Справа № 1325/193/12 (2-а/1325/18/12)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/800/58893/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Черпіцької Л.Т., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турківської
міської ради Львівської області, за
участі третіх осіб на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог, - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання рішення
недійсним, провадження по якій
відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Турківського районного суду
Львівської області від 6 березня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Турківської міської ради львівської
області, за участі третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання рішення
недійсним.

Вимоги обґрунтовувала тим, що
Турківською міською радою Львівської
області 20 жовтня 2010 року прийнято
рішення за № 211, яким було узаконено
самочинно збудований ОСОБА_2 гараж по
АДРЕСА_1.

Вважає зазначене рішення протиправним,
оскільки воно було прийняте з
численними порушеннями норм
земельного законодавства та пожежної
безпеки.

Просила суд визнати рішення
Турківської міської ради Львівської
області 20 жовтня 2010 року за № 211
незаконним та скасувати, а також
зобов`язати відповідача поставити
питання перед ОСОБА_2 про знесення
самочинно збудованого гаражу на
орендованій нею земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

Ухвалою Турківського районного суду
Львівської області від 6 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без
розгляду у зв`язку із пропущенням нею
строку звернення до адміністративного
суду.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, просить суд
скасувати їх судові рішення, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Третя особа, яка приймає участь у
розгляді справи - ОСОБА_2, у своїх
запереченнях на касаційну скаргу
зазначає на її необґрунтованість.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Залишаючи позову заяву ОСОБА_1 без
розгляду суд першої інстанції виходив
з того, що позивач знала про наявність
спірного рішення виконавчого комітету
Турківської міської ради Львівської
області від 20 жовтня 2010 року № 211. При
цьому таке своє твердження суд
мотивував тим, що наявність у позивача
цієї інформації та відповідно
можливість оскаржити спірне рішення
підтверджується її листами та заявами
про незаконне будівництво, а також тією
обставиною, що вона цікавилась
прийняттям рішення виконавчого
комітету Турківської міської ради
Львівської області щодо земельної
ділянки, на який будувався гараж.

Проте колегія суддів не погоджується з
таким висновком Турківського
районного суду Львівської області щодо
відмови у задоволенні позову у зв`язку
із пропущенням позивачем строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частин першої та другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (в його редакції,
яка була чинною на момент розгляду
справи судами) адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За правилами статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернулась до Турківського
районного суду Львівської області із
позовною заявою про визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Турківської
міської ради Львівської області від 20
жовтня 2010 року, у лютому 2012 року. Як
зазначила позивач у своїй заяві про
існування цього рішення їй стало
відомо лише 23 вересня 2011 року після
отримання нею копії позовної заяви та
ухвали Турківського районного суду
Львівської області від 22 вересня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Турківської міської ради Львівської
області, за участі третьої особи -
ОСОБА_1, про визнання протиправним та
скасування рішення сесії міської ради
№ 237 від 05 травня 2011 року.

Частинами першою та другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Уважно ознайомившись з матеріалами
справи, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що серед них
немає жодного документу, який би міг
достеменно свідчити про те, що ОСОБА_1
була поінформована про прийняття
спірного рішення раніше, ніж вона про
це зазначає.

Усі її скарги в різні інстанції щодо
незаконності самовільного будівництва
гаражу, яке проводила ОСОБА_2 і на які
посилається суд першої інстанції,
датовані квітнем та червнем 2010 року
(а.с. 8-11). Отже вони жодним чином не
можуть підтвердити обізнаність
позивача із спірним рішенням, яке було
прийняте 20 жовтня 2010 року.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду в
межах шестимісячного строку з моменту,
коли їй стало відомо про існування
спірного рішення, колегія суддів
вважає, що встановлений частиною
другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
строк звернення до адміністративного
суду не був пропущений.

Вищезазначених обставин справи
Турківський районний суд Львівської
області не врахував, а тому помилково
залишив позову заяву ОСОБА_1 без
розгляду.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Оскільки Турківський районний суд
Львівської області необґрунтовано
залишив позовну заяву без розгляду, а
Львівський апеляційний
адміністративний суд, який здійснив
перегляд ухвали суду першої інстанції,
його помилку не виправив, прийняті ними
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 223, 227, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Турківського районного суду
Львівської області від 6 березня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року у цій справі
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий (підпис)
М.І. Смокович

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

В.о. помічника судді
М.А. Оксаковська