Справа № 805/5714/14
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 р.
Справа № 805/5714/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Час прийняття постанови: 11 год. 35 хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючий суддя: Куденков К.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження позовну заяву Управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення
витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області (надалі -
позивач, УПФУ в м. Харцизьку) звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області (надалі - відповідач,
ВВД ФССН в м. Харцизьку) про стягнення
витрат на виплату пенсії ОСОБА_1 у
розмірі 191,73 грн.

Позов мотивовано відмовою відповідача
у прийнятті до відшкодування
виплачених позивачем сум пенсії по
інвалідності в результаті нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_1 за
період січень-березень 2014р. всупереч
«Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасного
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. N 5-4/4 від та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України за № 376/7697 від 16.05.2003 р.

Представник позивача у судове
засідання від 23.05.2014р. не з'явився, про
дату, час й місце судового розгляду
справи був повідомлений, надав заяву
про розгляд справи без його участі.

Відповідач письмових заперечень на
позовну заяву не надав.

Представник відповідача у судове
засідання від 23.05.2014р. не з'явився, про
дату, час й місце судового розгляду
справи був повідомлений належним
чином, не повідомив суд про причини
неявки.

Враховуючи положення ч.4 ст.122, ч.4 та ч.6
ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд, перевіривши матеріали справи та
оцінивши повідомлені сторонами
обставини, дійшов наступних висновків.

Публічно-правовий спір виник між
суб'єктами владних повноважень, які
мають статус юридичної особи.

Позивачем та відповідачем складено
акти щомісячної звірки по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, які
померли внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень 2014р., лютий 2014р.,
та березень 2014р.

Із підписаних сторонами таблиць
розбіжностей до вказаних актів
вбачається, що відповідачем не
враховані суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав-учасників СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво і переїхали на постійне місце
проживання в Україну за однією
пенсійною справою за січень 2014р. у
розмірі 63,91 грн., за лютий 2014р. у розмірі
63,91 грн., за березень 2014р. у розмірі 63,91
грн., всього 191,73 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірною особою щодо відшкодування
вказаних витрат є ОСОБА_1.

Відповідно до довідки про розмір
призначеної і фактично отриманої
пенсії від 22.04.2014р., за період з 01.01.2014р.
по 31.03.2014р., основний розмір пенсій
ОСОБА_1 складав 22,11 грн., щомісячна
цільова грошова допомога - 41,80 грн., а
також державна адресна допомога - 885,09
грн., яка не є спірною в цій справі.

Позивачем до суду надано розпорядження
№180984 від 23.05.2008р. про призначення
пенсії по інвалідності ОСОБА_1,
14.02.1946р.н., із зазначенням причини
інвалідності - трудове каліцтво.

Із наданого до суду акта про нещасний
випадок на виробництві вбачається, що
нещасний випадок з ОСОБА_1 стався
08.03.1972р. на території Азербайджанської
РСР.

У матеріалах справи наявна копія
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 11.03.2014р. у
справі №805/1250/14, якою задоволено
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м. Харцизьку Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсії за період з жовтня 2013
року - по грудень 2013 року на загальну
суму 191,73 грн., стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
витрати на виплату пенсії ОСОБА_1 за
період з жовтня 2013 року - по грудень 2013
року на загальну суму 191,73 гривні.

За наслідками апеляційного оскарження
вказана постанова залишена без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2014р.

Вказаними судовими рішеннями
встановлено, що нещасний випадок
ОСОБА_1 трапився в травні 1972 року на
підприємстві, що розташоване на
території Азербайджанської РСР.

Відповідно до п.4 «Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасного випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. N 5-4/4 від та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України за № 376/7697 від 16.05.2003р.,
встановлено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до ст. 1 Угоди «Про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення» від
13.03.1992 року пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Із наведеного вбачається, що взаємні
розрахунки між державами можуть
провадитися за наявності відповідних
двосторонніх договорів.

Згідно ст. 5 вказаної Угоди, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Статтею 1 «Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 «Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду, про що зазначено у ст. 12
«Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

За пенсійним страхуванням, згідно з
пунктом 1 статті 25 «Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
«Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 «Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України.

Відповідно до п. 5 ч.1 статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закон.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Також, слід зазначити, що п. «а» ч. 1
статті 27 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до ст. 72 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
громадян здійснюється за рахунок
страхових джерел Пенсійного фонду.
Джерелами формування коштів
Пенсійного фонду є страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, кошти державного бюджету
та цільових фондів, що перераховуються
до Пенсійного фонду.

Статтями 21 та 28 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту
передбачено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Із наведеного вбачається обов'язок
Фонду відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як убачається з пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України.

Зазначена правова позиція відображена
у висновках Верховного Суду України в
постанові від 21.11.2011р. № 21-361а11.

Крім того, суд вважає, що вимога про
стягнення заборгованості, пов'язаної з
виплатою пенсій, є обґрунтованою і
повністю кореспондується з пунктом 4
частини другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Зазначена правова позиція відображена
у висновках Верховного Суду України в
постанові від 21.11.2011р. № 21-333а11.

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню основний розмір пенсії та
щомісячна цільова грошова допомога за
період січень-березень 2014р. у
загальному розмірі 191,73 грн.

На підставі наведеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованим та
такими, що мають достатні підстави для
задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 128,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області про стягнення витрат
- задовольнити повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області (ідентифікаційний
код: 25967996, місцезнаходження: 86706,
Донецька область, м. Харцизьк,
м-н.Металургів, буд.2) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Харцизьку Донецької області
(ідентифікаційний код: 23413070,
місцезнаходження: 86700, Донецька
область, м. Харцизьк, вул.А.Чумака, буд.52)
суму витрат на виплату пенсії ОСОБА_1 за
період з січня 2014 року по березень 2014
року у розмірі 191 (сто дев'яносто одна)
гривня 73 (сімдесят три) копійки.

Постанова прийнята у порядку
письмового провадження та складена у
повному обсязі - 23 травня 2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Куденков К.О.