Справа № 2а-17128/10/0570
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 травня 2014 року м. Київ
В/800/2060/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Головуючого:
Голубєвої Г.К.Суддів: Бившевої Л.І.
Островича С.Е. Степашка О.І. Федорова
М.О.,

перевіривши заяву Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.02.2014 року у справі №
2а-17128/09/0570 (К-30032/10 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України) за
позовом Орендного підприємства «Шахта
ім. О.Ф. Засядька» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів звернулась до Верховного
Суду України із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.02.2014 року у названій
справі.

Згідно статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VІ
«Про судоустрій і статус суддів»),
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.02.2014 року заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме - п. 7.7 ст. 7
Закону України від 21.12.2000 року №2181-III
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії рішень Вищого
адміністративного суду України від
03.04.2008 року № К-34276/06, від 15.07.2008 року №
К-31026/06 та від 10.05.2007 року № К-22304/06, в
яких, на його думку, згадані норми права
застосовано інакше, ніж у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
правова позиція, викладена в ухвалі,
про перегляд якої ставиться питання,
цілком узгоджується з рішенням
Верховного Суду України, зокрема, з
постановою від 27 жовтня 2009 року у
справі за позовом Джанкойського
виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства до Джанкойської
об'єднаної державної податкової
інспекції в АР Крим про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення.

При цьому, правова позиція Верховного
Суду України полягає у тому, що
висновок суду касаційної інстанції у
названій справі про те, що пункт 7.7
статті 7 Закону № 2181-III не дає
податковому органу право самостійно
змінювати призначення платежу
визначеного платником податків при їх
сплаті, зокрема, з метою погашення
податкового боргу, є обґрунтованим.

Статтею 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, як вбачається зі змісту
заяви Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів та приєднаних до неї
додатків, доданою ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
03.04.2008 року № К-34276/06 справу було
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції з огляду на наявність
факту неповноти встановлення обставин
справи, а відтак, вона не містить
висновків щодо правомірності
застосування норм матеріального права.
Вказане не дає можливості дійти
висновку щодо неоднаковості
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми
права.

Отже, підстави для допуску справи до
провадження для перегляду судового
рішення у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів в допуску справи для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 04.02.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Голубєва Г.К.Судді Бившева
Л.І. Острович С.Е. Степашко О.І.
Федоров М.О.