Справа № 2-а-877/11 6-а/448/56/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа № 876/2230/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області на ухвалу
Мостиського районного суду Львівської
області від 31 січня 2014 року про зміну
способу і порядку виконання рішення за
заявою відділу Державної виконавчої
служби Мостиського районного
управління юстиції за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Мостиському районі Львівської
області про визнання протиправними
дій та зобов'язання винити дії,-

в с т а н о в и в :

22.01.2014 р. старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Бідак О.Є. звернувся в суду із
заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови Мостиського
районного суду Львівської області від
10.06.2011 р.

Ухвалою Мостиського районного суду
Львівської області від 31 січня 2014 року
в справі №448/56/14 було задоволено заяву,
шляхом стягнення нарахованих сум
доплати до пенсії з управління
пенсійного фонду, а в разі відсутності
коштів стягнення з Державного бюджету
України шляхом списання з відповідного
рахунку Державної казначейської
служби України на користь позивача.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
Управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу Мостиського
районного суду Львівської області від
31.01.2014 р.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог зазначає, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України» та додає, що
пенсійний фонд не вправі брати на себе
зобов'язання, які не мають бюджетних
призначень.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній письмовими доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
підлягає до задоволення, а ухвала суду
першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Постановою Львівського
адміністративного апеляційного суду
від 15.03.2013 р., якою змінено постанову
Мостиського районного суду Львівської
області від 10.06.2011 р., зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 26.11.2010 р. по 26.05.2011 р., з
урахуванням виплачених сум.

За приписами пункту 2 частини 4 статті
105 КАС України адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином колегія суддів вважає за
правильне скасувати оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в задоволені
заяви.

Керуючись, ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області
задовольнити.

Скасувати ухвалу Мостиського
районного суду Львівської області від
31 січня 2014 року в справі №448/56/14 та
прийняти нову, якою у задоволені заяви
про зміну способу і порядку виконання
постанови Мостиського районного суду
Львівської області від 10.06.2011 р.
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський