Справа № 2а-0370/2582/12
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Справа №
158386/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Гуляка В.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 23.08.2012р. у
справі №2а-0370/2582/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод «Галичина» до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість, -

В С Т А Н О В
И В:

09 серпня 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод «Галичина»
звернулося до суду з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області у якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ
Волинської області ДПС від 11.05.2012 року
№; стягнути з державного бюджету
України на користь ТзОВ «Завод
«Галичина» бюджетну заборгованість з
податку на додану вартість в сумі 129000
грн.; стягнути з Державного бюджету
України на користь ТзОВ «Завод
«Галитчина» витрати по сплаті судового
збору.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 23.08.2012 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 11.05.2012 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод «Галичина»
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2012 року в
сумі 129000,00 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод «Галичина»
судові витрати у сумі 3870,00 грн.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач Луцька
об'єднана державна податкова інспекція
оскаржила її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року по справі №2а-0370/2582/12 та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову ТОВ «Завод
«Галичина» відмовити.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки суду не
відповідають обставинам справи, що
призвело до винесення ухвали, якою
повернуто матеріали адміністративного
позову.

Зокрема апелянт зазначає, що з
вищезгаданою постановою суду не
погоджується, вважає її безпідставною
необгрунтованою, винесеною з
порушенням норм матеріального права
(ст.ст. 14, 200 Податкового кодексу
України), а також процесуального права (
69, 70 КАС України) та при неповному
з'ясуванні всіх обставин по справі,
виходячи з наступного.

Перевіркою встановлено, що на
порушення вимог абз. «а» пункту 200.4
статті 200 Податкове кодексу ТзОВ "Завод
"Галичина" завищено суму бюджетного
відшкодування ПДВ у січні 2012 року на 129
000 грн.

Порушення виникло внаслідок того, що до
податкового кредиту за грудень 2011 року
бюджетного відшкодування за січень 2012
року включено податок на додану
вартість в сумі 129 000 грн. по попередній
оплаті за виготовлення металевих
конструкцій резервуарів АЗС.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що період з 11.04.2012 року по
18.04.2012 року Луцькою ОДПІ на підставі
пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8
пункту 78.1 статті 78 ПК України, пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1238 від 27.12.2010 року «Про затвердження
переліку достатніх підстав, які
надають податковим органам право на
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
платника ПДВ для визначення
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування такого податку»,
відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК
України, а також на підставі наказу та
направлення на перевірку було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТзОВ «Завод
«Галичина» у зв'язку з поданням
декларації з податку на додану
вартість за січень 2012 року, в якій
заявлено до бюджетного відшкодування
більше 100000 грн.

За результатами перевірки 25.04.2012 року
Луцькою ОДПІ складено акт № 906/15-3/33513052,
яким зафіксовано, що до податкового
кредиту за грудень 2011 року та
бюджетного відшкодування за січень 2012
року ТзОВ «Завод «Галичина» включено
податок на додану вартість в сумі 129000,00
грн. по попередній оплаті за
виготовлення металевих конструкцій
резервуарів РЗС TзOB «АКІМ» - 774000 грн., в
т.ч. ПДВ 129000 грн. Згідно даних
бухгалтерського обліку
(оборотно-сальдової відомості по
рахунку 631 «Розрахунки з
постачальниками») по постачальнику ТОВ
«АКІМ». Перевіркою, з посиланням на
абзац "а" пункту 200.4 статті 200 ПК України,
зроблено висновок про завищення року
ТзОВ «Завод «Галичина» заявленої суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за січень 2012 року на 129000,00 грн.
Первинні бухгалтерські документи, що
підтверджували б виконання робіт по
виготовленню та поставці продукції за
періоди, що перевіряються, відсутні. В
порушення п. 201.6 ст. 201 ПК України
товариством завищено суму податкового
кредиту за грудень 2011 року на 5598,00 грн.
та завищено суму від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з ПДВ за грудень 2011 року на 5598,00
грн.

Відповідно до вищевказаного акту
Луцькою ОДПІ прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 11.05.2012
року, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ по
декларації за січень 2012 року у розмірі
129000,00 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 64500,00 грн.

Позивачем було оскаржено податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку до ДПС у
Волинській області та ДПС України.
Скарги платника податків були залишені
без задоволення.

Відповідно до підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 14 ПК України податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктами 200.1, 200.3 - 200.4 статті 200
ПК України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Судом першої інстанції зазначено, що
відповідно до матеріалів справи ТзОВ
«Завод «Галичина» здійснює слідуючі
види діяльності за КВЕД, а саме:
організація будівництва об'єктів
нерухомості для продажу чи здавання в
оренду, здавання в оренду власного
нерухомого майна, посередництво в
торгівлі паливом, рудами, металами та
хімічними речовинами, інші види
оптової торгівлі, посередництво в
торгівлі товарами широкого
асортименту, оптова торгівля паливом,
що підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України № 034994/577 від 18.05.2010
року.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем 09.11.2011 року
було укладено з ТзОВ «АКІМ» договір №
09/11/11-ф згідно якого постачальник - ТзОВ
«АКІМ» виготовляє й поставляє, а
покупець - ТОВ «Завод Галичина» приймає
й оплачує металоконструкції
вертикальних циліндрів резервуарів
РЗС - 1000 м.куб. (4 комплекта) для
зберігання нафтопродуктів,
виготовлених по узгодженим із покупцем
технічним параметрам. Позивачем було
здійснено попередню оплату ТзОВ «АКІМ»
за резервуари РЗС в сумі 774000,00 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
№ 1185 від 07.12.2011 року та № 12299 від 27.12.2011
року.

Відповідно до вищенаведеного,
укладення договору про виготовлення
металоконструкції вертикальних
циліндрів резервуарів РЗС для
зберігання нафтопродуктів
узгоджується із статутними видами
діяльності позивача і спрямоване на
отримання економічної вигоди від
здійснення таких операцій в
майбутньому.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 ПК України господарська
діяльність - це діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
думкою суду першої інстанції, про що
виходячи із встановлених обставин
справи та наведених норм чинного
законодавства України, позивач довів
правомірність нарахування податкового
кредиту у січні 2012 року у зв'язку із
придбанням резервуарів РЗС - для
зберігання нафтопродуктів на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних, надавши при цьому платіжні
доручення як докази проведення оплати
за зазначені вище роботи.

Крім того, суд першої інстанції вірно
дійшов до висновку, що позивачем
правомірно було заявлено до
відшкодування на рахунок платника у
банку по декларації січень 2012 року
суму, що складає 129000,00 грн.,
відповідачем не доведено порушення
позивачем абзацу «а» пункту 200.4 статті
200 ПК України та не доведено завищення
суми бюджетного відшкодування з ПДВ за
січень 2012 року на 129000,00 грн.

Згідно із пунктами 200.7 -200.13 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, а також оригінали
митних декларацій (примірників
декларанта), що підтверджують
вивезення товарів (супутніх послуг) за
межі митної території України. Форма
заяви про відшкодування та форма
розрахунку суми бюджетного
відшкодування визначаються
центральним органом державної
податкової служби. Протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав, які свідчать, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.
Перелік достатніх підстав, які надають
право податковим органам на
позапланову виїзну документальну
перевірку платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку, встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Орган державної
податкової служби зобов'язаний у
п'ятиденний строк після закінчення
перевірки подати органу Державного
казначейства України висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету. На підставі
отриманого висновку відповідного
органу державної податкової служби
орган Державного казначейства України
видає платнику податку зазначену в
ньому суму бюджетного відшкодування
шляхом перерахування коштів з
бюджетного рахунка на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Таким чином, відповідно до
вищевикладених приписів Податкового
кодексу України Луцька ОДПІ повинна
була подати відповідний висновок до
органу Державного казначейства
України із зазначенням сум, що
підлягають відшкодуванню з бюджету, а
на підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
Державного казначейства України
повинен був перерахувати кошти з
бюджетного рахунку на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу. Проте,
такий обов'язок, передбачений ПК
України, не був виконаний Луцькою ОДПІ,
чим були порушені права позивача.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 23.08.2012р. у
справі №2а-0370/2582/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
В.В. Гуляк

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 20 травня
2014 року.