Справа № 127/12760/13-а
Суддя: Курбатова І. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/43/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді
Курбатова І. Л.,

при секретарі Домінчак Р. О.,
Басовській В.М.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Шалагінова
А.В.,

третьої особи ОСОБА_4,

представників третьої особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Вінниці адміністративну
справу за позовом ОСОБА_7 до Вінницької
міської ради, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_4 про
скасування рішення Вінницької міської
ради, -

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду
Вінницької області 29травня 2013 року з
адміністративним позовом до
Вінницької міської ради, третя особа
без самостійних вимог ОСОБА_4 про
скасування рішення 24 сесії 6 скликання
Вінницької міської ради № 962 від 02.10.2012
року в частині продажу 27,0 кв.м по
АДРЕСА_1 м. Вінниці звернулась ОСОБА_7

Позов мотивовано тим, що позивачу на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,0967 га кадастровий
номер :03:041:0074 по АДРЕСА_2 в м.
Вінниці, що підтверджується державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЯД №405988, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за
№46. Згідно з Державним актом в
точках з «Е» до «Ж» існує проїзд
загального користування, що також
підтверджується актом обстеження
земельної ділянки від 15.11.06, протоколом
обстеження та погодження межі
земельної ділянки від 07.02.06, планом
відведення земельної ділянки від 13.11.06,
рішенням Вінницької міської ради № 978
від 26.09.97, кадастровим планом від 04.02.06
та витягом з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку від
05.04.2013 року. Таким чином, згідно вимог
позову, ОСОБА_7 користується проїздом
до своєї земельної ділянки, а саме
проїздом загального користування по
АДРЕСА_1 іншого під'їзду до її земельної
ділянки, окрім зазначеного проїзду
загального користування, позивач немає
і можливості здійснювати під'їзд з
іншого місця до її земельної ділянки
також немає. Разом з тим, на початку 2013
року власник суміжної земельної
ділянки ОСОБА_4 повідомив позивача про
те, що проїзд, яким користується ОСОБА_7
перебуває у його власності. Після
отримання даної інформації від ОСОБА_4
позивач з'ясувала, що на підставі
рішення 24 сесії 6 скликання Вінницької
міської ради №962 від 02.10.2012
відповідачем продано земельну ділянку
в розмірі 27 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Вінниці
ОСОБА_4 Разом з тим, продаж 27,0 кв.м.
проїзду загального користування в м.
Вінниці по АДРЕСА_1 унеможливлює
під'їзд до земельної ділянки ОСОБА_7 та
її нормального обслуговування.

Таким чином, позивач вважає вказане
рішення Вінницької міської ради
незаконним, оскільки внаслідок продажу
проїзду загального користування по
АДРЕСА_1 в м. Вінниці ОСОБА_7 позбавлено
права під'їзду до її земельної ділянки
по АДРЕСА_2 в м. Вінниці, що зумовило її
звернення до суду з вказаним
адміністративним позовом для захисту
свого порушеного права.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 та представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримали та з
викладених в ньому підстав просили
його задоволити.

Представники відповідача Швед
Р.В. та Шалагінов А.В. щодо задоволення
позову заперечили, просили суд
відмовити у його задоволенні.

Третя особа без самостійних вимог
на стороні відповідача ОСОБА_4, його
представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5
заперечили щодо задоволення позовних
вимог та просили відмовити в
задоволенні адміністративного позову
з підстав, викладених в письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, матеріали інвентаризаційної
справи №1616 на домоволодіння АДРЕСА_3 в
місті Вінниці, матеріали
інвентаризаційної справи №19271 на
домоволодіння АДРЕСА_4 матеріали
інвентаризаційної справи №480 на
домоволодіння АДРЕСА_2 в місті Вінниці,
матеріали обміру земельного кварталу
АДРЕСА_5 проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель територіальної громади
міста на території АДРЕСА_3 оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При перевірці відповідності
оскаржуваного рішення вказаним
вимогам судом приймається до уваги, що
згідно ч. 1 ст. 127 ЗК Україниоргани
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень, визначених статтею
122 цього Кодексу, здійснюють продаж
земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них
(оренди, суперфіцію, емфітевзису)
громадянам, юридичним особам та
іноземним державам на підставах та в
порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, що
регулює повноваження органів
виконавчої влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування щодо
передачі земельних ділянок у власність
або у користування, сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

На підставі наданих Земельним кодексом
України повноважень та у спосіб, що ним
передбачений, рішенням 24 сесії 6
скликання Вінницької міської ради №962
від 02.10.2012«Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського
призначення» вирішено передати у
власність шляхом продажу ОСОБА_4
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
що знаходиться на АДРЕСА_1 в м. Вінниці,
загальною площею 27 кв.м. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд за рахунок земель у межах
будинковолодіння АДРЕСА_3 в м. Вінниці.

З вказаного рішення та додатку 1 до
нього вбачається, що відповідачем
погоджено звіт про експертну грошову
оцінку земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
яка пропонується до продажу ОСОБА_4,
затверджено вартість вказаної
земельної ділянки в розмірі 5697, 00
гривень та спосіб передачі у власність
земельної ділянки ОСОБА_4 шляхом
продажу на неконкурентних засадах та
умови продажу ( п.1, 2, 3, 4 додатку 1). ( т. 1
а.с. 82-85).

На підставі вказаного рішення
відповідача, між Вінницькою міською
радою в особі секретаря ради Моргунова
С.А. (продавцем) та ОСОБА_4, як покупцем,
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
згідно якого продавець продав, а
покупець купив земельну ділянку
загальною площею 27 кв.м., згідно плану
земельної ділянки, що додається. ( т. 1
а.с. 21-22) та 03.12.2012 року ОСОБА_4 отримано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0027 га серії ЯМ
№ 907345 ( т. 1 а.с. 95).

Разом з тим, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем вимог п «а» ч. 4
ст. 83 ЗК України, згідно якого до земель
комунальної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать землі загального
користування населених пунктів
(майдани, вулиці, проїзди, шляхи,
набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо), вказує на протиправність
зазначеного рішення та порушення її
права, оскільки продана ОСОБА_4
земельна ділянка площею 27,00 кв.м. є
проїздом загального користування, що
унеможливлювало прийняття рішення
відповідачем про передачу її у
приватну власність.

При вирішенні вказаних доводів позову
суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами спору, що позивач є власником
суміжної з ОСОБА_4 земельної ділянки, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД №405988, згідно якого ОСОБА_7 на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,0967 га кадастровий
номер :03:041:0074 по АДРЕСА_2 в м.
Вінниці (т. 1 а.с. 6) та державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ№723143, згідно якого ОСОБА_4 на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,0532 га кадастровий
номер :03:041:0178 по АДРЕСА_3

Згідно з проектом землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_7 у
власність для індивідуального
житлового будівництва на території
Вінницької міської ради, земельна
ділянка ОСОБА_7 площею 0,0967 га відведена
позивачу за рахунок земель ОСОБА_7
площею 0,0600 га та за рахунок земель
міської ради в межах домоволодіння № 21
- 0,0367 га. Під'їзд до земельної ділянки
здійснюється з АДРЕСА_1

Рішенням Вінницької міської ради 16
сесії 5 скликання від 19.06.2007 року №1205
«Про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу земельних ділянок
у власність і оренду» вказаний проект
землеустрою затверджено та вирішено
передати ОСОБА_7. на АДРЕСА_2 земельну
ділянку площею 967 кв.м у власність для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд за рахунок земель постійного
користування гр. ОСОБА_7 площею 600 кв.м і
земель територіальної громади міста в
межах будинковолодіння АДРЕСА_2 площею
367 кв.м при умові дотримання правил
добросусідства. Пунктом 13.1 даного
рішення Вінницької міської ради
виділено земельну ділянку ОСОБА_7 в
окреме будинковолодіння з присвоєнням
поштової адреси АДРЕСА_2

Враховуючи зазначене, суд не
вбачає, що прийняттям Вінницькою
міською радою оскаржуваного рішення
про продаж земельної ділянки ОСОБА_4
позбавлено ОСОБА_7 можливості
нормальним чином користуватись її
земельною ділянкою через відсутність
до неї проїзду (під'їзду) та відповідно
про порушення права позивача.

Крім зазначених доказів того, що
продана на підставі оспорюваного
рішення відповідача земельна ділянка
не мала використовуватись ОСОБА_7 як
проїзд до її земельної ділянки, суд
приймає до уваги рішенням
Староміського районного суду м.Вінниці
від 22.12.2006 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 з участю
третьої особи без самостійних вимог
Вінницької міської ради про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою. Так, вказаним рішенням суду
встановлено, що проїзд довжиною 25
метрів облаштований з боку АДРЕСА_1
саме для надання можливості ОСОБА_4
безперешкодно обслуговувати свою
земельну ділянку, яка знаходиться в
середині кварталу. При цьому, на час
влаштування даного проїзду,
будинковолодіння АДРЕСА_2 не мало
ніякого відношення до вказаного
проїзду, оскільки мало окремий виїзд на
АДРЕСА_2. ОСОБА_7 повинна облаштувати
проїзд до наданої їй земельної ділянки
через будинковолодіння АДРЕСА_2 в м.
Вінниці, оскільки саме з цього
будинковолодіння їй виділено у
власність земельну ділянку. ( т. 1 а.с.
60-61)

Вказане рішення суду згідно з ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 09.02.2007 року залишено без змін та
набуло законної сили.

Враховуючи, що на підставі ст. 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, суд
дійшов висновку, що відповідач
безпідставно вказує на порушення її
права прийнятим Вінницькою міською
радою рішення про продаж земельної
ділянки ОСОБА_4, оскільки земельна
ділянка площею 27,00 кв.м. не мала
використовуватись ОСОБА_7 як проїзд до
її земельної ділянки.

Крім зазначеного, суду звертає увагу,
що з оглянутого в судовому засіданні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4, на підставі
якого відповідачем було прийнято
оскаржуване рішення, вбачається, що
земельна ділянка, яку пропонується
викупити знаходиться на землях громади
міста, але згідно технічного паспорту
та рішення Староміського суду ділянка
з 1963 року була в користуванні ОСОБА_4 На
земельній ділянці відсутні будівлі і
споруди, на даний час ділянка, що
пропонується для викупу
використовується частково, як проїзд
до ділянки ОСОБА_4 Проїзд на земельну
ділянку буде здійснюватись з АДРЕСА_1
по проїзду загального користування.

Згідно обґрунтування меж і площі
земельної ділянки наданого до
зазначеного проекту Вінницьким
муніципальним центром містобудування
і архітектури, дана земельна ділянка
використовується як проїзд до ділянки
ОСОБА_4 (розділ 2 характеристика місця
розташування об'єкту).

Таким чином, сукупність зазначених
доказів переконує суд у тому, що
оскаржуваним рішенням суб'єкта владних
повноваженьне порушено права позивача
ОСОБА_7, що є підставою для відмови в
позові.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 на підставі
якого відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, не містить
застережень чи заборони приймати
рішення щодо продажу 27,00 кв.м. ОСОБА_4 з
підстав того, що вказана земельна
ділянка є проїздом загального
користування. Відомості про те, що
вказана земельна ділянка є проїздом
загального користування у проекті
відсутні, що узгоджується з висновком
судово будівельно-технічної
експертизи № 57 від 26.03.2014 року, згідно
якого експерт визнав за неможливе
встановити чи входить 27 кв.м., що
продані ОСОБА_4 до проїзду загального
користування по АДРЕСА_1 в м. Вінниці та
спростовує твердження позивача
пропорушення відповідачем під час
прийняття оскаржуваного рішення вимог
п «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України.

Також, судом звертається увага, що п.
4.5.2, 4.6 Додатку 1 до оскаржуваного
рішення передбачено право третіх осіб
на прокладку та поточний ремонт
інженерних мереж та комунікацій, та
зазначено на відсутність сервітутів на
земельній ділянці, що свідчить про
можливість звернення позивача до суду
щодо встановлення сервітуту у випадку
порушення її права.

На підставі викладеного суд, керуючись
ст. 122, 127 ЗК України,
ст.ст.1,2,8,9,11,17,71,86,158,159,160,163,254 КАС України,
,суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до
Вінницької міської ради, третя особа
без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4 про скасування
рішення Вінницької міської ради -
відмовити.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст.. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадку та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя: