Справа № 9101/187487/2012
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" березня 2014 р.справа №
2а-5856/2011(2а/401/230/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради на
постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
02.07.2012 року у справі № 2а-5856/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради про
визнання неправомірними дій та
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення , як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок призначеної позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на момент виплати
допомоги за кожен рік.

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
02.07.2012 року у справі № 2а-5856/11 позовні
вимоги задоволено.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» -
протиправними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
грошову допомогу на оздоровлення за 2011
рік, відповідно до положень ст.48 Закону
України « Про статус та соціальний
захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру п'яти мінімальних
заробітних плат на день її виплати та з
урахуванням фактично отриманих сум у
цей період.

Не погодившись з зазначеною постановою
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести рішення , яким відмовити
позивачу в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права ,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 році та має
посвідчення

серії НОМЕР_1 другої категорії (а.с. 4).

Відповідно до статті ч. 4 ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 796-ХІІ щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС
другої категорії , виплачується у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.
При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати (абзац 7 частини 4 статті
48 Закону № 796-ХІІ).

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

За 2010 - 2011 роки відповідачем
виплачувалась державна допомога на
оздоровлення в сумі 100 грн.

Враховуючи, що положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на час виплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення були чинними,
то за висновками колегії суддів при
розрахунку позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення необхідно
керуватися положеннями Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
повинен був сплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за зазначений
період, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

В 2011 році нормативні акти Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2011 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
також повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Колегія суддів вважає, що положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» щодо надання права
Кабінету Міністрів України
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань не можуть бути застосовані
до визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки він вже
встановлений ст. 48 зазначеного Законом,
тому норма Закону в будь-якому випадку
має вищу юридичну силу ніж постанова КМ
України.

В 2011 році змін та доповнень до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
не вносилося. Тому ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" діє в
редакції, яка була чинна до внесення
змін Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", та передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі кратному мінімальній
заробітній платі.

Отже, колегія суддів погоджується з
доводами суду першої інстанції,
відповідач повинен був діяти у
відповідності до вимог Закону №796 та у
2011 році сплатити позивачу належну до
виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року № 562.

Щодо посилання відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду, то
відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду , встановленого
цим кодексом або іншими законами ,
Частиною другою вказаної статті
визначено , що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Тому, враховуючи дату виплати допомоги
на оздоровлення - 12.05.2011р. та звернення
позивача до суду першої інстанції з
адміністративним позовом , а саме
20.10.2011, строк звернення до суду не
пропущений.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст.ст.200, 205,
206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради - залишити
без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
02.07.2012 року у справі № 2а-5856/11 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник