Справа № 901/745/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/800/12816/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
26.11.2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Манявської сільської ради ,
третя особа: ОСОБА_3 про скасування
рішення виконкому,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області з вказаним позовом та з
уточненням позовних вимог, просила
скасувати рішення виконкому
Манявської сільської ради від 21.08.2007
року «Про визнання права власності на
будинковолодіння в с.Манява» в частині
оформлення права власності на ОСОБА_3
на будинковолодіння в АДРЕСА_1.

Постановою Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 26.11.2012 року, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 року,
позов задоволено. Скасовано рішення
виконавчого комітету Манявської
сільської ради Богородчанського
району Івано-Франківської області від
21.08.2007 року в частині визнання права
власності за ОСОБА_3 на
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 26.11.2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 року
та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що відповідно до заповіту від 11.08.2003
року ОСОБА_5 усе своє майно заповів на
користь онуки ОСОБА_3

Рішенням виконкому Манявської
сільської ради від 21.08.2007 року «Про
визнання права власності на
будинковолодіння в с.Манява» оформлено
право власності ОСОБА_3 на
будинковолодіння в АДРЕСА_1.

Рішенням Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
29.05.2009 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 10.09.2009 року, було визнано
недійсним заповіт ОСОБА_5, вчинений на
користь ОСОБА_3.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, висновки якого підтримав
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивач, як рідна донька
ОСОБА_5, у відповідності до ст.1222 ЦК
України є спадкоємцем, незалежно від
того, чи реалізувала вона своє право на
спадкування у встановленому законом
порядку, а тому вона може звертатися з
відповідним адміністративним позовом
до суду, вважаючи, що її права, свободи,
чи інтереси були порушені з боку
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
визнано недійсним заповіт ОСОБА_5,
вчинений на користь ОСОБА_3, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що рішення
виконкому про визнання права власності
на нерухоме майно, що прийняте на
підставі згаданого заповіту є
незаконним і тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується із
висновками судів попередніх інстанцій,
що відповідно до положень Цивільного
кодексу України позивач є спадкоємцем
за законом, від права на спадкування не
усунута і, незалежно від пропущення
строку для прийняття спадщини, тому має
передбачені законодавством права, як
спадкоємець.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що є підстави для задоволення
позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
26.11.2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: