Справа № 809/392/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р. Справа № 8763053/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Коломийської міської ради на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014року у справі № 809/392/14 за
позовом Заступника Коломийського
міжрайонного прокурора до
Коломийської міської ради про визнання
протиправним рішення,

в с т а н о в и в :

В січні 2014 року позивач звернувся з
позовом до Коломийської міської ради
про визнання протиправним рішення.

Позов мотивований тим, що Коломийською
міською радою 27 січня 2014 року на
тридцять шостій сесії міської ради
шостого демократичного скликання
прийнято рішення "Про звернення до
правоохоронних органів області", яке за
своїм змістом суперечить Конституції
України та Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", оскільки
врегулювання таких правовідносин на
думку прокурора не входить до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Постановою постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13 лютого
2014року позов задоволено.

Вказане рішення оскаржив відповідач та
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню у зв'язку з
порушенням норм матеріального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що при
постановленні оскаржуваної постанови
суд не взяв до уваги, що оскаржуваним
рішенням міська рада підтримала
рішення обласної ради від 25 січня 2014
року № 1169-23/2014 "Про звернення до
правоохоронних органів області". Дане
рішення на сьогоднішній день чинне і не
скасовано в передбаченому законом
порядку, а тому відсутні будь-які
підстави для скасування рішення
міської ради.

Суд не дав правову оцінку тому факту, що
відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи вчинені вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Коломийська міська
рада, прийняла оскаржуване рішення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Оскільки, депутати міської ради, які
ініціювали розгляд даного питання,
діють від імені та в інтересах
виборців, то міська рада, як
представницький орган місцевого
самоврядування, діючи відповідно до
статті 5 Конституції України, у
законний спосіб реалізувала свої
повноваження щодо прийняття
оскаржуваного рішення.

Суд не взяв до уваги, що відповідно до
частини 1 статті 5 ЗУ "Про звернення
громадян" звернення адресується
органам державної влади та органам
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненні
питань. Звернення може бути подано як
окремою особою (індивідуальне), так і
групою осіб (колективне).

В оскаржуваній постанові суд зазначає,
що прийняття оскаржуваного рішення не
відноситься до повноважень
Коломийської міської ради. Однак, суд
не взяв до уваги, що міська рада,
вказаним рішенням не використовувала
свої повноваження щодо регулювання
будь якого питання віднесеного ЗУ "Про
місцеве самоврядування в Україні" до її
компетенції. А саме, дане рішення не
врегулювало та не вирішило по суті
жодного питання, воно було прийнято
депутатами міської ради в порядку
звернення міської ради до
правоохоронних органів області.

Також судом, при винесенні
оскаржуваної постанови, не взято до
уваги що пунктом 4 оскаржуваного
рішення міської ради вирішено
надіслати оскаржуване рішення міської
ради управлінню Міністерства
внутрішніх справ України в області,
Коломийському РВ ДСНС, Службі безпеки
України в області та прокуратурі
області. 31 січня 2014 року дане рішення
було надіслано вищевказаним органам,
даний пункт рішення вже виконано, а
оскільки він носить одноразовий
характер, тому відсутні підстави для
його скасування.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, тому суд з огляду на
вимоги статті 197 КАС України вирішив
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Одночасно суд зазначає, що від позивача
надійшла заява про відмову від позову.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
та клопотання, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що прийняття
органом місцевого самоврядування
звернення до правоохоронних органів
щодо відкликання особового складу та
заборони відрядження особового складу
Коломийського РВ ДСНС до м. Києва та
інших міст України суперечить Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Із системного аналізу наведених норм,
суд прийшов до висновку, що відповідач,
приймаючи від імені територіальної
громади міста Коломия рішення,
вирішував питання, які не стосуються
життєдіяльності даної територіальної
громади та не належать до його
компетенції.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, з огляду на таке.

27 січня 2014 року Коломийської міською
радою шостого демократичного
скликання (тридцять шоста сесія)
прийнято рішення за №1704-36/2014 "Про
звернення до правоохоронних органів
області", згідно з яким вирішено
підтримати рішення обласної ради за
№1169-26/2014 від 25 січня 2014 року "Про
звернення до правоохоронних органів
області"; зобов'язати начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в області, його першого
заступника та заступників, начальників
підрозділів забезпечити до 1 лютого 2014
року відкликання усього особового
складу органів внутрішніх справ до їх
постійного місця дислокації в
Івано-Франківській області; заборонити
до 30 квітня 2014 року відряджати особовий
склад Коломийського РВ ДСНС до м. Києва
та інших міст України; рішення
надіслати управлінню Міністерства
внутрішніх справ України в області,
Коломийського РВ ДСНС , Службі безпеки
України в області та прокуратурі
області; дане рішення оприлюднити в
інших засобах масової інформації міста
та на офіційному сайті міської ради;
контроль за виконанням рішення
покласти на міського голову І. Слюзара.

Аналізуючи обставини справи колегія
суддів звертає увагу на те, що
оспорюване рішення базується на
рішенні обласної ради за №1169-26/2014 від 25
січня 2014 року "Про звернення до
правоохоронних органів області" - даних
про скасування такого в справі не має.

Колегія суддів наголошує, що чинне
законодавство не забороняє колективні
звернення органів місцевого
самоврядування до Президента України,
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України в тому числі і до
правоохоронних органів, а порядок їх
оформлення не передбачений жодним
нормативно-правовим актом. За таких
обставин, прийняття на сесії ради
такого звернення є правомірним.

Згідно з Конституцією України права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (стаття 3); держава
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 8); в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (стаття 19).

Організація та діяльність органів
місцевого самоврядування регулюється
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Тому
ненормативні правові акти органів
місцевого самоврядування
правозастосовного та юрисдикційного
змісту приймаються на основі
Конституції і законів України, а самі
ці органи, як носії публічної влади є
відповідальними за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами (частина 1 статті 74 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські,селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції
України.

З аналізу вказаних конституційних
положень вбачається, що ці органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними (рішення
Конституційного суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
скасуванням спірного рішення фактично
було проігноровано такий
конституційний принцип місцевого
самоврядування, як, народовладдя,
визначений статті 4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади є народ - стаття 5 Конституції
України).

Стаття 38 Конституції України надає
громадянам право брати участь в
управлінні державними справами. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина 2
стаття 3 Європейської хартії місцевого
самоврядування). Територіальні громади
неодмінно являються частиною народу.

Виходячи з приписів статті 7
Конституції України, в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування, тобто останньому
надано державну підтримку та гарантії.

Колегія суддів приходить до висновку,
що дане звернення щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів, волевиявлення громадян -
громади м. Коломия через
представницький орган - депутатів
місцевої ради, є місцевою ініціативою.

Згідно з статтею 40 Конституції України,
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян,
в даному випадку через представницький
орган - депутатів міської ради щодо
захисту своїх політичних прав,
узгоджується із вимогами Закону
України "Про звернення громадян", де у
статті 1 зазначено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
правоохоронних органів, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, аналіз Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє колегії суддів зробити
висновок, що зазначене звернення
громадян (громади м. Коломия), в даному
випадку через представницький орган -
депутатів міської ради щодо захисту
своїх політичних прав до органів
державної влади в тому числі і
правоохоронних органів є місцевою
ініціативою та є одним із видів
народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями 1,
5, 40 та 69 Конституції України, проявом
народовладдя та гарантією того, що не
буде узурповано державну владу в
Україні.

Згідно з статтею 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених вище
вимог, апелянтом, як суб'єктом владних
повноважень надано достатньо доказів
на підтвердження правомірності своїх
дій та прийняття рішення в межах
наданих повноважень та з дотриманням
порядку його прийняття у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
вказаним обставинам та наявним у
справі доказам, що призвело до
ухвалення постанови, яка належить до
скасування.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що
немає перешкод для прийняття відмови
від адміністративного позову, що тягне
за собою закриття провадження у справі
на підставі пункту 2 частини 1 статті 157
КАС України.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню. З врахуванням
клопотання про відмову від позову
колегія суддів вважає, що провадження у
справі належить закриттю.

Керуючись статтею 157, 195, 196, 198, 202, 203, 205,
207, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про відмову від
адміністративного позову
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014року у справі № 809/392/14
скасувати.

Закрити провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.