Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/800/21790/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чумаченко Т.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року

у справі № 2604/12214/12

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду у
Дніпровському районі м. Києва

про визнання дій
неправомірними

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2013
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження за заявою ОСОБА_2 про
постановлення додаткового судового
рішення у цій справі.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
постановити додаткове судове рішення у
цій справі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
суд апеляційної інстанції
безпідставно відмовив у відкритті
провадження та не вирішив питання про
судові витрати, а саме не постановив
додаткове судове рішення щодо
відшкодування відповідачем у справі
витрат представника ОСОБА_2 шляхом
надання вказаному представнику
позивача 17 днів оплачуваної відпустки,
які він використав для участі у судових
засіданнях, з наданням їх у 2013 році за
потребою.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судом норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судом апеляційної
інстанції, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.01.2013 апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
задоволено частково, а апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишено без змін,
резолютивну частину постанови
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14.08.2012 у цій справі змінено.

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду апеляційної інстанції із заявою
про постановлення додаткового
судового рішення про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
повернути представнику позивача
ОСОБА_3 17 днів оплачуваної відпустки з
наданням її у 2013 році за потребою.

Відмовляючи у відкритті провадження за
заявою ОСОБА_2, суд апеляційної
інстанції виходив з відсутності
закону, що регулює вирішення судом
апеляційної інстанції заявленого
позивачем клопотання, а тому
застосовано аналогію закону, а саме
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження відповідно до пункту 1
частини п'ятої статті 189 КАС України,
якою встановлено, що справа не підлягає
апеляційному розгляду у порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті
189 КАС України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті апеляційного
провадження, якщо справа не підлягає
апеляційному розгляду у порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 168
КАС України суд, що ухвалив судове
рішення, може за заявою особи, яка брала
участь у справі, чи з власної
ініціативи прийняти додаткову
постанову чи постановити додаткову
ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із
позовних вимог, з приводу якої
досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; судом не
вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись до суду із заявою про
постановлення судового рішення, ОСОБА_2
вважав, що судом апеляційної інстанції
не вирішено саме питання про судові
витрати.

Частина перша статті 87 КАС України
визначає, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать, зокрема, витрати
сторін та їхніх представників, що
пов'язані із прибуттям до суду (п. 2 ч. 3
ст. 87 КАС України).

Ураховуючи, що вирішення питання про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва повернути представнику позивача
ОСОБА_3 17 днів оплачуваної відпустки з
наданням її у 2013 році за потребою не
лежить у площині витрат, пов'язаних з
розглядом справи, еквівалентом яких,
очевидно, є грошове вираження, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку щодо
неможливості розгляду поданої ОСОБА_2
заяви в рамках апеляційного
адміністративного судового
провадження.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.