Справа № 712/9339/13-а
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/38/14
Справа № 712/9339/13-а
У Х В А Л А

14 травня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
– ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі –
ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Черкаської міської ради,
Секретаря Черкаської міської ради про
визнання розпорядження протиправними
та скасування розпорядження,
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, виплати компенсації по
заробітній платі у зв’язку з затримкою
її виплати та відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з
позовом про визнання розпорядження
протиправними та його скасування,
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, виплати компенсації по
заробітній платі у зв’язку з затримкою
її виплати та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що 06 листопада
2009 року між нею та Черкаською міською
радою в особі міського голови було
укладено контракт про трудові
відносини між керівником підприємства
та органом управління майном
підприємства, яким її призначено на
посаду директора комунального
підприємства „Комбінат харчування
навчальних закладів міста Черкаси” та
розпорядженням Черкаського міського
голови № 565-р(к) від 06 листопада 2009 року
її призначено на посаду директора.

Рішенням третьої сесії
Черкаської міської ради № 3-849 від 10
травня 2012 року „Про зміну назви та
затвердження статуту Комунального
підприємства „Центр адміністрування
та моніторингу Черкаської міської
ради”, назву підприємства змінено на
КП „Центр адміністрування та
моніторингу Черкаської міської ради”,
визначено нові напрямки діяльності
підприємства.

21 грудня 2012 року позивач як
директор КП „Центр адміністрування та
моніторингу Черкаської міської ради”
пішла у відпустку на період з 21 грудня
2012 року по 01 квітня 2013 року (наказ №
21/12/12-к) та тривалість відпустки була
визначена виходячи з того, що за період
з роботи з 06 листопада 2009 року
залишались невикористані частини
щорічної відпустки.

При поверненні із
відпустки, позивач побачила двері
орендованого приміщення опечатаними
управлінням економіки Черкаської
міської ради, та у зв’язку з тим, що не
вдалося чітко з’ясувати підстави
„опечатування” приміщень
підприємства вище зазначеним
управлінням, змушена звернутись до
управління справами щодо надання
пояснень та без отримання документів
отримала повідомлення про те, що вона
звільнена.

У зв’язку з тим, що їй не було надано
будь-яких документів щодо її
звільнення, остання звернулась до
Черкаської міської ради із запитом
публічної інформації щодо
розпорядження міського голови № 452 –
р(к) від 26 грудня 2012 року та 18 квітня 2013
року отримала офіційну відповідь з
додатком, а саме „Розпорядження
Черкаського міського голови № 452 – р(к)
від 21 грудня 2012 року „Про звільнення
ОСОБА_1О.”, тобто 18 квітня 2013 року
позивач дізналась (повинна дізнатись)
про порушення своїх прав спірним
розпорядженням, тому вважає, що
розпорядження про її звільнення є
протиправним та незаконним та таким, що
як наслідок, тягне за собою поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
індексацію заробітної плати,
компенсацію від знецінення
несвоєчасної виплаченої заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди, тому змушена звернутись до суду
за захистом своїх прав.

В судому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, в подальшому до
судового засідання не з’явився,
направивши заяву про розгляд та
оголошення письмової правової позиції,
щодо заявлених позовних вимог, та
просив розглядати справу в його
відсутність.

Представник відповідачів заперечувала
проти позовних вимог, надавши письмове
заперечення з даного приводу та
просила залишити позов без розгляду в
зв’язку з пропущеним строком
звернення до суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, цивільну справу №712/11270/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до КП „Центр
адміністрування та моніторингу
Черкаської міської ради” про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки проведення розрахунку
при звільненні, виплати компенсації по
заборгованій заробітній платі у
зв’язку з затримкою її виплати та
відшкодування моральної шкоди,
встанови наступні факти та відповідні
їм правовідносини, які регулюються
нормами адміністративного та
трудового законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що
Розпорядженням міського голови №
565-р(к) від 06 листопада 2009 року Про
призначення директором КП „Комбінат
громадського харчування навчальних
закладів” ОСОБА_1, останню призначено
на посаду директора, та укладено
Контракт з керівником підприємства, що
є суб’єктом комунальної власності між
Черкаською міською радою в особі
міського голови та ОСОБА_1

Наказом № 21/12/12-к від 21 грудня 2012 року КП
„Центр адміністрування та моніторингу
Черкаської міської ради” надано
відпустку з 21 грудня 2012 року по 01 квітня
2013 року директору підприємства ОСОБА_1

Розпорядженням міського
голови № 452 – р(к) від 26 грудня 2012 року
„Про звільнення ОСОБА_1О.”, останню
звільнено з посади диктора
підприємства з 27 грудня 2012 року з
підстав, передбачених контрактом,
пункт 8 ст. 36 КЗпП України.

18 квітня 2013 року ОСОБА_1
дізналась (повинна була дізнатись) про
порушення своїх прав розпорядженням
про її звільнення, що сторонами не
оспорюється.

Постановою Пленуму ВАСУ "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" № 2 від 06
березня 2008 року, пунктом 13 передбачено,
що відповідно до частини другої статті
99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Частиною
третьою цієї статті встановлено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до суду.

Зокрема, при розгляді спорів з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби застосовуються строки
звернення до суду, встановлені
спеціальними законами. У разі коли ці
закони зазначені питання не
врегульовують, то з врахуванням
необхідності субсидіарного
застосування законів про працю суди
повинні виходити із строків звернення
до суду, визначених частиною першою
статті 233 Кодексу законів про працю
України. Тому громадянин може
звернутися із заявою про вирішення
спору в тримісячний строк із дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права, а у справах
про звільнення з публічної служби – у
місячний строк із дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

В судовому засіданні
представником відповідачів було
звернуто увагу суду щодо недотримання
позивачем строку звернення до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні та в своїх письмових
поясненнях надавав пояснення, щодо
предмету спору, а з приводу пропущених
строків не звернув увагу.

Розглянувши питання щодо дотримання
позивачем строку звернення до суду,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
дійшла висновку про пропуск позивачем
строку звернення до суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ст..99 КАС України,
передбачено, що адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки
для звернення до адміністративного
суду, які, якщо не встановлено інше
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що
працівник може звернутись з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
– в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

З огляду на зазначені норми, зокрема
розпорядження міського голови про
звільнення позивача з посади,
застосуванню підлягає місячний строк
звернення до суду, який обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, відлік строку звернення до
суду для оскарження нормативно -
правового акта, зокрема Розпорядження
міського голови від 26 грудня 2012 року
про звільнення позивача з посади
директора, починається з моменту його
офіційного отримання, тобто з 18 квітня
2013 року, моменту коли особа отримала
реальну можливість (повинна була)
дізнатись про цей документ, а до суду
позивач звернулась 24 липня 2013 року.

Встановлення процесуальних строків
законом, передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи ( ч.2 ст5 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС
України).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Позивач не звертався до суду з
клопотанням про поновлення строку для
звернення до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
залишення адміністративного позову
без розгляду. При цьому суд бере до
уваги те, що позивачем не наведено, та
судом не встановлено поважності причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 5 – 6, 17, 99-100,
155, 165 КАС України, суд –

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Черкаської міської ради, Секретаря
Черкаської міської ради про визнання
розпорядження протиправними та
скасування розпорядження, поновлення
на роботі, стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, виплати
компенсації по заробітній платі у
зв’язку з затримкою її виплати та
відшкодування моральної шкоди –
залишити без розгляду.

Залишення позовної заяви
без розгляду не позбавляє позивача
права повторно звернутися з
адміністративним позовом до суду,
подавши разом з позовом клопотання про
поновлення строків для звернення до
суду, докази наявності поважності
причин його пропуску.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
адміністративного апеляційного суду
протягом п’яти днів з дня винесення
ухвали, а у разі постановлення ухвали
без участі особи, яка її оскаржує,
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: