Справа № К-23649/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К-23649/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника позивача - Джанелідзе О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі міста Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 січня 2010
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року

у справі №2-а-18274/09/0570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецпідйомтранс»

до Державної податкової інспекції у
Будьонівському районі міста Донецька

про визнання недісними податкових
повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спецпідйомтранс»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
міста Донецька (далі - відповідач) про
визнання протиправними дій ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька;
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень №
/1/1798/15-213/33554717/7864/10 від 23 жовтня 2009
року, № /1/1828/15-213/33554717/8103/10 від 23
жовтня 2009 року, №
/1/2213/15-013/33554717/10450/10 від 06 листопада
2009 року, № 2215/1/15-313/33554717/10 від 06
листопада 2009 року, №
/1/2216/15-313/3355717/10463/10 від 06 листопада
2009 року; визнання нечинним рішення ДПІ
у Будьонівському районі м. Донецька про
анулювання реєстрації ТОВ
«Спецпідйомтранс» як платника податку
на додану вартість; зобов'язання ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
відновити ТОВ «Спецпідйомтранс» як
платника податку на додану вартість (в
редакції заяви про уточнення позовних
вимог від 19 січня 2010 року).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 січня 2010
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним податкове
повідомлення-рішення
№/1/1798/15-213/33554717/7864/10, прийняте ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька 23
жовтня 2009 року, про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 877850,00
грн., в тому числі: за основним платежем
- 585233,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 292617,00 грн. Визнано
протиправним податкове
повідомлення-рішення №
/1/1828/15-213/33554717/8103/10, прийняте ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька 23
жовтня 2009 року, про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у вигляді штрафних санкцій в
розмірі 2040,00 грн. Визнано протиправним
податкове повідомлення-рішення №
/1/2213/15-013/33554717/10450/10, прийняте ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька 06
листопада 2009 року, про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 1026012,00 грн., в тому
числі: за основним платежем - 683441,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
342571,00 грн. Визнано протиправним
податкове повідомлення-рішення №
2215/1/15-313/33554717/10, прийняте ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька 06
листопада 2009 року, про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища у розмірі 680,00 грн. Визнано
протиправним податкове
повідомлення-рішення №
/1/2216/15-313/33554717/10463/10, прийняте ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька 06
листопада 2009 року, про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій з комунального
податку в розмірі 2040 ,00грн. Визнано
протиправним рішення ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька про
анулювання реєстрації ТОВ
«Спецпідйомтранс» платником податку
на додану вартість. Зобов'язано ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
поновити реєстрацію ТОВ
«Спецпідйомтранс» як платника податку
на додану вартість. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Спецпідйомтранс»
судові витрати в розмірі 1, 70 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 січня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 січня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

За наслідками обшуку, який відбувся 26
травня 2008 року, слідчим з особливо
важливих справ СУ ГУ МВС України в
Донецькій області у ТОВ
«Спецпідйомтранс» були вилучені
фінансово-господарські документи та
печатка ТОВ «Спецпідйомтранс», що
підтверджується протоколом обшуку (т.1
арк. справи 83-85). Печатка була повернута
директору товариства лише 13 червня 2009
року, що підтверджується листом
слідчого (т.1 арк. справи 86).

Протягом періоду, коли печатка була
вилучена, ТОВ «Спецпідйомтранс»
документи податкової звітності
надавав податковому органу без
скріплення печаткою (т.1 арк. справи
200-250, т.2 арк. справи 1-51).

Про обставини щодо вилучення печатки
та неможливість належним чином
оформлювати податкову звітність
позивач повідомляв податковий орган -
надавав разом з податковими
деклараціями листи із зазначенням
причин неможливості завірення
декларацій печаткою (т.1 арк. справи
108-153).

Податкові декларації, які були здані
позивачем у період з травня 2008 року по
травень 2009 року, не були не прийняті або
повернуті податковим органом
підприємству. При цьому, податковий
орган надсилав позивачу листи, в яких
зазначав, що податкова звітність ТОВ
«Спецпідйомтранс» отримана,
заноситься до електронної бази даних,
проте має статус «До відома». Також,
податковий орган пропонував позивачу
надати нову декларацію, оформлену
належним чином (т.1 арк. справи 88-107).

Податкова звітність з усіх видів
податків, зборів (обов'язкових
платежів) своєчасно, у встановлені
законами про оподаткування строки і
порядку в період з березня 2008 року по
травень 2009 року надавалась позивачем
до ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька.

Вказані обставини сторонами не
заперечувались.

Також, ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька були проведені невиїзні
документальні (камеральні) перевірки з
питань неподання податкової звітності
з податку на додану вартість, податку
на прибуток, комунального податку,
збору за забруднення навколишнього
природного середовища, а також з питань
повноти декларування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість і достовірності нарахування
податку на прибуток за березень 2008 року
- травень 2009 року.

Так, актом № 1898/15-211/33554717 від 11 червня 2009
року про результати невиїзної
документальної (камеральної) перевірки
своєчасності подання податкової
звітності з податку на додану вартість
встановлено, що ТОВ «Спецпідйомтранс»
не подані податкові декларації з
податку на додану вартість за
травень-грудень 2008 року, січень-квітень
2009 року (т.1 арк. справи 58-59 т.1).

Актом № 1788/15-211/33554717 від 24 липня 2009 року
про результати документальної
невиїзної перевірки з питань повноти
декларування податкових зобов'язань
встановлено, що ТОВ «Спецпідйомтранс»
в період з травня 2008 року по квітень 2009
року не надавались податкові
декларації з податку на додану
вартість, товариством не задекларовано
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість, з огляду на що
податковий орган зробив висновок про
заниження позивачем податкового
зобов'язання з цього податку за
березень-грудень 2008 року,
січень-квітень 2009 року на загальну суму
585233,00 грн. (т.1 арк. справи 61-64).

Актом № 2218/15-011/33554717 від 22 вересня 2009
року про результати документальної
невиїзної перевірки податкової
звітності з податку на прибуток
встановлено, що ТОВ «Спецпідйомтранс»
не надані декларації з податку на
прибуток за 1 півріччя 2008 року, 9 місяців
2008 року, 11 місяців 2008 року, 12 місяців 2008
року, 1 квартал 2009 року та занижено
податок на прибуток на загальну суму
683441,00 грн. (т.1 арк. справи 66-70).

Актом № 2216/15-311-1/33554717 від 22 вересня 2009
року про результати невиїзної
документальної перевірки своєчасності
подання податкової звітності з
комунального податку встановлено, що
ТОВ «Спецпідйомтранс» не подані
податкові розрахунки з комунального
податку за травень, червень, липень,
серпень, жовтень, листопад, грудень 2008
року, січень, лютий, березень, квітень,
травень 2009 року (т.1 арк. справи 71-72).

Актом № 2215/15-311-1/33554717 від 22 вересня 2009
року про результати невиїзної
документальної перевірки своєчасності
подання податкової звітності зі збору
за забруднення навколишнього
природного середовища встановлено, що
ТОВ «Спецпідйомтранс» не подана
податкова звітність зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за 1 півріччя 2008 року, 9
місяців 2008 року, 2008 рік, 1 квартал 2009
року (т.1 арк. справи 73-74).

На підставі вказаних вище актів
перевірок ДПІ у Будьонівському районі
м. Донецька були прийняті податкові
повідомлення-рішення: №
/0/1798/15-213/33554717/7864/10 від 05 серпня 2009
року про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 1170466,00
грн., в тому числі: за основним платежем
- 585233,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 585233 грн. (т.1 арк. справи 41); №
/0/1828/15-213/33554717/8103/10 від 11 серпня 2009
року про застосування до ТОВ
«Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 2040,00 грн.
за платежем: податок на додану вартість
(т.1 арк. справи 42); №
/0/2213/15-013/33554717/10450/10 від 07 жовтня 2009
року про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 1026012,00 грн., в тому
числі: за основним платежем - 683441,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
342571,00 грн. (т.1 арк. справи 53); №
/0/2216/15-313/33554717/10463/10 від 07 жовтня 2009
року про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з комунального податку за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2040,00
грн. (т.1 арк. справи 52); №
2215/0/15-313/33554717/10462/10 від 07 жовтня 2009 року
про визначення ТОВ «Спецпідйомтранс»
податкового зобов'язання зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища за штрафними (фінансовими)
санкціями - 680,00 грн. (т.1 арк. справи 51).

За наслідками адміністративного
узгодження ДПІ у Будьонівському районі
м. Донецька були прийняті податкові
повідомлення-рішення: №
/1/2213/15-013/33554717/10450/10 від 06 листопада
2009 року про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 1026012,00 грн., в тому
числі: за основним платежем - 683441,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
342571,00 грн., № 2215/1/15-313/33554717/10 від 06
листопада 2009 року про застосування до
ТОВ «Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 680,00 грн.
по збору за забруднення навколишнього
природного середовища; №
/1/2216/15-313/33554717/10463/10 від 06 листопада
2009 року про застосування до ТОВ
«Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 2040,00 грн.
по податку на додану вартість; №
/1/1798/15-213/33554717/7864/10 від 23 жовтня 2009
року про визначення ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 877850,00
грн., в тому числі: за основним платежем
- 585233,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 292617,00 грн. (т.1 арк. справи 44),
№/1/1828/15-213/33554717/8103/10 від 23 жовтня 2009
року про застосування до ТОВ
«Спецпідйомтранс» штрафних
(фінансових) санкцій з податку на
додану вартість в розмірі 2040,00 грн. (т.1
арк. справи 43).

Також, комісією, створеною відповідно
до розпорядження ДПІ у Будьонівському
районі м. Донецька від 12 червня 2007 року
№ 41, було прийняте рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ТОВ
«Спецпідйомтранс» відповідно до
підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість, розпорядження Кабінету
Міністрів України від 01 липня 2009 року №
757-р, про що було складено акт про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість № 34 від 27
липня 2009 року. Зокрема, в акті було
зазначено, що комісією встановлено, що
згідно акті документальної невиїзної
перевірки від 23 липня 2009 року № 1771
встановлено, що ТОВ «Спецпідйомтранс»
не задекларовано податкові
зобов'язання, обсяг яких за
оподаткованими операціями перевищує
суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 Закону України «Про податок на
додану вартість». При цьому, в акті
також було зазначено, що платник
податку не має податкової
заборгованості з податку на додану
вартість на дату складання акту (т.1 арк.
справи 60).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що: прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу, з урахуванням
того, що податковий орган був обізнаних
про поважність причин відсутності у
ТОВ «Спецпідйомтранс» печатки;
податковий орган не надав доказів
наявності підстав для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість у відповідності до положень
підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість»; єдиною підставою для
визначення позивачу податкових
зобов'язань за відповідними податками
та зборами та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень стало неподання
позивачем податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Абзацом 1 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За приписами абзацу 2 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо службова
(посадова) особа контролюючого органу
порушує норми абзацу першого цього
підпункту, платник податків
зобов'язаний до закінчення граничного
строку подання декларації надіслати
таку декларацію поштою з описом
вкладеного та повідомленням про
вручення, до якої долучається заява на
ім'я керівника відповідного
контролюючого органу, складена у
довільній формі, із зазначенням
прізвища службової (посадової) особи,
яка відмовилася прийняти декларацію,
та/або із зазначенням дати такої
відмови. При цьому декларація
вважається поданою в момент її
вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків може також оскаржити дії
службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

Згідно абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 30 травня 1997
року № 166 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) був
затверджений Порядок заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість, пунктом 3.4
якого передбачено, що Платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в
декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника, достовірність даних
підтверджується: підписом платника,
якщо платник - фізична особа, в інших
випадках (особа, яка визначена як
платник податку на додану вартість,
крім фізичних осіб) - підписами
відповідальних посадових осіб
(керівника, головного бухгалтера) та
печаткою, а в разі подання декларації в
електронній формі - електронним
підписом осіб (які підписують
декларацію), зареєстрованим у порядку,
визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 4.1.4 Методичних
рекомендацій щодо приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 15 квітня 2008 року № 250 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо податкова
звітність, що надана органу ДПС
платником податків, заповнена ним
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
то вона може бути не визнана органом
ДПС як податкова звітність.

Аналогічні положення містяться у
пункті 4.5 Методичних рекомендацій щодо
централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 31 грудня 2008 року № 827 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податкові
декларації з податку на додану
вартість, податку на прибуток,
податкові розрахунки комунального
податку та збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за період з березня 2008 року по травень
2009 року подавались ТОВ
«Спецпідйомтранс» до ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька в
установлені законодавством строки, але
з поважних причин податкова звітність
надавалась контролюючому органу без
завірення печаткою. Податковий орган
був обізнаний про поважність причин
відсутності печатки.

З огляду на те, що податкова звітність
подавалось позивачем до податкового
органу разом із інформацією про
причини відсутності печатки, наданою
органом внутрішніх справ, яка
підтверджувала факт вилучення печатки,
суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька мала право визнати подану ТОВ
«Спецпідйомтранс» податкову звітність
як податкову звітність.

Як вбачається з актів перевірок та
встановлено судами попередніх
інстанцій, єдиною підставою для
визначення позивачу податкових
зобов'язань за відповідними податками
та зборами та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень стало неподання
позивачем податкової звітності.

Відповідно до положень підпунктів «а»,
«б», «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 2
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі
якщо: платник податків не подає у
встановлені строки податкову
декларацію; дані документальних
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях; контролюючий
орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки
у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання.

З огляду на те, що податкова звітність з
відповідних податків та зборів була
подана позивачем в установлені законом
порядку та строки, проте з об'єктивних
причин не була завірена печаткою
товариства, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень.

Питання анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість визначено
пунктом 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до зазначеного
Закону наказом ДПА України від 01
березня 2000 року № 79 затверджено
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно пункту 25 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 01 березня 2000 року № 79 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), реєстрація
платників податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яке
відбувається у випадках, визначених
пунктом 9.8 статті 9 Закону.

Відповідно до підпункту «в» пункту 9.8
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), реєстрація діє до дати
її анулювання, яка відбувається у
випадках, якщо особа, зареєстрована як
платник податку, реєструється як
платник єдиного податку або стає
суб'єктом інших спрощених систем
оподаткування, які визначають
особливий порядок нарахування чи
сплати податку на додану вартість,
відмінний від тих, що встановлені цим
Законом, чи звільняють таку особу від
сплати цього податку за рішенням суду
або з будь-яких інших причин.

Отже, вищезазначеним підпунктом
визначено виключні підстави для
анулювання реєстрації особи як
платника податку на додану вартість, а
саме - реєстрація як платника єдиного
податку або як суб'єкта інших спрощених
систем оподаткування.

Таким чином, згадані у наведеній вище
нормі Закону інші причини стосуються
виключно можливих підстав з яких
платник податку звільняється від
сплати податку на додану вартість.
Такими причинами можуть бути судове
рішення, нормативний чи інший акт
компетентного органу, внаслідок якого
платник податку на додану вартість
втрачає обов'язок з нарахування та/або
сплати цього податку.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що доказів наявності підстав для
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість,
передбачених підпунктом «в» пункту
9.8.ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», а також відповідних
підтвердних документів (відомостей), у
відповідності до положень підпункту
25.2.1 Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
01 березня 2000 року № 79, відповідач суду
не надав.

При цьому, колегія суддів вказує, що
відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону
України «Про систему оподаткування» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) ставки,
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), за винятком
особливих видів мита та збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування

За приписами пункту 11.4 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
зміни порядку оподаткування податком
на додану вартість можуть
здійснюватися лише шляхом внесення
змін до цього Закону окремим законом з
питань оподаткування цим податком. У
разі якщо іншим законом, незалежно від
часу його прийняття, встановлюються
правила оподаткування цим податком,
відмінні від зазначених у цьому Законі,
пріоритет мають норми цього Закону.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій правомірно не взято до уваги
визначену податковим органом підставу
для анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість, а
саме - розпорядження Кабінету
міністрів України від 01 липня2009 року №
757-р, оскільки виключно нормами пункту
9.8 статті 9 Закону України «Про податок
на додану вартість» (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначенні підстави для
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх часткового
задоволення.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Донецького
окружного адміністративного суду від 25
січня 2010 року та ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі міста Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 25
січня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна