Справа № 808/2499/14
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/2499/14

06 травня 2014 року 16год. 29хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Дуляницької С.М., за
участю секретаря судового засідання
Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Перегуда О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області
про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафних санкцій №000011 від 04.03.2014р., -

ВСТАНОВИВ :

Позивач - фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 (далі по тексту постанови -
позивач) - звернувся до суду з позовом
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області (далі
по тексту постанови - відповідач), в
якому позивач просить суд визнати
протиправною та скасувати постанову
про накладення штрафних санкцій №000011
від 04.03.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні обґрунтував позовні вимоги з
підстав, викладених в
адміністративному позові, а саме
зазначив, що 19.02.2014 відповідачем
проведено перевірку характеристик
продукції, що реалізується позивачем у
магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" (АДРЕСА_1). В ході
перевірки складено акт № 000036 від 19
лютого 2014 року. На підставі акту
перевірки складено протокол про
виявлене порушення та прийнято
постанову про накладення штрафних
санкцій № 000011. Зазначає, що позивач не є
особою, яка ввела продукцію в обіг.
Газовий проточний водонагрівач, на
якому відповідачем було виявлено
відсутність національного знаку
відповідності та ідентифікаційного
номеру органу з оцінки відповідності,
позивач придбав у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 А відтак,
позивач є розповсюджувачем продукції
та не може бути притягнутий до
відповідальності за ч. 2 ст. 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції", яка
передбачає відповідальність виключно
осіб, які ввели продукцію в обіг. Крім
того, відповідачем не обґрунтовано
підстав для застосування штрафу в
розмірі 950 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, хоча санкція п. 2 ч. 2
ст. 44 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" передбачає можливість
застосування значно меншого штрафу.
Просить адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених в запереченнях та
зазначив, що перевіркою виявлено
порушення, а саме: на таблиці з
технічними даними газового проточного
водонагрівача BOSH WR 10-2 відсутній
національний знак відповідності та
ідентифікаційний номер органу з оцінки
відповідності з державним реєстром
таких органів. Позивачем не подано
документів, за якими було б можливо
ідентифікувати виробника або
постачальника цієї продукції. До
позивача застосовано принцип
пропорційності покарання та
застосовано штраф, розмір якого не
максимальний. В задоволені
адміністративного позову просить
відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
представників сторін, дослідивши
подані сторонами письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов слід
задовольнити повністю.

При цьому суд виходить з наступного.

На підставі наказу від 08.01.2014 № 03,
направлення від 17.02.2014 № 52 (а.с.27, 28)
уповноваженими особами відповідача
проведено перевірку характеристик
продукції, що реалізується фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 у магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1" (АДРЕСА_1), результати якої
оформлено актом перевірки від 19 лютого
2014 року № 000036 (а.с.10-11).

Під час перевірки виявлено, що на
табличці з технічними даними газового
водонагрівача BOSCH WR 10-2 відсутній
національний знак відповідності та
ідентифікаційний номер органу з оцінки
відповідності згідно з державним
реєстром таких органів. Також в акті
перевірки зазначається, що суб'єктом
господарювання не надано на запит
органу ринкового нагляду документацію,
а саме: накладні, договори на поставку,
що дає змогу ідентифікувати суб'єкта
господарювання, який поставив йому
відповідну продукцію. Запропоновано
з'явитися для розгляду справи до
Держспоживінспекції у Запорізькій
області каб. № 5 25.02.2014 на 11:00 год.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що на газовому
водонагрівачі дійсно був відсутній
національний знак відповідності
встановленого зразка та
ідентифікаційний номер органу з оцінки
відповідності згідно з державним
реєстром таких органів.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що запит до позивача
про надання накладних, договорів на
поставку був усним. Будь-яких письмових
запитів про надання таких документів
відповідач позивачу не направляв.

04.03.2014 уповноваженими особами
відповідача складено протокол № 000012
(а.с.9). В протоколі зазначено, що при
виїзному плановому заході позивача
виявлено порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції". Проведеною перевіркою
встановлено факти розповсюдження
продукції, а саме: водогрійні котли, що
працюють на рідкому чи газоподібному
паливі, прилади, що працюють на
газоподібному паливі, на приладі та
його табличці з технічними даними
відсутній національний знак
відповідності, внаслідок чого було
порушено вимоги Технічного регламенту
водогрійних котлів, що працюють на
рідкому чи газоподібному паливі, затв.
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.08.2008 № 748; Технічний регламент
приладів, що працюють на газоподібному
паливі, затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.2008 № 856.

В протоколі позивач надав свої
пояснення: "на табличці з тех.
характеристиками відсутній
Національний знак безпеки
(відповідності), але наявний знак
сертифікації продукції. При цьому був
наданий сертифікат відповідності,
декларація відповідності технічному
регламенту."

04.03.2014 відповідачем прийнято постанову
про накладення штрафних санкцій № 000011
(а.с.8, 32), якою за порушення п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" позивача зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 950
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 16150 грн.

Не погодившись з такою постановою,
позивач оскаржив її до суду.

У відповідності до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З оскаржуваної постанови вбачається,
що штраф до позивача застосовано за
порушення п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції".

Вказана норма передбачає, що до особи,
яка ввела продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг,
застосовуються штрафні санкції у разі:
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Тобто, суб'єктом правопорушення в
даному випадку може бути: 1) особа, яка
ввела продукцію в обіг; 2) особа, яка
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" терміни
"введення продукції в обіг", "вилучення
продукції з обігу", "виробник",
"відкликання продукції", "забезпечення
безпечності продукції", "імпортер",
"користувач", "ланцюг постачання
продукції", "надання продукції на
ринку", "небезпечна продукція",
"продукція", "розповсюдження продукції",
"розповсюджувач", "серйозний ризик",
"ступінь ризику", "суб'єкти
господарювання", "суспільні інтереси",
"уповноважений представник" вживаються
у значеннях, визначених Законом
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції".

Частина 1 ст. 1 Законом України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» містить нормативне
визначення терміну "введення продукції
в обіг" - перше надання продукції на
ринку України. Зазначена норма містить
також і визначення термінів «виробник»
та «імпортер».

Так, виробником є:

- фізична чи юридична особа - резидент
України, яка є виготовлювачем
продукції, або будь-яка інша особа -
резидент України, яка заявляє про себе
як про виготовлювача, розміщуючи на
продукції відповідно до законодавства
своє найменування, торговельну марку
чи інше позначення, або особа - резидент
України, яка відновлює продукцію;

- уповноважений представник
виготовлювача продукції в Україні (у
разі якщо виготовлювачем продукції є
фізична чи юридична особа - нерезидент
України);

- імпортер продукції (у разі якщо
виготовлювачем продукції є фізична чи
юридична особа - нерезидент України,
яка не має свого уповноваженого
представника в Україні).

Імпортером продукції є будь-яка
фізична чи юридична особа, яка є
резидентом України та вводить в обіг на
ринку України продукцію походженням з
іншої держави.

Розповсюджувачем є будь-яка інша, ніж
виробник або імпортер, фізична чи
юридична особа в ланцюгу постачання
продукції, яка пропонує продукцію на
ринку України.

З огляду на вищенаведене, особою, яка
ввела продукцію в обіг може бути
виробник (уповноважений представник
виготовлювача продукції в України) або
імпортер продукції.

Як пояснив представник позивача,
позивач здійснює господарську
діяльність з продажу газових приладів,
придбаних на території України.
Відповідачем такі обставини не
заперечуються. Зважаючи, що позивач не
є виробником чи імпортером газових
приладів, отже, позивач не є особою, яка
ввела таку продукцію в обіг.

Щодо осіб, які відповідно до Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції"
вважаються такими що ввели продукцію в
обіг, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", суб'єкти
господарювання зобов'язані надавати на
вимогу органів ринкового нагляду
документацію, що дає змогу
ідентифікувати:

1) будь-який суб'єкт господарювання,
який поставив їм відповідну продукцію;

2) будь-який суб'єкт господарювання,
якому вони поставили відповідну
продукцію.

У разі якщо виробник продукції не може
бути ідентифікований органом
ринкового нагляду, для цілей цього
Закону особою, що ввела таку продукцію
в обіг, вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

З наведених норм вбачається, що
розповсюджувач продукції може
вважатися таким, що ввів продукцію в
обіг у випадку, якщо виробник продукції
не може бути ідентифікований органом
ринкового нагляду, а розповсюджувач
протягом узгодженого з органом
ринкового нагляду строку (терміну) не
надав документацію, що дає змогу
встановити найменування та
місцезнаходження виробника або особи,
яка поставила суб'єкту господарювання
цю продукцію.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що будь яких
письмових запитів щодо надання
документації, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію,
відповідач позивачу не направляв.
Запит про надання таких документів
було висловлено усно в ході проведення
перевірки.

Водночас з пояснень позивача,
викладених ним в протоколі про
виявлені порушення № 000012 від 04.03.2014
(а.с.9) вбачається, що відповідачу надано
Сертифікат відповідності та
декларацію про відповідність
технічному регламенту.

З наявних в матеріалах справи копій
сертифікату відповідності (а.с.12),
декларації про відповідність (а.с.13)
вбачається, що виробником
водонагрівачів проточних газових
торгової марки Bosch є підприємство "Bosch
Thermotechnik GmbH", Sophienstrasse 30-32, Wetzlar, Німеччина.

Зважаючи, що відповідачем не надано
суду доказів узгодження з суб'єктом
господарювання строку (терміну)
надання документації, що дає змогу
встановити найменування та
місцезнаходження виробника, а з
наданих позивачем до протоколу від
04.03.2014 сертифікату відповідності та
декларації про відповідність
відповідач міг встановити
найменування та місцезнаходження
виробника товару, суд приходить до
висновку, що в даному випадку позивач
не може вважатися особою, що ввела
продукцію в обіг.

Крім того, в протоколі № 000012 від 04.03.2014
відповідач зазначає, що перевіркою
встановлено факт розповсюдження
продукції, а не факт введення продукції
в обіг. Суд також враховує, що
водонагрівач Bosch WR 10-2 позивачем
придбано у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 згідно видаткової накладної №
27/06/13 від 27.06.2013 (а.с.14, 15); штрафні санкції
до позивача як до розповсюджувача
продукції не застосовувалися.

За таких обставин, застосування до
позивача штрафу на підставі п. 2 ч. 2 ст.44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" є неправомірним, оскільки в
даному випадку відсутній суб'єкт
правопорушення - особа, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи, що при прийнятті постанови
про накладення штрафних санкцій від
04.03.2014 № 000011 відповідачем не було
враховано усіх обставин, що мають
значення для прийняття такої
постанови, а зокрема того, що позивач не
є суб'єктом правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 44 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції", суд
приходить до висновку, що така
постанова є протиправною та підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про накладення штрафних
санкцій Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Запорізькій області
№ 000011 від 04 березня 2014 року.

Присудити на користь позивача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М.Дуляницька