Справа № 823/231/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/231/14
інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області про визнання дій
незаконними та стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати незаконними дії відділення ВД
ФССНВ в м. Золотоноша щодо відмови у
прийнятті до відшкодування коштів на
виплату пенсії, державної адресної
допомоги та підвищення; стягнути з
відділення ВД ФССНВ в м. Золотоноша
борг у сумі 148 грн. 35 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014 позов
задоволено частково: стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
(19700, Черкаська область, м. Золотоноша,
вул. Шевченка, 70, ідентифікаційний код
25875053) на користь управління Пенсійного
фонду України в Золотоніському районі
Черкаської області (19700, Черкаська
область, м. Золотоноша, вул. Черкаська, 6,
ідентифікаційний код 21366610) витрати на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку у сумі 52 (п'ятдесят дві) грн. 86
коп.; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням сторони звернулись із
апеляційними скаргами, в яких позивач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю; відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно акту щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с. 10), позивач поніс
грошові витрати на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року на
загальну суму 10 425 грн. 34 коп. з них:
виплачені пенсії у сумі 9 885 грн. 49 коп.,
виплачену щомісячну цільову грошову
допомогу на прожиття у сумі 498 грн. 62
коп., витрати з виплати і доставки
пенсії у сумі 41 грн. 23 коп.

Відповідачем прийнято до заліку
витрати понесені позивачем у грудні 2013
року що належать до відшкодування на
загальну суму 10 276 грн. 99 коп., з них:
виплачені пенсії у сумі 9 778 грн. 94 коп.,
виплачену щомісячну цільову грошову
допомогу на прожиття у сумі 456 грн. 62
коп., витрати з виплати і доставки
пенсії у сумі 41 грн. 23 коп. Відповідно до
таблиць розбіжностей (а.с. 8), розрахунку
суми боргу (а.с. 5) та списками осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року (а.с. 9)
відповідач не прийняв до заліку для
відшкодування: 52 грн. 86 коп. - суму
витрат на виплату пенсії громадянам
держав - учасників СНД та членів їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в України ОСОБА_2; 95 грн. 49
коп. - суму витрат на виплату пенсії
ОСОБА_3, оскільки інвалідність
останнього виникла від нещасного
випадку, який не пов'язаний з
виробництвом.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідачем не
доведено правомірність дій в частині
відмови від прийняття до відшкодування
сум виплаченої пенсії у відповідності
до вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач у своїй скарзі зазначає, що
відповідач в порушення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не приймає до заліку та
не відшкодовує позивачеві витрати на
виплату пенсії пенсіонерам, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що
документи щодо призначення соціальних
виплат, передбачені статтями 35, 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», до Фонду не
надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.
Також, відповідач зазначає, що питання
відшкодування понесених позивачем
витрат на виплату адресної допомоги з
метою захисту його порушеного права
має вирішуватись виключно на
централізованому рівні у зв'язку з чим
позов повинен подаватися на рівні
центральних органів сторін.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянтів безпідставними, враховуючи
наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, то належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 № 1105-XIV, яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічна норма міститься у частині 2
статті 24 Закону № 1105-XIV, пунктом 5 якої
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФ України у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності від
трудового каліцтва (у тому числі й
пенсій особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20.03.2007 № 21-1087во06, від 12.06.2012 № 21-165а12 та
21.05.2013 № 21-129а13.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, згідно акту №1 від 09.02.1986. про
нещасний випадок на виробництві 06.02.1986,
отримав травму під час роботи на
підприємстві «Механізована колона
№36», яке знаходилося за адресою: м.
Домодєдово, Московська область, СРСР.
ОСОБА_2 призначено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за
законодавством колишнього СРСР, а тому
оскільки пенсія по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва ОСОБА_2
призначена відповідно до
законодавства СРСР та вказаної Угоди,
витрати на її виплату у сумі 52 грн. 86
коп. належать до відшкодування
відповідачем.

В свою чергу, судом першої інстанції
встановлено, що 07.08.1974 ОСОБА_3 під час
проходження виробничої практики при
виконанні завдання отримав важку
травму кисті правої руки, про що
складено акт форми Н-1 про нещасний
випадок від 08.08.1974. Відповідно до
вказаного акту ОСОБА_3 був учнем
Ватутінського міського середнього
профтехучилища №2.

Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону № 1105
зазначено, що обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають учні та студенти навчальних
закладів, клінічні ординатори,
аспіранти, докторанти, залучені до
будь-яких робіт під час, перед або після
занять; під час занять, коли вони
набувають професійних навичок; у
період проходження виробничої
практики (стажування), виконання робіт
на підприємствах.

Порядок №5-4/4 визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-XII пенсії по інвалідності особам,
які навчаються (вихованцям, учням,
студентам, курсантам, слухачам,
стажистам, клінічним ординаторам,
аспірантам, докторантам, які не
працювали до вступу в навчальний
заклад, на курси, в аспірантуру чи
клінічну ординатуру) призначаються при
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, пов'язаних з
проходженням виробничого навчання,
практики чи практичними заняттями, -
незалежно від тривалості перебування в
навчальному закладі, на курсах, в
аспірантурі чи клінічній ординатурі.
При цьому до інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, пов'язаного з
проходженням виробничого навчання,
практики або практичними заняттями,
прирівнюється інвалідність, що настала
у зв'язку з виконанням державних,
громадських обов'язків або завдань
адміністрації, або у зв'язку з
виконанням дій по рятуванню людського
життя, по охороні державної,
колективної та індивідуальної
власності, а також по охороні
правопорядку. Колегія суддів вважає, що
оскільки ОСОБА_3 не перебував у
трудових відносинах з Ватутінським
міським середнім профтехучилищем №2, а
був учнем вказаного учбового закладу,
то пенсія призначена ОСОБА_3 не
належить до відшкодування за рахунок
коштів фонду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем
протиправно відмовлено у прийнятті до
відшкодування суми коштів на виплату
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
пенсіонеру ОСОБА_2, у сумі 52 грн. 86 коп.

Щодо позовних вимог про відшкодування
витрат на виплату державної адресної
допомоги та підвищення колегія суддів
зазначає наступне.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
зазначеною постановою визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України зазначених витрат.

Більш того, перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» від
26.03.2008 № 265, якою передбачено надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
05.12.2011 у справі №21-334а11.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянтами не надано до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
Черкаської області залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
17.02.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.