Справа № 2а-0770/390/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м.
Київ К/9991/38053/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельсської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Закарпатського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" про визнання
протиправними дій за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до
Закарпатського регіонального
управління державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03 лютого
2012 року відмовлено у відкритті
провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року залишено без змін ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року.

Позивач, ОСОБА_4 не погодився з
рішеннями судів попередніх інстанцій,
просив їх скасувати та направити
справу для продовження розгляду,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про задоволення
касаційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
суд першої інстанції, з яким погодився
Львівський апеляційний
адміністративний суд, виходили того, що
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки із змісту
позовних вимог вбачається, що заявлені
вимоги не стосуються захисту прав,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади.

Проте, перевіривши правильність
застосування норм процесуального
права, суд касаційної інстанції не
погоджується з таким висновком, на
підставі наступного.

Справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) це переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
(пункт 1 частини першої статті 3 КАС
України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі
термін "суб'єкт владних повноважень "
відповідно до пункту 7 частини першої
статті 3 цього ж Кодексу означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Положення "Про порядок надання
пільгових довготермінових кредитів
молодим сім'ям та одиноким молодим
громадянам на будівництво
(реконструкцію) і придбання житла"
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.05.2001, № 584,
відповідно до статті 10 Закону України
"Про сприяння соціальному становленню
та розвитку молоді в Україні" визначає
порядок надання пільгових
довготермінових кредитів молодим
сім'ям та одиноким молодим громадянам
на будівництво (реконструкцію) і
придбання житла.

Згідно п.2 вказаного Положення,
Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву - державна
спеціалізована фінансова установа,
утворена з метою реалізації державної
житлової політики та підпорядкована
Кабінету Міністрів України, яка
використовує кошти державного,
місцевих бюджетів та інших джерел,
виділені для надання пільгових
довготермінових кредитів молодим
сім'ям та одиноким молодим громадянам
на будівництво (реконструкцію) і
придбання житла.

Позивач звертається до суб'єкта
владних повноважень з підстав
оскарження вчинених останнім
відповідних управлінських функцій,
щодо підписання договору № 4 «Про
обслуговування коштів для будівництва
(придбання) житла» від 06.09.2011 року та
вчинення інших дій пов'язаних з
виконанням умов договору.

Оскільки Закарпатське регіональне
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" при вчинені дій щодо
виконання умов договору № 4 «Про
обслуговування коштів для будівництва
(придбання) житла» від 06.09.2011 року
виконує владну управлінську функцію з
виконання покладених на ногою завдань,
суд касаційної інстанції вважає, що
даний спір набуває ознак
публічно-правового та підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи наведене, даний спір із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень та дій
відноситься до публічно-правових
спорів, на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

У зв'язку з тим, що судами попередніх
інстанцій порушені норми
процесуального права, ухвала
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року підлягає
скасуванню з направленням справи для
продовження розгляду.

При цьому клопотання позивача про
вжиття заходів забезпечення позову не
може бути розглянуто судом касаційної
інстанції, оскільки дане питання
вирішується судом першої інстанції, а
якщо розпочато апеляційне провадження,
то таку ухвалу може постановити суд
апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року - скасувати. Справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін