Справа № 810/3877/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/3877/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Рокитнянському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду
міста Києва від 31 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Рокитнянському районі Київської
області про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 липня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, позивач
зареєстрована як фізична
особа-підприємць, а також, є
пенсіонером, що підтверджується
відповідним пенсійним посвідченням.

У червні 2013 року на адресу позивача
надійшла вимога районного управління
Пенсійного фонду №Ф279-у про сплату
боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 5766,45 грн.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
пенсійного органу та з метою їх
відновлення ФОП ОСОБА_2 звернулась за
захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
особи, яким надано пенсію за віком на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», звільняються від сплати
за себе єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування;

Відповідно до пп. 1, 2 частини другої ст. 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
платник єдиного внеску зобов'язаний,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством.

Частиною першою ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
розмір єдиного внеску для кожної
категорії платників, визначених цим
Законом, та пропорції його розподілу за
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з частини восьмої ст. 9 вказаного
Закону, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Базовим звітним періодом є
календарний місяць.

За змістом п. 4 частини першої ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої ст. 4
вказаного Закону, особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Водночас, згідно частини одинадцятої
ст. 9 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», у
разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 2 частини одинадцятої
ст. 25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
територіальний орган Пенсійного фонду
застосовує до платника єдиного внеску
такі штрафні санкції: за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

Частиною тринадцятою ст. 25 вказаного
Закону визначено, що нарахування пені,
передбаченої цим Законом, починається
з першого календарного дня, що настає
за днем закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

У разі оскарження платником єдиного
внеску вимоги про сплату недоїмки
нарахування пені зупиняється з дня
подання скарги до територіального
органу Пенсійного фонду або позову до
суду.

Відповідно до ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Згідно з частини першої ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає, що положеннями
ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не передбачено,
що саме особи, яким надано пенсію за
віком на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, та ч. 4 ст. 4
вказаного Закону не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на підставі Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідач під час винесення
вимоги про сплату недоїмки діяв з
порушенням норм чинного пенсійного
законодавства, та прийняв вимогу, яка
не відповідає вимогам Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
позивач, як пенсіонер за віком,
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Рокитнянському районі Київської
області, а постанову Київського
окружного адміністративного суду
міста Києва від 31 липня 2013 року - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.