно від
кількості виконавців, а також етапів
(операцій з перероблення цієї сировини)
за умови, якщо вартість давальницької
сировини на кожному етапі переробки
становить не менше 20 % загальної
вартості готової продукції.

З огляду на вищевказані правові
приписи та зміст
зовнішньоекономічного контракту №106/1
від 08.01.13 р. на переробку давальницької
сировини, суд вважає, що у даній спірній
ситуації ТОВ "Таврійський союз" не є
експортером послуг з переробки
сировини, оскільки не є стороною за
контрактом, про що свідчить
відсутність його підпису та печатки на
вказаному контракту.

Крім того, відповідачем не надано суду
доказів щодо отримання дозволу на
виконання окремих операцій з переробки
або повного циклу переробки ТОВ
"Таврійський союз", а також отримання
від нерезидента ТОО "Биофуд"
давальницької сировини та грошових
коштів за надані послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вищевказаними обставинами з
посиланням на норми діючого
законодавства спростовується
вищевказаний довід ДПІ про фактичне
надання ТОВ "Таврійський союз" послуг з
переробки давальницької сировини, як
експортер.

При цьому, суд зазначає, що висновок ДПІ
про завищення бюджетного
відшкодування по декларації за травень
2013 року в сумі 365501,00 грн. та за червень
2013 року в сумі 335725,00 грн., зроблений з
урахуванням висновків акту перевірки
від 04.07.2013 р. №3104/15.4/37353315 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "ТД "Резтех" з питань
правомірності нарахування бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку за березень, квітень 2013 року,
спростовується судовим рішенням, яке
набрало законної сили.

Зокрема, вказаним актом перевірки від
04.07.2013 р. №3104/15.4/37353315 ДПІ було
встановлено порушення ТОВ "ТД "Резтех"
ст. 198 ПК України щодо завищення суми
податкового кредиту за квітень 2013 року
в сумі 365501,00 грн., що стало підставою для
прийняття податкового повідомлення -
рішення від 05.07.13 р. № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
березень, квітень 2013 року на 516574,00 грн.,
у т.ч. за квітень 2013 р. на суму 365501,00 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення було предметом
судового оскарження та відповідно до
постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 23.10.2013 р.,
залишено без змін згідно ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2014 р. по
справі №821/3704/13-а, визнано
неправомірним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні
від 05.07.13 р. №, оскільки під час
розгляду вказаної адміністративної
справи судами було встановлено
правомірність суми податкового
кредиту за квітень 2013 року в сумі 365501,00
грн., та сформованого на його підставі
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за квітень 2013 року на
суму 365501,00 грн.

Суд відмічає, що вказаними рішеннями
судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що до господарських
взаємовідносин між ТОВ "ТД "Резтех" та
ТОВ "Таврійський союз" не можна
застосовувати нульову ставку
оподаткування ПДВ, оскільки суб'єкт
господарювання не позбавлений права на
замовлення виконання певних послуг чи
робіт для виконання умов договору із
замовником (TOO "Биофуд"), відносини з ТОВ
"Таврійський союз" відбувались на
території України, тому формування
податкового кредиту відбувалось в
загальному порядку відповідно до
положень діючого ПК України. Також,
судами обох інстанцій було відмічено,
що за приписами ПК України особа, що є
платником ПДВ, не може обирати між
оподаткуванням чи не оподаткуванням
операцій з продажу товарів чи послуг,
якщо законодавством України не
передбачено пряме звільнення цих
послуг від оподаткування чи
передбачено їх оподаткування в
особливому порядку.

Частиною 1 ст. 72 КАС України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З огляду на викладене та враховуючи, що
відповідач не вказує на іншу підставу
зменшення позивачу вказаної суми
бюджетного відшкодування, тому суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено наявність обставин, які
дають право податковому органу робити
висновок про відсутність у ТОВ "ТД
"Резтех" права на отримання бюджетного
відшкодування ПДВ в сумі 335725,00грн.,
заявленій у податковій декларації за
червень 2013 р. та отримання бюджетного
відшкодування ПДВ в сумі 365501,00 грн.,
заявленій у податковій декларації за
травень 2013 р. з посиланням на пункти
200.1, 200.2, 200.3, 200.4. ст. 200 Податкового
кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 21.10.2013 року про зменшення
бюджетного відшкодування на загальну
суму 701226,00 грн. та застосування
штрафної санкції у сумі 350613,00 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Щодо вимоги позивача стягнути з
державного бюджету бюджетне
відшкодування з ПДВ в сумі 701226,00 грн., то
суд вважає таку вимогу передчасною з
огляду на наступне.

Згідно з пп. 200.12, 200.13 ст. 200 Податкового
кодексу, орган державної податкової
служби зобов'язаний у п'ятиденний строк
після закінчення перевірки подати
органу Державного казначейства
України висновок із зазначенням суми,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.
На підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

У разі якщо за результатами перевірки
сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
контролюючий орган розпочинає
процедуру адміністративного або
судового оскарження, контролюючий
орган не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
тимчасово припиняє процедуру
відшкодування в частині оскаржуваної
суми до набрання законної сили судовим
рішенням.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження контролюючий орган
протягом п'яти робочих днів, що настали
за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету (п. 200.15 ст. 200
Податкового кодексу України).

З огляду на вищевказані норми ПК
України, суд вважає, що правовідносини
щодо стягнення з бюджету надміру
сплаченого ПДВ з підстав, передбачених
законом, виникають між платником
податків та державою, в особі
відповідного органу державної
податкової служби, внаслідок не
надання органу Державного
казначейства України висновку з
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету протягом
п'ятиденного терміну після закінчення
перевірки податку або закінчення
процедури адміністративного або
судового оскарження.

Як встановлено судом, що предметом
стягнення у даній справі є сума
бюджетного відшкодування у розмірі
701226,00 грн., відносно якої триває
процедура судового оскарження,
оскільки предметом розгляду даної
справи є вимога позивача щодо
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 21.10.2013 року про
зменшення бюджетного відшкодування на
загальну суму 701226,00 грн., і відповідно
до ст. 254 КАС України судове рішення за
наслідками його оскарження не набрало
законної сили.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

З огляду на приписи п. 200.15. ст. 200 ПК
України, на момент розгляду даної
справи у ДПІ відсутній обов'язок щодо
надання до органу державного
казначейства висновку із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету на користь позивача, а у
Управління державної казначейської
служби України у м. Херсоні Херсонської
області обов'язок щодо перерахування
коштів відповідно до п. 200.13, ст.200
Податкового кодексу України, тому суд
не вбачає підстав порушення прав
позивача щодо невідшкодування з
бюджету оскаржуваної суми ПДВ.

При цьому, суд вважає, що неможливо
зобов'язати відповідача на майбутнє
вчиняти певні дії, оскільки відсутні
факти порушення прав позивача в
майбутньому, що підтверджує передчасне
звернення позивача до суду з вказаною
вимогою.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає,
що у ході розгляду справи позивачем за
правилами ч. 2 ст. 7l КАС України не
доведено порушення його прав щодо
невідшкодування з бюджету надміру
сплаченого ПДВ з підстав, передбачених
Податковим кодексом України, тому
позов в цій частині вимог не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Оскільки позовні вимоги задоволені в
частині грошового зобов'язання за
податковим повідомленням - рішенням у
сумі 1051839,00 грн., що складає 60% від
загальної суми майнових вимог, тому
розмір судового збору який стягується
на користь позивача складає 2923,00 грн. (60%
суми судового збору), відповідно до
задоволених позовних вимог, судовий
збір у сумі 1948,80 грн. на користь
позивача не стягується, у зв'язку з
відмовою в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення бюджетного
відшкодування у сумі 701226,00 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 71, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№ від 21.10.2013 року про зменшення
бюджетного відшкодування на загальну
суму 701226,00 грн. та застосування
штрафної санкції у сумі 350613,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Резтех" (ідентифікаційний код 37353315)
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 2923,20 грн. (дві тисячі
дев'ятсот двадцять три гривні 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 21 травня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.3