Справа № 9101/194733/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2013 рокусправа № 0870/4643/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (за дов. від
11.07.2012 року),

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року

у справі № 0870/4643/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся у
Запорізький окружний адміністративний
суд з позовом до Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 28
квітня 2012 року № /0 на суму 21064,39
грн., та від 04 травня 2012 року № /0 на
суму 283883,75 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року позов задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від 04
травня 2012 року № /0 на суму 283883,75
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Енергодарська об'єднана державна
податкова інспекція Запорізької
області Державної податкової служби,
не погодившись з постановою суду
першої інстанції подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову в частині
задоволення позовних вимог та винести
нову постанову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати пункт 4 постанови суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні іншої частини позовних
вимог та постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Представник фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі.

Представник Енергодарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений.

У письмових запереченнях
Енергодарська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області просить у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

На підставі клопотання про заміну
сторони його правонаступником, в
судовому засіданні допущено
процесуальне правонаступництво
Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби -
Енергодарською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 11
березня 1999 року зареєстрований
виконавчим комітетом Енергодарської
міської ради Запорізької області та
взято на податковий облік
Енергодарською об'єднаною державною
податковою інспекцією
(Кам'янсько-Дніпровське відділення).
Позивач є платником податку на додану
вартість з 17 січня 2006 року.

Посадовими особами Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби,
відповідно до плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на І квартал 2012 року та
наказу Кам'янсько-Дніпровської
міжрайонної державної податкової
інспекції від 03 березня 2012 року №65,
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 за період з 01 січня 2010 року
по 31 грудня 2011 року, за результатами
якої складено акт від 13 квітня 2012 року
№13/17-204/177700290.

На підставі акту перевірки від 13 квітня
2012 року, Енергодарською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Запорізької області винесені
податкові повідомлення-рішення від 28
квітня 2012 року №/0, яким визначено
суму грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 21064,39 грн.,
з яких 16851,51 грн. основний платіж і 4212,88
грн. штрафні санкції та від 04 травня 2012
року №/0, яким визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 283883,75 грн., з
яких 227107,00 основний платіж і 56776,75 грн.
штрафні санкції.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та приватним
підприємством «Кремресурс» укладено
договір поставки №11/01-10 від 11 січня 2010
року.

Також, між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_4
укладено договір перевезення вантажу
№12/01-10 від 12 січня 2010 року. На
підтвердження виконання умов
договорів та реальності здійснення
операцій, позивачем надано договір,
видаткові накладні, податкові
накладні, рахунки, банківські виписки,
сертифікати відповідності на товар,
які є первинними документами у
розумінні статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та повністю
підтверджують факт здійснення
операцій і, відповідно, право позивача
на включення до складу валових витрат
та податкового кредиту відповідних сум
по операціям з приватним підприємством
«Кремресурс». Усі первинні документи з
обліку господарських операцій
оформлені належним чином та виражали
волевиявлення сторін правочину.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що приватне підприємство
«Кремресурс» подало декларації по
податку на додану вартість за липень та
серпень 2010 року до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області. В
розшифровці податкових зобов'язань
приватне підприємство «Кремресурс»
зазначило ідентифікаційний номер
позивача з обсягом поставок та сумою
податку на додану вартість, при цьому,
дані показники співпадають з
податковими звітами позивача.

Що стосується анулювання приватному
підприємству «Кремресурс» свідоцтва
платника податку на додану вартість
від 27 серпня 2010 року, то постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року по справі №2а-4302/10/1670 за
адміністративним позовом приватного
підприємства «Кремресурс» до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції в Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування акту про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість від 27 серпня 2010 року №222;
зобов'язання поновити в електронному
реєстрі платника податку на додану
вартість, - адміністративний позов
задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2012
року по справі №2а-4302/10/1670 постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2010
року скасовано в частині: визнання
протиправними дій щодо анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість та виключення приватне
підприємство «Кремресурс» з
державного реєстру платників податку
на додану вартість, зобов'язання
поновити приватне підприємство
«Кремресурс» в реєстрі платників
податку на додану вартість та в цій
частині в позові відмовлено. При цьому,
зобов'язано Кременчуцьку об'єднану
державну податкову інспекцію у
Полтавській області вчинити дії щодо
відновлення приватного підприємства
«Кремресурс» в реєстрі платників
податку на додану вартість. В іншій
частині постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2010 року залишено без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
стосовно визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від 04
травня 2012 року.

Перевіркою також, встановлено
порушення фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 підпункту 16.3.3 пункту 16.3 статті
16, підпункту «а» пункту 19.1 статті 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» в частині не
нарахування та неперерахування
податку з доходів фізичних осіб вiд
підприємницької діяльності за 2010 рiк в
сумі 16851,51 грн. та винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від 28
квітня 2012 року.

Відповідно до підпункту 16.3.3 пункту 16.3
статті 16 «Про податок з доходів
фізичних осіб», фізична особа,
відповідальна згідно з вимогами цього
Закону за нарахування та утримання
податку, сплачує (перераховує) його до
відповідного бюджету: у випадку, коли
така фізична особа є податковим
агентом, - за місцем реєстрації у
податкових органах; в інших випадках -
за її податковою адресою.

Згідно підпункту «а» пункту 19.1 статті 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», платники податку
зобов'язані вести облік доходів і
витрат у обсягах, достатніх для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку зобов'язаний цим
Законом подавати декларацію або має
право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податковий кредит.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

При цьому, розділ IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», втратив чинність
лише з 01 січня 2012 року, тобто з моменту
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності»
від 04 листопада 2011 року № 4014-VI (п.п. 1, 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення»).

Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» було визначено, що не
включаються до складу валових витрат
витрати на сплату податку на додану
вартість, включеного до ціни товарів
(робіт, послуг), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання.

Відповідно до підпункту 3.1.2 пункту 3.1
статті 3 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», об'єктом
оподаткування резидента є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року.

Згідно пункту 1.16 статті 16 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», податковий кредит -
сума (вартість) витрат, понесених
платником податку - резидентом у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у резидентів - фізичних або
юридичних осіб протягом звітного року
(крім витрат на сплату податку на
додану вартість та акцизного збору), на
суму яких дозволяється зменшення суми
його загального річного
оподатковуваного доходу, одержаного за
наслідками такого звітного року, у
випадках, визначених цим Законом.

Відтак, у позивача відсутні правові
підстави віднесення до власних витрат
сум сплаченого податку на додану
вартість.

Статтею 90 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

01 січня 2012 року набрав чинності Закон
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року.

На підставі вказаного закону, 22 лютого
2012 року прийнята постанова Кабінету
Міністрів України №127 «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 27 квітня 2006 року № 590» якою
виключено підпункт 2 пункту 1 Додатка до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про граничний розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ і
порядок їх компенсації за рахунок
держави».

Згідно з Преамбулою Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», цей
Закон встановлює граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
під час розгляду судами цивільних та
адміністративних справ.

Судом першої інстанції встановлено, що
станом на час сплати послуг з
адвокатської допомоги, адвокат ОСОБА_1
не вчиняв жодну з дій, компенсація за
які передбачена Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Також, позивачем не надано жодного
розрахунку дій (перелік дій, кількість
годин, тощо) вчинених адвокатом в
судовому засіданні і не надано доказів
оплати таких дій.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що відсутні передбачені
законом підстави для відшкодування
витрат пов'язаних з оплатою допомоги
адвоката.

Отже, згідно частини 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції у розгляді цієї справи
дійшов обґрунтованих висновків, про
часткове задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції доходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційних
скарг та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим