Справа № 2а-12269/11/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/72842/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши у письмовому проваджені
адміністративну справу за позовом
Управління Служби безпеки України в м.
Києві до Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва,
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення за
касаційною скаргою Управління Служби
безпеки України в м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 жовтня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2011 року позивач Управління
Служби безпеки України в місті Києві
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі міста
Києва, Головного управління Пенсійного
фонду України в місті Києві про
визнання протиправними, нечинними та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у Печерському
районі м. Києва від 19 липня 2011 року № 1898,
№ 645 про застосування до управління СБУ
у м. Києві фінансових санкцій у вигляді
штрафу; визнати протиправними,
нечинними та скасувати рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві від 11 серпня 2011 року
№ 22618/08, № 22619/08 про відмову у
задоволенні скарг управління СБУ у м.
Києві від 26 липня 2011 року № 51/19-6519 та №
51/19-6518; визнати протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України у Печерському районі м.
Києва, яка полягає у довготривалій (з
вересня 2006 року до 19 липня 2011 року)
недбалості, неналежному виконанні
своїх обов'язків та зволіканні з
виявленням несвоєчасного
перерахування позивачем у період з 20 по
27 вересня 2006 року внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування всупереч вимогам Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2011 року в задоволенні вимог
відмолено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року залишено без змін постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 жовтня 2011 року.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року, Управління Служби
безпеки України в м.Києві звернулось до
суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанції і ухвалити нове
про задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанції
встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва 19 липня 2011
року прийнято рішення № 1898 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у вигляді штрафу 171,64 грн. та
нарахування пені у сумі 12,01 грн.,
рішення № 645 про застосування до
позивача фінансових санкцій у вигляді
штрафу 21,28 грн. та нарахування пені у
сумі 1,31 грн..

Згідно рішення, встановлено факт
несвоєчасної сплати страхових внесків
за період з 20 по 27 вересня 2006 року.

Не погодившись із зазначеними
рішеннями відповідача, позивач
звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції з яким
погодився Київський апеляційний
адміністративний суд дійшли висновку
про обґрунтованість, прийняття
оскаржуваних рішень, виходячи з того,
що Управлінням Служби безпеки України
в м.Києві порушені вимоги
законодавства щодо несплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період з 20 по 27 вересня 2006 року.

Аналізуючи вказані обставини по справі
та застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції зважає на наступне.

Згідно ч.2 ст.17 "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. Частиною 6
статті 19 цього Закону встановлено, що
страхові внески нараховуються на суми,
зазначені в частинах 1 та 2 цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Стаття 20 Закону визначає порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частинами 1,2 5,9 статті 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (в редакції до 01
січня 2011 року) передбачалося, що у разі
виявлення своєчасно несплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

За рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції: за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Пунктом 11 Прикінцевих та перехідних
положень вказаного Закону внесені
зміни в Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме: виключено частини
1-9 статті 106.

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону
встановлено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Пункт 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачає вчинення
органами Пенсійного фонду стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків та штрафних санкцій відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, тобто в порядку статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

На підставі викладеного суд касаційної
інстанцій дійшов висновку про
правомірність оскаржуваних рішень
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, так як
заходи відповідальності за порушення
запровадженого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 правил поведінки
щодо своєчасної сплати страхових
внесків (ч. 6ст. 20 Закону № 1058 ) не
змінювались у зв'язку з набранням
чинності Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI за період з за період з 20 по
27 вересня 2006 року.

При цьому слід зазначити, що у даному
випадку положення ст. 250 ГК України не
можна застосовувати, оскільки
приписами статті передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.
Саме таким випадком і є положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійні
страхування», який не встановлює
строки для застосування фінансових
санкцій (п. 15 ст. 106).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
20.11.2012 року № 21-367а12.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2011 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року, ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої та апеляційної інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління Служби
безпеки України в м.Києві залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 жовтня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін