Справа № 2а-4157/09/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. м. Київ
К-33248/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника позивача - Нор А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Світ
ласощів»

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 листопада 2009 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року

у справі № 2а-4157/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ ласощів»

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ ласощів» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва
(далі - відповідач) про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення від 21 липня 2003
року № /1/03771732.

Справа неодноразово розглядалась
різними судовими інстанціями.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 листопада 2009 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 листопада 2009 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «Світ ласощів»,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 листопада 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року і ухвалити нове судове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Святошинському районі м. Києва
провела тематичну документальну
перевірку ТОВ «Світ ласощів» за
наслідками перевірки нерезидента -
отримувача товару за період з 01 січня
2002 року по 01 травня 2002 року, за
результатами якої було складено акт №
385/23-50 від 31 березня 2003 року.

В акті перевірки було встановлено
порушення позивачем вимог пункту 6.1
статті 6 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
товариству підлягає донарахуванню
податок на додану вартість за лютий 2002
року у сумі 552310,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що вказане порушення виникло внаслідок
неправомірного оподаткування
позивачем операції з експорту товару
(автоматизованої системи управління
технологічними процесами реверсивного
стану холодної прокатки) у лютому 2002
року за нульовою ставкою, оскільки
фірма-нерезидент (ТОВ «АННТ», Російська
Федерація), з якою комісіонером (фірма
«Барвінок») від імені позивача був
укладений зовнішньоекономічний
контракт не займалась
зовнішньоекономічною діяльністю,
експортно-імпортних операцій в період
2001-2002 року не проводила, з моменту
реєстрації до першого півріччя 2002 року
надавала нульову звітність, а в
подальшому взагалі не подавала
звітності, що підтверджується
інформацією, викладеною в листах
слідчого відділу Федеральної служби
податкової поліції Російської
Федерації та Інспекції Міністерства
Російської Федерації з податків та
зборів по місту Хімки Московської
області від 28 січня 2003 року № 4622оп та
від 04 лютого 2003 року № 06/552 відповідно.
Вказані обставини слугували підставою
для висновку податкового органу про те,
що вантажна митна декларація № 12500/2/110265
від 31 січня 2002 року містить неправдиву
інформацію щодо покупця товару, а тому
відсутні підстави вважати товар
експортованим, з огляду на що операція
з продажу (експорту) товару підлягає
оподаткуванню на загальних підставах.

21 липня 2003 року ДПІ у Святошинському
районі м. Києва на підставі вказаного
акту перевірки та з урахуванням
процедури адміністративного
оскарження прийняла податкове
повідомлення-рішення № /1/03771732,
яким згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ТОВ «Світ ласощів»
суму податкового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість у
розмірі 690387,00 грн., у тому числі: 552310,00
грн. - за основним платежем, 138077,00 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем не надано належних
доказів факту здійснення ним
експортної операції, оскільки вантажна
митна декларація, за якою здійснювався
експорт товару, містить неправдиву
інформацію та, як наслідок, не дає
позивачу права на застосування
нульової ставки податку на додану
вартість до обсягу поставки за цією
вантажною митною декларацією, з
урахуванням того, що листи Північної
регіональної митниці та Київської
регіональної митниці не є належними
доказами підтвердження факту
вивезення товару з метою його
реалізації за межі митної території
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 статті
3 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
об'єктом оподаткування є вивезення
(пересилання) товарів за межі митної
території України та надання послуг
(виконання робіт) для їх споживання за
межами митної території України.

Відповідно до положень підпункту 6.2.1
пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податок за
нульовою ставкою обчислюється щодо
операцій з продажу товарів, що були
вивезені (експортовані) платником
податку за межі митної території
України. Товари вважаються вивезеними
(експортованими) платником податку за
межі митної території України в разі,
якщо їх вивезення (експортування)
засвідчене належно оформленою митною
вантажною декларацією.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09 червня 1997 року № 574 було
затверджено Положення про вантажну
митну декларацію, яке визначає форми
вантажної митної декларації та
встановлює порядок її подання.

Відповідно до пункту 2 Положення про
вантажну митну декларацію,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 09 червня 1997 року
№ 574 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
вантажна митна декларація - це заява, що
містить відомості про товари та інші
предмети і транспортні засоби та мету
їх переміщення через митний кордон
України або про зміну митного режиму
щодо цих товарів, а також інформацію,
необхідну для здійснення митного
контролю, митного оформлення, митної
статистики, нарахування митних
платежів.

Абзацом 2 пункту 8 Положення про
вантажну митну декларацію,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 09 червня 1997 року
№ 574 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
визначено, що оформлена вантажна митна
декларація засвідчує надання суб'єкту
зовнішньоекономічної діяльності права
на розміщення товарів у визначений
митний режим і підтверджує права та
обов'язки зазначених у вантажній
митній декларації осіб щодо здійснення
ними відповідних правових, фінансових,
господарських та інших операцій.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 09 червня 1997 року
№ 574 «Про затвердження Положення про
вантажну митну декларацію» наказом
Державної митної служби України від 09
липня 1997 року № 307 було затверджено
Інструкцію про порядок заповнення
вантажної митної декларації, яка
визначає порядок заповнення граф
вантажної митної декларації,
відповідно до положень якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у графі 8
«Одержувач» зазначаються відомості
про одержувача товарів, якщо це
іноземна юридична особа - її
найменування та місцезнаходження.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в графі 8 вантажної митної
декларації № 12500/2/110265 від 31 січня 2002
року (т.1 арк. справи 40) одержувачем
товару зазначено ТОВ «АННТ» (Росія, м.
Хімки, Московська область, вул.
Репіна,36).

Разом з цим, судами було встановлено, що
на виконання міжнародного слідчого
доручення по кримінальній справі №
59-0364, слідчим відділенням Управління по
місту Москві Федеральної служби
податкової поліції Російської
Федерації старшому слідчому СВ ПМ ДПІ у
Соломянському районі м. Києва було
надано інформацію (лист від 28 січня 2003
року № 46/22оп) з приводу ТОВ «АННТ» (код
56852910, Московська область , м.Хімки, вул.
Репіна, 36) про те, що протягом 2001-2002
років вказане товариство не проводило
експортно-імпортних операцій і
зовнішньоекономічною діяльністю не
займалось. Згідно з інформацією
Інспекції Міністерства Російської
Федерації з податків та зборів по місту
Хімки Московської області, що
викладена у листі № 06/552 від 04 лютого 2003
року, ТОВ «АННТ» з моменту реєстрації
по 1 півріччя 2002 року надавало
звітність з нульовими показниками, а з 3
кварталу 2002 року звітувати перестало
(т.1 арк. справи 82-84).

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що вантажна
митна декларація, за якою здійснювався
експорт товару, містить неправдиву
інформацію та, як наслідок, не дає
позивачу права на застосування
нульової ставки податку на додану
вартість до обсягу поставки за цією
вантажною митною декларацією.

При цьому, суди першої та апеляційної
інстанцій правомірно відхилили як
безпідставні посилання позивача на
листи Північної регіональної митниці
та Київської регіональної митниці (т.1
арк. справи 225, 227) як на підтвердження
фактичного вивезення товару за межі
митної території України, оскільки
вказані листи не є належними доказами
підтвердження факту вивезення товару з
метою його реалізації за межі митної
території України у розумінні положень
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ТОВ «Світ ласощів» підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 листопада 2009 року та
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
ласощів» залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 листопада 2009
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна