Справа № 756/4105/14-а
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2014-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.05.2014 Справа № 756/4105/14-а
Унікальний № 756/4105/14-а
Провадження № 2-а/756/200/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» травня 2014 року суддя
Оболонського районного суду м. Києва
Белоконна І.В.

розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання діяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації (надалі по
тексту відповідач 1) та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат (надалі
по тексту відповідач 2) провести
перерахунок, нарахувати та виплатити
йому щорічну допомогу на оздоровлення,
у розмірі 5 (п'ять) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями статті 48 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ, за період,
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно,
що дорівнює 85 (вісімдесят п'ять)
розмірам мінімальних заробітних плат
та у подальшому нараховувати та
виплачувати йому вищезазначену
щорічну допомогу. Також він просить суд
зобов'язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію як інваліду І
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 60
(шістдесят) мінімальних заробітних
плат.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що він є учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, інвалід І групи, за
рішенням Медико-соціальної експертної
комісії та згідно з положеннями статті
14 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ, віднесений до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також позивач зазначає, що строки для
звернення до адміністративного суду
він не пропустив, адже згідно
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року, до якої приєдналася
Україна з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року, підпунктом і) пункту а)
частини 1 статті VІ передбачено, що
строк позовної давності для звернення
до суду з метою захисту своїх прав на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту. Також, статтею 76 Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку» від 08
лютого 1995 року №39/95-ВР року
встановлено, що право на подання позову
про відшкодування ядерної шкоди,
заподіяної життю і здоров'ю особи не
обмежується строком давності.

Тому, на його думку, відповідачі не
здійснювали належний перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення і одноразової
компенсації, внаслідок чого були
порушені його права.

Представники відповідачів надали до
суду письмові заперечення, в яких
зазначають, що проти наданого позову
заперечують, також просять в
задоволенні позову відмовити
посилаючись на обставини викладені у
письмових запереченнях.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши наявні докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є такими, що
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
04.10.2013 представник позивача звернувся з
заявою до управління про надання
довідки про розмір одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення як особі що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
віднесену до 2 категорії в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за період
з 06.06.1996 по теперішній час та
призначити, нарахувати та виплатити
різницю у компенсаціях за період з
06.06.1996 по теперішній час.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Стаття 62 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зазначає, що застосування
цього закону визначається Кабінетом
Міністрів України, рішення якого
відповідно до Конституції України є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст. 67 вищевказаного
закону конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
Фонду України на 2013 рік.

Представник відповідача 1 у заперечені
зазначив, що позивач отримує
компенсаційні виплати відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Щорічна допомога на
оздоровлення відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», № 562 від
12.07.2005 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» регулярно призначалась
управлінням в таких розмірах: в 2001 р., -
26.70 грн., в 2002 р., - 26.70 грн., в 2003 р. - 26.70
грн., в 2004 р. - 26.70 грн., в 2005 р. - 26.70 грн., в
2006 р. - 120 грн., в 2007 р. - 120 грн., в 2008 р. - 120
грн., в 2009 р. - 120 грн., в 2010 р. - 120 грн., в 2011
р. - 120 грн., в 2012 р. - 120 грн., в 2013 р. - 120 грн.

До того ж, згідно довідки від 24.10.2013, яка
була надана відповідачем 1, одноразова
компенсація за шкоду заподіяну
здоров'ю, як інваліду І групи була
проведена позивачу поштовим переказом
28.02.2001 в сумі 379,30 грн. відповідно до
розпорядження Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Тому, суд вбачає за необхідне позовні
вимоги позивача в частині стягнення
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю - залишити без
задоволення, оскільки позивачу було
відомо про порушення його прав, ще у 2001
році, а звернувся він до суду, значно
пізніше, порушивши строки позовної
давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Дана норма закону
означає, що за загальним правилом
перебіг строку на звернення до
адміністративного суду починається
від дня виникнення права на
адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. У зв'язку з тим, що позов було
подано 26.03.2014, позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду з 1996 по 2012 роки.

Стосовно щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення згідно ПКМУ №
562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2013 рік, судом
встановлено, що позивач отримав її у
січні 2013 року, це підтверджується
заявою, з якою він звернувся до
відповідача 1 15 лютого 2007 року, та в якій
просив виплату вищезазначеної
допомоги проводити в січні місяці
кожного року.

Тому суд з урахуванням того, що позивач
дізнався про порушення своїх прав ще в
січні 2013 року, а позов було подано
26.03.2014, тобто з пропущенням
шестимісячного строку, передбаченого
ст. 99 КАС України, та враховуючи
вищенаведене, доходить висновку, що
позивач пропустив строк позовної
давності щодо виплат за 2013 рік.

Щодо посилання позивача у позовній
заяві до строків позовної давності,
передбаченої ЗУ «Про використання
ядерної енергії та радіаційну
безпеку», то воно не є доречним, адже ст.
90 зазначеного Закону вказує, що всі
вимоги цього Закону застосовуються
щодо будь-якого ядерного інциденту, що
може статися на території України,
після набрання цим Законом чинності.
Вищевказаний нормативно-правовий акт
набрав законної сили після
Чорнобильської катастрофи.

Також судом встановлено, що спір про
нарахування суб'єктом владних
повноважень та проведення
встановлених ст. 48 Закону № 796-ХІІ
виплат є публічно-правовим, а не
цивільно-правовою вимогою, тому, на
думку суду, посилання позивача до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року до даної справи
відношення не мають.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 19, 46, 95,
117, 150 Конституції України, Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», № 562 від
12.07.2005 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 48, 62, 63, 67, 70 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», підпунктом і) пункту а)
частини 1 статті VІ Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року, ст. 76, 90 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», керуючись ст.ст. 3,
6-9, 69-71, 99, 100, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
діяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Белоконна