Справа № 812/2410/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2410/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

за участю секретаря судового засідання
Величко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання
протиправною та скасування вимоги від
07 березня 2014 року № Ю-962, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання
протиправною та скасування вимоги від
07 березня 2014 року № Ю-962.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ним отримано вимогу від 07
березня 2014 року № Ю-962 згідно якої
вбачається, що станом на 28 лютого 2014
року за позивачем рахується недоїмка
по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 496907,31
грн.

На думку позивача, вимога від 07 березня
2014 року № Ю-962 протиправно сформована
відповідачем з таких підстав. У лютому
2012 року позивачем було отримано вимогу
від 07 лютого 2013 року № Ю-1083 про сплату
боргу, згідно якої станом на 01 лютого 2013
року за позивачем рахується недоїмка
по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 532807,31
грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року у справі № 812/1787/13-а, яка ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року залишена без змін, вимога від 07
лютого 2013 року № Ю-1083 про сплату боргу у
розмірі 532807,31 грн. визнана недійсною та
скасована. Тобто, судовим рішенням, яке
набрало законної сили встановлена
відсутність недоїмки у сумі 532807,31 грн.,
що на думку відповідача склалася
станом на 31 січня 2013 року.

За період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого
2014 року ані позивач ані відповідач не
проводили жодних нарахувань страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Також, позивач наголошує, що рішенням
господарського суду від 31 серпня 2009
року у справі № 6/666пн-ад, яке ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2009
року залишена без змін, грошові кошти в
сумі 35900,00 грн. визнані такими, що
безпідставно стягнуті відповідачем з
приватного підприємства «Фелікс» в
рахунок сплати вимоги про сплату боргу
від 05 листопада 2004 року № Ю-0728У.

Сума недоїмки по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 496907,31
грн. за вимогою від 07 березня 2014 року №
Ю-962 фактично є сумою недоїмки по
страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 532807,31
грн. за вимогою від 07 лютого 2013 року №
Ю-1083 зменшеної на зазначені 35900 грн.

Враховуючи, що судовими рішеннями
встановлені відсутність недоїмки
станом на 31 січня 2013 року та
відсутність нарахувань за період з 01
лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року, а
відтак, свідчить і про відсутність
недоїмки по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 28
лютого 2014 року.

Крім того, постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2013 року у справі № 812/1893/13-а, яка
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року залишена без змін, з відповідача
на користь позивача стягнута переплата
по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 42359,41
грн. Тобто, не підлягає доказуванню той
факт, що наявність переплати та
наявність недоїмки - поняття не
сумісні.

На думку позивача недоїмка по
страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 496907,31
грн. визначена у вимозі від 28 лютого 2014
року № Ю-962 в дійсності не існує.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином (арк.
справи 50, 53). Клопотанням від 07 травня 2014
року представник відповідача просить
розглянути справу без участі
представника приватного підприємства
«Фелікс» (арк. справи 54).

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлявся належним чином
(арк. справи 51, 52). Правом подати суду
заперечення проти позову та докази на
підтвердження своїх доводів
відповідач не скористався.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановивши фактичні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що приватне
підприємство «Фелікс» ()
зареєстроване в якості юридичної особи
виконавчим комітетом Краснодонської
міської ради Луганської області та
перебуває на обліку в якості платника
страхових внесків в управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Таким нормативним актом, що регулював
вищезазначені правовідносини, був
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (тут і надалі
посилання на норми Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» наводяться в редакції, що
діяла до 01 січня 2011 року).

Частиною 6 статті 20 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для приватного
підприємства «Фелікс» є календарний
місяць.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків. У разі наявності в платника
страхових внесків одночасно із
зобов'язаннями із сплати страхових
внесків зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати страхових внесків
виконуються в першу чергу і мають
пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частини 2 статті 106 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно із вимогами частини 3 статті 106
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»:

- територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату;

- вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом;

- протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій;

- страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку;

- у разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки. У разі
звернення органу Пенсійного фонду з
позовом про стягнення недоїмки до
господарського суду передбачені
законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

В ході судового розгляду судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області відповідно до вимог
статті 106 Закону України від 09 липня 2003
року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 8.3 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за
№ 64/8663 (в редакції, що діяла до 01 січня
2011 року), сформовано вимогу про сплату
боргу від 07 березня 2014 року № Ю-962 на
суму недоїмки у розмірі 496907,31 грн. Крім
того, у вимозі від 07 березня 2014 року №
Ю-962 зазначено, що заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування обліковується за
приватним підприємством «Фелікс»
станом на 28 лютого 2014 року (арк. справи
5).

Постановою господарського суду
Луганської області від 31 серпня 2009 року
у справі № 6/666пн-ад, яка ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2009
року залишена без змін, уточнений
адміністративний позов приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України у м.
Краснодоні Луганської області про
визнання дій протиправними щодо
формування вимоги від 05 листопада 2004
року № Ю-0728У про сплату боргу, визнання
грошових коштів у сумі 35900,00 грн. такими,
що безпідставно стягнуті відповідачем
з позивача в рахунок сплати вимоги про
сплату боргу від 05 листопада 2004 року №
Ю-0728У, стягнення 116041,00 грн. зайво
сплаченого платежу та зобов'язання
відповідача зменшити нараховану суму
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на 544483,00 грн. шляхом
проведення від'ємного нарахування у
картці особистого рахунку в цій сумі
задоволено повністю, та серед іншого,
визнано протиправними дій відповідача,
управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні з постановлення вимоги
про сплату боргу від 05 листопада 2004
року № Ю-0728У та визнано грошові коштів
в сумі 35900,00 грн. такими, що безпідставно
стягнуті відповідачем з позивача, ПП
«Фелікс» в рахунок сплати вимоги про
сплату боргу від 05 листопада 2004 року №
Ю-0728У (арк. справи 18-24, 25-29).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі № 812/1893/13-а, яка ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року залишена без змін, уточнений
адміністративний позов приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про стягнення
коштів у розмірі 42359,41 грн. в якості
повернення по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування задоволено повністю,
стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області на користь приватного
підприємства «Фелікс» кошти у розмірі
42359,41 грн. в якості повернення по
страховим внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (арк. справи 30-35, 36-40).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року у справі № 812/1787/13-а, яка ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року залишена без змін,
адміністративний позов приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 07 лютого 2013 року № Ю-1083
задоволено повністю, визнано
протиправною та скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про сплату
боргу від 07 лютого 2013 року № Ю-1083 (арк.
справи 7-12, 13-17).

Тобто, вимога управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області від 07 лютого 2013 року № Ю-1083 на
суму недоїмки у розмірі 532807,31 грн., яка
відповідно до вимог статті 106 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 8.3 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (в
редакції, що діяла до 01 січня 2011 року)
сформована станом на 31 січня 2013 року,
скасована судовим рішенням, яке
набрало законної сили, через
відсутність такої заборгованості
станом на 31 січня 2013 року (арк. справи 6).

Частиною 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В силу імперативних приписів частини 1
статті 72 та частини 2 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
та з огляду на вищевикладене, при
розгляді даної адміністративної
справи обставини щодо відсутності
станом на 31 січня 2013 року
заборгованості по страховим внескам на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не доказуються,
оскільки факт відсутності даної
заборгованості встановлено судовими
рішеннями, доказів виникнення у
позивача зобов'язань зі сплати по
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування після 31 січня 2013
року, ані самостійно шляхом подання
звітів, ані проведення контролюючим
органом перевірки в сумі 496907,31 грн. суду
не надано, а відтак, у суду відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи положення Кодексу
адміністративного судочинства України
та Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір», а також те, що
позивачем при зверненні до суду з
позовом майнового характеру було
сплачено 487,20 грн., з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства «Фелікс» підлягає
стягненню судовий збір за подання
позовної заяви майнового характеру в
сумі 487,20 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання
протиправною та скасування вимоги від
07 березня 2014 року № Ю-962 задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу управління Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області від 07 березня 2014 року № Ю-962 про
сплату недоїмки по страховим внескам
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 496907,31
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«Фелікс» (ідентифікаційний код 13380949,
місцезнаходження: 94400, Луганська
область, м. Краснодон, пл.
Комсомольська, буд. 1) судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок).

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 травня 2014 року.

Суддя
С.В. Борзаниця