Справа № 9101/189947/2012
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2013 рокусправа № 2а-7775/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012
року у справі №2а-7775/11 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради про
визнання незаконним, нечинним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22
звернулись до суду з адміністративним
позовом, в якому просили визнати
незаконним, нечинним з моменту
прийняття та скасувати рішення
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради "Про
встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій по кожному
будинку окремо для
житлово-експлутаціонних підприємств
комунальної власності територіальної
громади міста" № 964 від 13 липня 2011 року.
В обґрунтування заявлених вимог
позивачі зазначили, що спірне рішення
прийняте з порушенням п. 5 ст. 32 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" в частині неповідомлення
споживачів не пізніше ніж за 30 днів із
визначенням причин зміни вартості
вартості житлово-комунальних послуг,
статті 13 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" в частині не
проведення громадських слухань, Закону
України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності" в частині
недотримання процедури прийняття
регуляторного акту, яким є спірне
рішення.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нове рішення про задоволення
адміністративного позову. Апелянт
зазначає, що судом першої інстанції при
винесенні рішення не в повному обсязі
встановлені обставини, що мають
значення для вирішення справи,
неправильно застосовано матеріальне
право, що призвело до помилкового
висновку про правомірність спірного
рішення відповідача.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу, належним чином
повідомлені про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, що 13
липня 2011 року Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
прийнято рішення №964 "Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій по кожному будинку окремо
для житлово-експлутаціонних
підприємств комунальної власності
територіальної громади міста", яке
липня 2011 року було опубліковане в
газеті "Наше місто" №101 (3381).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності спірного рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

По-перше, щодо доводів апелянта
порушення відповідачем при прийнятті
спірного рішення вимог частини 5 статті
32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», якою
встановлено, що у разі зміни вартості
житлово-комунальних послуг
виконавець/виробник не пізніше ніж за 30
днів повідомляє про це споживача з
визначенням причин зміни вартості та
наданням відповідних обґрунтувань з
посиланням на погодження відповідних
органів. Виконавцем, як зазначено у
статі 1 цього Закону, є суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору; виробником - суб'єкт
господарювання, який виробляє або
створює житлово-комунальні послуги.

Зважаючи на те, що відповідач не є у
розумінні Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» ні
виконавцем, ні виробником
житлово-комунальних послуг, вимоги
приписів частини 5 статті 32 Закону на
нього не розповсюджуються.

По-друге, щодо доводів апелянта про
порушення відповідачем Закону України
«Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності». За визначенням статті 1
цього Закону регуляторний акт - це
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання; прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
інший офіційний письмовий документ,
який встановлює, змінює чи скасовує
норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом.
Відповідно до частини першої статті 55
Господарського кодексу України
суб'єктами господарювання визнаються
учасники господарських відносин, які
здійснюють господарську діяльність,
реалізуючи господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та
обов'язків), мають відокремлене майно і
несуть відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків, передбачених
законодавством. Частина друга статті 55
Господарського кодексу України
визначає, що суб'єктами господарювання
є: 1) господарські організації -
юридичні особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку; 2) громадяни України, іноземці
та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Таким чином, спірне рішення
відповідача не спрямоване на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, оскільки регулюють
відносини між постачальниками послуг
та споживачами, відтак, не є
регуляторними актами та не потребують
процедур, визначених Законом України
"Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності", зокрема, щодо,
оприлюднення проектів. В подальшому
законодавець шляхом внесення
відповідних змін до статті 3 вказаного
Закону включив до переліку рішень, на
які сфера дії не розповсюджується,
акти, якими встановлюються ціни/тарифи
на житлово-комунальні послуги (Закон
України від 22.12.2011 року № 4231-УІ).

Крім того, матеріали справи містять
докази повідомлення про оприлюднення
проекту рішення у газеті «наше місто»
від 02.04.2011 року № 47 (3327), розпорядження
міського голови від 29.04.2011 року № 279-р
«Про проведення громадських слухань з
питання затвердження тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій для
населення» (оприлюднено у газеті «Наше
місто» від 30.04.2011 року № 61 (3341) та на
офіційному сайті Дніпропетровської
міської ради, проведення громадських
слухань з 10 травня по 10 червня 2011 року.

Доводи апелянта не спростовують
висновки суду першої інстанції щодо
правомірності спірного рішення
відповідача, а отже не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2012
року у справі № 2а-7775/11 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна