Справа № 2а-4673/10/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/13820/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011 по
справі №2-а-4673/10/2070 за позовом Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011,
позовні вимоги Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнено з відповідача заборгованість
з орендної плати за користування
землею в розмірі 33035,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачем суми узгоджених
податкових зобов'язань добровільно не
сплачено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_1 05.03.2011
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 17.03.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
21.05.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011 та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилається на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті
4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5,
підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», частини першої статті 128,
частини третьої статті 167 та статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 та Ізюмська
міська рада Харківської області 13.11.2006
уклали договір оренди земельної
ділянки по провулку Електриків, 3 у
місті Ізюм Харківської області для
ведення виробничої діяльності.

Ізюмською об'єднаною державною
податковою інспекцією Харківської
області винесено податкові
повідомлення від 05.06.2009 №0., від
10.06.2008 № та податкове
повідомлення-рішення від 22.12.2009
№/0, якими відповідачеві
нараховано податкові зобов'язання з
орендної плати за землю в сумі 33035,00грн.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення отримані
відповідачем, ним не оскаржувались. У
зв'язку з несплатою узгодженої суми
податкового зобов'язання позивач
направив відповідачу першу податкову
вимогу від 17.11.2008 №1/20 та другу
податкову вимогу від 20.01.2009 №2/1, які
відповідачем також отримані та не
оскаржені.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» у разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
«а» - «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті
4, платник податків зобов'язаний
погасити нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до вимог підпункту 5.2.4
пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» день
закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Пунктом 8 статті 11 Закону України «Про
державну податкову службу» органам
державної податкової служби надано
право стягувати до бюджетів й
державних цільових фондів суми
недоїмки, пені й штрафних санкцій в
порядку, передбаченому законодавством.

Право на стягнення податкового боргу
виникає після надіслання (вручення)
контролюючим органом першої та другої
податкових вимог платникові податків в
порядку, передбаченому пунктом 6.2
статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Враховуючи, що податкове повідомлення
від 10.06.2008 № та податкові вимоги
від 17.11.2008 №1/20, від 20.01.2009 №2/1 позивачем
отримані та не оскаржені суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що відповідне
податкове зобов'язання є узгодженим та
підлягає сплаті.

Податкове повідомлення від 05.06.2009
№0 та податкове
повідомлення-рішення від 22.12.2009
№/0 було оскаржено відповідачем в
судовому порядку.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011 у
справі №2-а-8942/10/2070, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24.09.2013, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
визнання протиправним рішення про
скасування податкового повідомлення
від 05.06.2009 №0 та податкового
повідомлення-рішення від 22.12.2009
№/0 - відмовлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що рішення суду щодо правомірності
визначення відповідачеві податкового
зобов'язання на підставі податкового
повідомлення від 05.06.2009 №0 та
податкового повідомлення-рішення від
22.12.2009 №/0 набрало законної сили та
відповідно до приписів статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України має преюдиційне значення у
даній справі, висновок судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011 по
справі №2-а-4673/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, на підставі та у
строки, передбачені статтями 235 - 238, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв