Справа № 2а-3569/10/0370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/65161/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Ківерцівської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року

у справі № 2а-3569/10/0370

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

до Ківерцівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 02 лютого
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року, адміністративний позов Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 (далі - СПД-ФО
ОСОБА_3; позивач) до Ківерцівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області (далі -
Ківерцівська МДПІ Волинської області;
відповідач) задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 18 жовтня 2010 року, № /1
від 18 жовтня 2010 року, № /1 від 18
жовтня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Ківерцівська МДПІ Волинської області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2011 року.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку СПД-ФО ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2009
року по 30 червня 2010 року, за
результатами якої складено акт
№ 317/17- від 26 серпня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки Ківерцівською МДПІ
Волинської області прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 16
вересня 2010 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 496 680,00 грн. (331 120,00
грн. - основний платіж, 165 560,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), податкове
повідомлення-рішення № /0 від 16
вересня 2010 року, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) податку на додану вартість у
розмірі 77 153,00 грн., та податкове
повідомлення-рішення №
/0 від 16 вересня 2010 року, яким
позивачу збільшено суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 613 585,00 грн.

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
позивача залишено без задоволення, а
також прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від 18
жовтня 2010 року, № /1 від 18 жовтня 2010
року, № /1 від 18 жовтня 2010
року.

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем пункту 4.1 статті 4,
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР) у зв'язку із заниженням
бази оподаткування податком на додану
вартість внаслідок реалізації
попередньо імпортованих м'яса птиці, а
також свинячих сала, м'яса та шкіри за
цінами, нижчими за митну вартість
зазначених товарів.

Задовольняючи адміністративний
позов повністю, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
№ 168/97-ВР база оподаткування операції з
поставки товарів (послуг) визначається
виходячи з їх договірної (контрактної)
вартості, визначеної за вільними
цінами, але не нижче за звичайні ціни, з
урахуванням акцизного збору, ввізного
мита, інших загальнодержавних податків
та зборів (обов'язкових платежів),
згідно із законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на
товари (послуги) перевищує договірну
ціну на такі товари (послуги) більше ніж
на 20 відсотків, база оподаткування
операції з поставки таких товарів
(послуг) визначається за звичайними
цінами.

Отже, Законом № 168/97-ВР встановлено, що
база оподаткування - це договірна
(контрактна) ціна, визначена за
вільними цінами, які не можуть бути
нижчими за звичайні ціни.

Згідно з пунктом 1.18 статті 1
Закону № 168/97-ВР звичайні ціни
розуміються та застосовуються за
правилами, визначеними пунктом 1.20
статті 1 Закону України від 28 грудня 1994
року № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР).

Підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1
Закону № 334/94-ВР передбачено, що якщо
цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така ціна відповідає
рівню справедливих ринкових цін.

Системний аналіз вказаних
законодавчих норм дає підстави для
висновку про те, що при визначенні бази
оподаткування податком на додану
вартість операцій з реалізації
платником податку на території України
попередньо імпортованого ним товару,
звичайна ціна та митна вартість, що є
умовною розрахунковою величиною, яка
розраховується відповідно до положень
Митного кодексу України та
застосовується при переміщенні
товарів через митний кордон України
(зокрема для ведення митної
статистики), не є тотожними та не можуть
бути порівнюваними.

Таким чином, висновок контролюючого
органу про те, що згідно з пунктом 4.1
статті 4 Закону № 168/97-ВР база
оподаткування податком на додану
вартість спірних операцій має
обмежуватись митною вартістю
імпортованих товарів, яка відповідає
їх звичайній ціні, не ґрунтується на
вимогах чинного на час виникнення
спірних правовідносин законодавства, а
відтак обґрунтовано визнаний судовими
інстанціями помилковим.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ківерцівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Моторний О.А.