Справа № 753/783/14-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/783/14-а
провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. суддя Дарницького
районного суду міста Києва Каліушко
Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в
місті Києві у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок допомоги, як
дитині війни

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві (далі по тексту -
відповідач, ГУ ПФУ м. Києва) про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
допомоги, як дитині війни.

Адміністративний позов мотивований
тим, що ОСОБА_1 народився в 1945 році - є
пенсіонером та має статус «дитина
війни» і, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (далі по тексту - ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»), що
набрав чинності з 01 січня 2006 року, має
право на отримання щомісячної доплати
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Проте, нарахування
відповідно до Закону проводяться не в
повному обсязі. Відповідач на його
звернення надав відмову у проведенні
такого перерахунку та виплаті в
повному обсязі 30% надбавки. Також
зазначив, що бездіяльність відповідача
грубо порушила його законні права,
позбавила права отримувати щомісячну
доплату до пенсії в належному розмірі,
що свідчить про нехтування правами
громадян з боку відповідача. Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року визнано неконституційним
положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» в частині,
якою зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни».
Зокрема, у п. 5 рішення зазначено, що
Законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів,
зупинити їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві і
як наслідок - скасування чи обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх не чинними,
мають використовуватись окремі закони.
Таким чином вважає, що відповідач
зобов'язаний був здійснювати виплату
належної йому допомоги в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Розгляд справи здійснюється у
передбаченому ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідач належним чином
повідомлений про відкриття
провадження по справі, надав письмові
заперечення на позов, в яких просив
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 20.01.2014 року позовні вимоги
позивача за період часу з 01.01.2013 року по
10.07.2013 року залишено без розгляду.

Підстав для розгляду справи в судовому
засіданні немає.

Суддя, вивчивши матеріали справи,
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є пенсіонером та
відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», який
набрав чинності з 01 січня 2006 року, набув
статусу «дитини війни», а тому згідно
зі статтею 6 зазначеного Закону має
право на підвищення пенсії на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
питань захисту прав людини.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» дитиною війни є
особа, яка є громадянином України та
якій на час закінчення (2 вересня 1945
року) Другої світової війни було менше
18 років.

Позивач є дитиною війни в розумінні ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни», що
не заперечується відповідачем, а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені даним
Законом, в тому числі й право на
підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, як передбачено статтею
6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до
пенсії для дітей війни є формою
соціального забезпечення громадян, які
відповідно до спеціального закону, є
дітьми війни. Тобто, фактично ця
щомісячна надбавка є формою реалізації
конституційного права громадян, які є
дітьми війни, на соціальний захист.

Відповідно до статті 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» (в
редакції від 22.05.2008) дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України
встановлено, що пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом. Іншими словами,
пенсії та інші види соціальних виплат,
що є єдиним джерелом існування не
можуть бути нижче від прожиткового
мінімуму, який встановлюється законом.

Статтею 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум» визначено, що
прожитковий мінімум застосовується
зокрема для: встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім'ям з дітьми,
допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат
виходячи з вимог Конституції України
та законів України; формування
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» N
5515-VI від 06.12.2012 року встановлено, що у 2013
році норми і положення статей 5 та 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного Бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1381 від 28.12.2011 «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», яка
набрала чинності з 01.01.2012 року пунктом 4
передбачено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення, встановлене статтею 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму. Встановленого
Законом для осіб, які втратили
працездатність.

В рішенні Конституційного суду України
№ 3 рп-12 від 25.01.2012 року визнано, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
Законів України.

Крім того, одним з визначальних
елементів у регулюванні суспільних
відносин у соціальній сфері є
додержання принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави, а
також гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з частиною першою
статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.

Таким чином судом встановлена
правомірність дій відповідача, як
такого, що діяв в межах наданих йому
повноважень у відповідності до чинного
законодавства.

Зважаючи на вищевикладене суд
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог
позивача.

На підставі викладеного, та керуючись
стст. 2, 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», Законом України
«Про прожитковий мінімум», Законом
України «Про Державний Бюджет України
на 2013 рік», постановою Кабінету
Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
стст 2, 9, 69-71, 89, 94, 97, 1832 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок допомоги, як
дитині війни - відмовити.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який її ухвалив.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.