Справа № 2а-1870/5352/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/800/395/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу
Держкомзему у Недригайлівському
районі Сумської області, Заступника
начальника відділу Держкомзему у
Недригайлівському районі Сумської
області - реєстратора Шевцової Ірини
Сергіївни, третя особа:
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Дружба-Нова", про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Відділу
Держкомзему у Недригайлівському
районі Сумської області, заступника
начальника Відділу Держкомзему у
Недригайлівському районі Сумської
області - реєстратора Шевцової Ірини
Сергіївни , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії
відповідачів щодо здійснення
державної реєстрації договорів оренди
землі, сторонами яких є
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Дружба-нова" та позивач, і внесення
відповідних відомостей до Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі;

- зобов'язати відповідачів скасувати
державну реєстрацію договорів оренди
землі, сторонами яких є
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Дружба-нова" та позивач та скасувати
записи про державну реєстрацію
вказаних договорів оренди землі у
відповідному розділі Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2012 року,
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
02.10.2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04.12.2012 року та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що 01.09.2010 року позивачем із
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Дружба -
Нова" укладено договір оренди
земельної ділянки площею 2,98 га.

Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Дружба -
Нова" подано заяви до Відділу
Держкомзему у Недригайлівському
районі Сумської області про державну
реєстрацію зазначених договорів.

31.01.2012 року Відділом Держкомзему у
Недригайлівському районі Сумської
області здійснено державну реєстрацію
зазначеного договору.

Відповідно до статті 18 Закону України
від 06.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду
землі» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі
Закон № 161-XIV) договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

На підставі статті 20 цього Закону
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації. Право
оренди земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Своє волевиявлення на укладання
договору учасник (сторона) правочину
виявляє в момент досягнення згоди усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа.
Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом щодо договору. Прохання
учасника (сторони) правочину не
здійснювати реєстрацію договору
оренди земельної ділянки,
волевиявлення на укладання якого він
виявляв у момент досягнення згоди з
усіх істотних умов, складання та
скріплення підписом письмового
документа, не є підставою для визнання
договору недійсним у порядку,
визначеному частиною третьою статті 203
та частиною першою статті 215 Цивільного
кодексу України (далі ЦК).

Відповідно до статті 214 ЦК відмова від
двостороннього правочину може
відбуватися лише за взаємною згодою
сторін. Одностороння незгода сторони з
реєстрацією підписаного (укладеного)
нею договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 ЦК.

Ураховуючи наведене, дії відповідачів
щодо здійснення державної реєстрації
договорів оренди землі, сторонами яких
є позивач і Товариство, вчинені на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини із реєстрації договорів
оренди землі на час виникнення спірних
відносин регулювалися, зокрема Законом
№ 161-XIV, Порядком ведення Поземельної
книги і Порядком ведення Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.09.2009 № 1021, і Тимчасовим порядком
ведення державного реєстру земель,
затвердженим наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 року № 174 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25.07.2003
року за №641/7962).

Ні наведені, ні інші нормативно-правові
акти не передбачали права однієї зі
сторін договору на відкликання заяви
про його державну реєстрацію, поданої
іншою стороною та відповідного
кореспондуючого такому праву обов'язку
відповідачів не реєструвати договір.

На сьогодні зазначені порядки втратили
чинність, як і встановлений раніше
законом обов'язок реєструвати такі
договори.

Частиною першою статті 4 Закону
України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі Закон № 1952-IV)
встановлено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема й право оренди земельної
ділянки.

Статтею 24 цього Закону встановлено
вичерпний перелік підстав, згідно з
яким може бути відмовлено у державній
реєстрації прав, та її частиною
четвертою передбачено, що відмова в
державній реєстрації та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що звернення однієї зі сторін
договору із заявою про відкликання
свого підпису в договорі оренди
земельної ділянки з вимогою не
проводити реєстрацію договору не є
підставою для відмови у державній
реєстрації договору оренди земельної
ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.09.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.12.2012 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: