Справа № 809/1841/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
876/544/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання:
Волошин М.М.

представника третьої особи:
ОСОБА_1

представника третьої особи:
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року за позовом ОСОБА_3 до відділу
Державної виконавчої служби головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області (треті
особи,які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне Акціонерне
Товариство "БАНК ФОРУМ", ОСОБА_4, третя
особа, яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору на стороні позивача:
ОСОБА_5) про визнання протиправною та
скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2007 року ОСОБА_3 звернулася в
суд із зазначеним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії щодо
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.07.2006 р.,
акта опису й арешту майна від 10.08.2006 р.
та акта уцінки описаного й
арештованого майна від 27.02.2007 р. Позовні
вимоги було мотивовані тим, що
відповідачем в межах виконавчого
провадження щодо здійснення
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса від 07.07.2006 р., яким
звернуто стягнення на майно позивача -
одно та дво- кімнатні квартири, чим не
дотримано ряд положень Закону України
«Про іпотеку» та «Про виконавче
провадження», що призвело до порушення
прав, свобод та інтересів позивача у
сфері публічно-правових відносин.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
01.11.2013 р. в задоволені позову ОСОБА_3 та
третьої особи із самостійними вимогами
ОСОБА_5 було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржила позивач.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що на
момент ухвалення судового рішення, за
умови пропуску процесуального строку,
суд повинен був залишити позов без
розгляду, а не відмовляти з цих підстав
у його задоволенні. Крім того, апелянт
звертає увагу на те, що судом першої
інстанції було порушено вимоги Закону
України «Про виконавче провадження»
стосовно підвідомчості виконання
рішення, наказ про організацію
передачі матеріалів виконавчих
проваджень стосувався самих
проваджень, а не виконавчих документів.
Також апелянт вказує на
невідповідність виконавчого документа
вимогам закону. Тому просить постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01.11.2013 р.
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити її позовні вимоги
повністю..

Заслухавши суддю-доповідача,
представників третіх особ, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.07.2006 р. приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 на
підставі статті 87 Закону України «Про
нотаріат», пункту 1 Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості проводиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за №1172 від 29.06.1999
року, видано виконавчий напис №3756 про
звернення стягнення на нерухоме майно -
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, та яка була
передана в іпотеку Акціонерному
комерційному банку «Форум» на підставі
кредитного договору за №05/06/14-Z від
02.02.2006 р.

18.07.2006 р. держаним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби
Івано-Франківської області відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого
напису та надано боржнику - ОСОБА_3
семиденний строк на добровільне
виконання виконавчого документу.

Державним виконавцем 10.08.2006 р. у зв'язку
із нездійсненням добровільного
виконання виконавчого напису за №3756
від 07.07.2006 р., у відповідності до вимог
статтей 52, 54 Закону України «Про
виконавче провадження» здійснено опис
й арешт зазначеного нерухомого майна, у
присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
заступника керуючого банку
Івано-Франківської філії АКБ «Форум»
Яновського М.М. Результат опису й
арешту майна оформлено актом опису й
арешту майна серії АА №962581 від 10.08.2006 р.
Згідно даного акту складено акт
переоцінки описаного й арештованого
майна, яке не реалізувалося на
прилюдних торгах.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
виконавчий документ відповідав
вимогам ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», надійшов на
виконання до належного органу
державної виконавчої служби України,
підстав визначених у статті 26
вказаного Закону для відмови
державному виконавцю у відкритті
виконавчого провадження не вбачав, а
отже не вбачав і підстав для визнання
дій держвиконавця протиправними щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.07.2006 р. та
скасування самої постанови. Крім того,
щодо законності дій відповідача
стосовно складання акту опису й арешту
майна від 10.08.2006 р., то суд першої
інстанції виходив з того, що державний
виконавець діяв у відповідності до
вимог Закону, в межах наданих йому
повноважень, в ході процедури
звернення стягнення на майно боржника
склав акт його арешту та опису, а тому
не вбачав підстав для визнання його дій
протиправними та скасування самого
акту. З приводу протиправності дій
відповідача стосовно оцінки
іпотечного майна, то дані обставини суд
вважав встановленими. Також суд першої
інстанції вважав, що вимоги позивача не
підлягають з підстав пропуску
процесуального строку звернення до
адміністративного суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони не суперечать нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 87 Закон України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 2 вказаної статті Закону
України «Про нотаріат» та постановою
Кабінету Міністрів України за № 1172 від
29.06.1999 р. затверджено перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів. Пунктом
1 вказаного Порядку передбачено
здійснення такого стягнення за
нотаріально посвідченими угодами, що
передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження» у випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконуються органами доходів і зборів,
банками та іншими фінансовими
установами. Рішення зазначених органів
можуть виконуватися відповідно до
закону також іншими органами,
установами, організаціями, посадовими
особами та громадянами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 3 цього Закону України
виконавчих документів, на підставі
яких здійснюється примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
віднесені виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про виконавче провадження» до
примусових заходів виконання рішень
віднесено звернення стягнення на майно
боржника;

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації.

Статтею 52 цього Закону передбачено, що
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.
Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно статті 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому слід зазначити, що
особливості звернення стягнення на
предмет іпотеки за виконавчим написом
нотаріуса або за рішенням суду
встановлені статтею 62-1 Закону України
«Про виконавче провадження», якою
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки і його реалізація для
задоволення вимог іпотекодержателя
здійснюються відповідно до умов
іпотечного договору. На майно, щодо
якого встановлено іпотеку чи накладено
заборону на відчуження, не може бути
звернено стягнення для задоволення
вимог стягувачів, які не є
іпотекодержателями згідно із Законом
України "Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати". У разі
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса на нотаріально посвідчених
примірниках іпотечного договору та
договору про іпотечний кредит чи на
нотаріально посвідчених копіях цих
документів або за рішенням суду орган
державної виконавчої служби здійснює
реалізацію предмета іпотеки в порядку,
встановленому іпотечним договором.
Відчуження предмета іпотеки
здійснюють органи державної
виконавчої служби.

Статтею 55 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
У разі потреби, постанова, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису й арешту
майна боржника. Під час проведення
опису й арешту майна боржника
державний виконавець вправі оголосити
заборону розпоряджатися ним, а у разі
потреби - обмежити права користування
майном або вилучити його у боржника та
передати на зберігання іншим особам,
про що зазначається в акті опису й
арешту. Види, обсяги і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Арешт застосовується для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації; для виконання рішення про
конфіскацію майна боржника; при
виконанні ухвали суду про накладення
арешту на майно, що належить
відповідачу і знаходиться у нього чи в
інших осіб.

Вилучення арештованого майна з
передачею його для реалізації
провадиться у строк, встановлений
державним виконавцем, але не раніше,
ніж через п'ять днів після накладення
арешту.

Державний виконавець зобов'язаний
подбати про забезпечення умов
реалізації майна боржника, які не
ущімлюють його законних інтересів.

Враховуючи вищезазначені норми,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
здійснення державним виконавцем 19.10.2009
р. опису й арешту майна ОСОБА_3
проведено у відповідності до закону, що
регулює дані правовідносини, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Законом.

З приводу дій відповідача щодо
проведення 27.02.2007 р. переоцінки майна та
винесення у зв'язку з цим акта
переоцінки описаного й арештованого
майна від 27.02.2007 р. та передачі на
реалізацію з прилюдних торгів квартири
НОМЕР_2 вартістю 114 185 гривень, суд
вказує на те, що правова оцінка
обгрунтованості та необхідності таких
дій вже надана Івано-Франківським
міським судом у своєму рішення від
04.09.2009 року у цивільній справі № 2-926/2009
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до
Акціонерного комерційного Форум",
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області, ДАК
„Національна мережа аукціонних
центрів" в особі Івано-Франківської
філії "Івано-Франківський аукціонний
третя особа: ОСОБА_4 про визнання
прилюдних торгів, проведених 2007 року
філією „Івано-Франківський аукціонний
центр" ДАК „Національна мережа
аукціонних центрів" недійсними, про
спонукання Акціонерного комерційного
банку „Форум" до виконання умов
іпотечного договору від 06.02.2006 р., щодо
порядку звернення на предмет іпотеки,
об'єднану в одне провадження з справою
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні і
розпорядженні квартирами.

Зазначене рішення набрало законної
силу у відповідності до ухвали
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17.12.2009 р. та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 22.12.2012 р., тому в силу вимог
статті 72 КАС України встановлені ним
обставини не підлягають доказуванню.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає не обґрунтованими доводи
апелянта щодо пропуску процесуального
строку, оскільки відмова у задоволені
позову з підстав пропуску строку не
свідчить про незаконність
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року по справі № 809/1841/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 13.05.2014 р.