Справа № 2-а-114/2010
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-114/2010

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Безпрозванний Володимир Васильович

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Алєксєєва В.О.

суддів - Милосердного М.М.,

- Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Департамента праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
на постанову Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 29
листопада 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департамента праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської МР,
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства юстиції
України, Державного казначейства
України про захист права на соціальне
забезпечення ,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просив:

- визнати неправомірними дії
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України та Міністерства
юстиції України щодо невиплати йому в
2008-2010 роках разової грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій, що передбачено ч.5 ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту";

- стягнути на його користь з
Міністерства Фінансів України шляхом
списання з рахунку Державного
казначейства України суму недоплати
разової грошової допомоги за
2008-2010 роки в розмірі 6 972 грн., а саме -
за 2008 рік - 2 095 грн., 2009 рік - 2 105 грн., 2010
рік - 2 772 грн.;

- зобов'язати Державне казначейство
України списати з розрахункового
рахунку Головного управління
Державного казначейства України суму
недоплати разової грошової допомоги за
2008-2010 роки в розмірі 6 972 грн. та
зобов'язати перерахувати їх
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської МР;

- зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
здійснити виплату сум недоплати
разової грошової допомоги за
2008-2010 роки в розмірі 6 972 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що він є учасником
бойових дій, а тому відповідно до ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
має право на отримання разової
щорічної грошової допомоги до 5 травня
у розмірі 5 мінімальних пенсій
за віком. Однак відповідачі у 2008-2010
роках згідно із Законами України "Про
Державний бюджет України" на
відповідні роки здійснили виплату
вказаної допомоги в розмірі, нижчому,
ніж передбачено ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 29 листопада 2010
року позов задоволено. Зобов'язано
Департамент праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Миколаївської МР провести
розрахунок невиплаченої ОСОБА_2
матеріальної допомоги за 2008-2010 роки у
відповідності до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та виплатити йому
вказану допомогу у розмірі 6 972 грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року постанову Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 29
листопада 2010 року скасовано та
прийнято нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 26 березня 2014 року постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року скасовано та справу направлено
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року відкрито провадження за
апеляційною скаргою Департамента
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
на постанову Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 29 листопада 2010
року.

В апеляційній скарзі Департамента
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що ОСОБА_2 є учасником
бойових дій, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та має право
на щорічну одноразову допомогу до 5
травня.

Відповідачем на протязі 2008-2010 років
виплачувалась позивачу зазначена
допомога в меншому розмірі, ніж
передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставинам справи,
судова колегія доходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла на час звернення до
суду) - адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 30 вересня 2009
року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України,
позивачем було порушено строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав, у зв'язку з чим позовні
вимоги за 2008 рік підлягають залишенню
без розгляду, що помилково не було
встановлено судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010
роки, колегія суддів вважає необхідним
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" ветеранами війни
є особи, які брали участь у захисті
Батьківщини чи в бойових діях на
території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

Згідно ч.3 ст. 2 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" нормативні акти
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є ветераном війни - учасником
війни і має відповідний статус,
визначений Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту". Позивачеві
разова грошова допомога до 5 травня за
2009 роки була виплачена згідно
постанови Кабінету Міністрів України
"Про розміри разової грошової допомоги,
що виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань" від 18 березня
2009 року №211, а за 2010 рік вказана
допомога була виплачена відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
"Про розміри разової грошової допомоги,
що виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань" від 07 квітня 2010 року №299.

У 2009-2010 роках правовідносини щодо
виплати позивачеві грошової допомоги
за 2009 та 2010 роки регулювалися Законом
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" було передбачено,
що щорічно до 5 травня учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього СРСР за самовіддану працю
та бездоганну військову службу в тилу в
роки Великої Вітчизняної війни,
виплачується разова грошова допомога у
розмірі чотирьох мінімальних пенсій за
віком, іншим учасникам війни - у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Натомість Кабінет Міністрів України у
постанові "Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2009
році відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" від 18
березня 2009 року №211 установив, що у 2009
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань",
зокрема, учасникам війни, здійснюється
у розмірі 70 гривень (п.1 постанови), а у
постанові "Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2010
році відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" від 7 квітня
2010 року №299 Кабінет Міністрів України
установив, що у 2010 році виплата разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань", зокрема, учасникам
війни, здійснюється у розмірі 120
гривень (п.1 постанови), тобто у розмірах
меншим, ніж це було передбачено ч.5 ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Водночас редакція ч.5 ст. 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", якою
розмір грошової допомоги для учасників
війни, зокрема, у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, на час
виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік" від
26 грудня 2008 року №835-VI та Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року №2154-VI не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

При цьому виходячи зі змісту
закріплених у ст. 46 Конституції України
соціальних гарантій розмір
мінімальної пенсії за віком в
розумінні ст. 14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", як база для
розрахунку допомоги, в будь-якому разі
не може бути меншим, ніж розмір
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що правовідносини щодо
виплати грошової допомоги ветеранам
війни у 2009-2010 роках регулюються
положеннями Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і відповідач
неправомірно виплатив позивачеві
грошову допомогу до 5 травня за 2009 і 2010
роки у розмірах встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
"Про розміри разової грошової допомоги,
що виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань" від 18 березня 2009 року
№211 і постановою Кабінету Міністрів
України "Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" від 7 квітня
2010 року №299, відповідно, які суперечать
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Враховуючи вищевикладене, колегія
судів вважає, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушено норми
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, за таких обставин, судове
рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202
КАС України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департамента праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
задовольнити частково.

Постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 29 листопада 2010 року
скасувати, прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2 до
Департамента праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської МР,
Міністерства фінансів України,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства юстиції
України, Державного казначейства
України про захист права на соціальне
забезпечення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Департамента праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської МР з приводу
виплати позивачеві щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010
роки.

Зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської МР
здійснити перерахунок щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
ОСОБА_2 відповідно до ч.5 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
провести відповідні виплати з
урахуванням виплаченої суми за 2009-2010
роки.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: