Справа № 9101/97060/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

"21" січня 2013 р.справа № 2а-18653/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Богданенка
І.Ю.,

суддів - Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області, ОСОБА_1

на постанову Мелітипольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 06 грудня 2011 року

у справі № 2а-18653/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду з позовом про визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача щодо не нарахування
щомісячної доплати до пенсії,
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 03 грудня 2010
року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачу, відповідно до
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", повинна
виплачуватись пенсія, або щомісячне
грошове утримання з підвищенням на 30
відсотків розміру мінімальної пенсії
за віком, але всупереч вказаним нормам
відповідач не нарахував та не виплатив
позивачу вищезазначену надбавку до
пенсії.

Постановою Мелітипольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 06 грудня 2011 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування
підвищення до пенсії, зобов'язано
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 07 травня 2011
року по 23 липня 2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних вимог
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Позивач в своїй апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має статус дитини війни,
що підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України.

При цьому, суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Щодо посилання позивача, що прийнята
постанова обмежує її права в частині
застосування Закону України № 3491-УІ
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» та постанови Кабінету Міністрів
України №745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету», то
суд апеляційної інстанції зазначає.

Згідно статті 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-УІ
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання пункту 7 Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінет Міністрів України прийняв
Постанову від 6 липня 2011 року №745 у
відповідності до пункту 6 якої
установлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривень. Вказана постанова
набрала чинності 23 липня 2011 року та її
положення неконституційними не
визнані.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
застосував норми постанови Кабінету
Міністрів України №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набула
чинності 23 липня 2011 року щодо
підвищення пенсії дітям війни при
вирішенні даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційних скарг та скасування
постанови суду відсутні.

Керуючись статтею 197, пунктом 1 частини 1
статті 198, статтями 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ухвалиВ:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області, ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Мелітипольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 06 грудня 2011 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим