Справа № 2-а-2452/11
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р. Справа № 2-а-2452/11

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Калініченко Л.В.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого -
Лук'янчук О.В.

суддів
- Кравченка К.В.

-
Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 18 лютого 2014 року за заявою
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни" ,-

ВСТАНОВИЛА:

15 серпня 2011 року постановою Київського
районного суду м. Одеси
адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси про визнання
відмови у виплаті державної
соціальної допомоги протиправною,
зобов'язання нарахувати і виплатити
невиплачену державну соціальну
допомогу - задоволено. Визнано
протиправною відмову Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси щодо виплати ОСОБА_2
державної соціальної допомоги дитини
війни за період з 13 листопада 2010 року до
по день звернення з позовом тобто до 21
липня 2011 року. Зобов'язано Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси нарахувати і виплатити
на користь ОСОБА_2 невиплачену
державну соціальну допомогу у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року, як дитині війни,
виходячи з розміру 30 відсотків
мінімального розміру пенсії за віком
за період з 13 листопада 2010 року до по
день звернення з позовом тобто до 21
липня 2011 року з урахуванням виплачених
сум за даний період. В задоволені інших
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3 жовтня 2013
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси залишено без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 15 серпня 2011
року залишено без змін.

04.12.2013 року відділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області звернувся
до суду з заявою про зміну способу та
порядку виконання зазначеної
постанови суду та просить постановити
ухвалу, якою стягнути з Управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 борг у
розмірі 1333 гривень 05 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 18 лютого 2014 року змінено
спосіб та порядок виконання постанови
Київського районного суду м. Одеси від
15 серпня 2011 року з зобов'язання
Управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси нарахувати і
виплатити на користь ОСОБА_2
невиплачену державну соціальну
допомогу у відповідності до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року, як дитині війни,
виходячи з розміру 30 відсотків
мінімального розміру пенсії за віком
за період з 13 листопада 2010 року до по
день звернення з позовом тобто до 21
липня 2011 року з урахуванням виплачених
сум за даний період на стягнення з
Управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси на користь
ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1333
гривень 05 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси про подало апеляційну
скаргу, в якій апелянт, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 25
жовтня 2013 року Київським районним
судом м. Одеси виданий виконавчий лист
на підставі постанови Київського
районного суду м. Одеси від 15 серпня 2011
року.

1 листопада 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Під час проведення виконавчих дій
боржником - Управлінням пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Одеси постанову виконано частково, а
саме в частині здійснення перерахунку
недоплаченої суми у розмірі 1333 гривень
05 копійок.

Проте в частині виплати суми боргу
рішення не було виконано, у зв'язку з
припиненням державного бюджетного
фінансування на проведення виплат.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, необхідно зазначити наступне.

Частиною першою статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо,
для зміни способу чи порядку
виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Зазначеній нормі кореспондує ч.1 ст.36
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Вказані норми не містять виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Приймаючи ухвалу про зміну способу
виконання рішення суду, суд першої
інстанції, фактично змінив його суть,
що суперечить ст. 263 КАС України.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні спірного питання порушив
норми процесуального права, тому
відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, ст. 202, ст. 205; ст.
206; ч.6 ст. 254 КАС України, колегія суддів ,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси задовольнити, ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від
18 лютого 2014 року скасувати.

У задоволенні заяви відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни"- відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: