Справа № 810/5475/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5475/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України у
м. Василькові та Васильківському
районі Київської області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 р. у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у м.
Василькові та Васильківському районі
Київської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі про стягнення витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України у Васильківському районі
Київській області, в якому просить
стягнути з відповідача витрати на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та допомоги на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, що
отримувала таку пенсію за період
квітня - серпня 2013 року у сумі 1 994,48 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду 14 листопада 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
м. Василькові та Васильківському
районі Київської області витрати на
виплату пенсій у сумі 1 692 (одна тисяча
шістсот дев'яносто дві) грн. 11 коп. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач подали апеляційні скарги в
яких просять оскаржувану постанову
скасувати, та прийняти нову, позивач
про повне задоволення позовних вимог, а
відповідач просить у задоволені позову
відмовити повністю шляхом зміни
постанови.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Рішення вмотивовано тим, що оскільки на
час прийняття рішення у даній справі
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Василькові та Васильківському
районі Київської області не надано
суду жодних фактичних даних, що
підтверджують причинний зв`язок між
смертю застрахованої особи та
одержаним ним каліцтвом або
професійним захворюванням (довідки
МСЕК за формою №168-1/о, акти МСЕК за
формою № 168-2/о, акти роботодавців за
формою № Н-1, № П-4), суд дійшов висновку,
що доводи позивача стосовно обов`язку
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області відшкодувати
понесені територіальним органом
Пенсійного фонду України витрати на
виплату допомоги на поховання є
необґрунтованими.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини та наданим доказам
дав правильну правову оцінку і дійшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, яка спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV) у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Таким чином, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону №
1105-XIV, яка визначає перелік соціальних
послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Тобто, витрати, понесені органами ПФУ у
зв'язку із виплатою та доставкою пенсій
по інвалідності від трудового каліцтва
(у тому числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі Київської області витрат на
виплату пенсій по інвалідності
громадянам України, які отримали
каліцтво на території держав СНД у сумі
1 692,11 грн., є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Також, на думку колегії суддів, судом
першої інстанції було обґрунтовано
відмовлено в решті позовних вимог,
оскільки відповідачем не надано жодних
належних та допустимих доказів того, що
помилки, які були допущені при
складанні актів за формою № Н-1,
слугують беззаперечною перешкодою для
посвідчення факту наявності нещасного
випадку, що стався з громадянами на
виробництві, а отже, і не підтверджують
їх право на пенсію у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві чи професійним
захворюванням, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача витрат на виплату таким
громадянам пенсії у сумі 1 692,11 грн. є
обґрунтованими..

Крім того, положення пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону №1105-XIV.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, стаття 21 Закону № 1105-XIV
пов'язує виникнення такого обов'язку у
Фонду зі смертю працівника, а не з
отриманням померлим, який не працював,
зазначеної вище пенсії.

Враховуючи наведене, висновок суду
першої інстанції, що позовні вимоги про
стягнення витрат на виплату та
доставку допомоги на поховання на
загальну суму 302 грн. 37 коп. не
підлягають задоволенню також є
обґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
не спростовують висновки суду першої
інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційні скарги потрібно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України у м.
Василькові та Васильківському районі
Київської області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Васильківському
районі - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.