Справа № 821/166/14
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

15 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/166/14

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Алєксєєва В.О.

суддів - Бітова А.І.,

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, справу розглянуто
згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про захист порушених прав,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у м.
Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області про захист порушеного
конституційного права шляхом
скасування податкової вимоги №1-22 від 09
січня 2014 року про визначення грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 142,14 грн., по
штрафним санкціям за порушення
законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сумі 4 703,67
грн., по адміністративним штрафам та
іншим санкціям в сумі 2 700 грн. та
рішення про опис майна у податкову
заставу №1 від 09 січня 2014
року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що у податкового органу
відсутнє право здійснювати стягнення
податкового боргу, оскільки
невиконаних податкових зобов'язань
ОСОБА_2 не має,
адміністративно-господарські санкції
застосовані в 2007-2010 роки на
суму 7 403,67 грн. до теперішнього часу
податковим органом не стягнуто, строк
стягнення пропущений та не виконані
податкові зобов'язання з фізичної
особи - підприємця стягуються в порядку
Закону України "Про виконавче
провадження" де податкова застава не
передбачена.

Відповідачем позов не визнано,
оскільки відповідно до положень ПК
України контролюючий орган є органом
стягнення, уповноважений здійснювати
всі необхідні заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу, спірна
податкова вимога та рішення про опис
майна у податкову заставу є законними,
оскільки податкове зобов'язання ОСОБА_2
є узгодженим, заборгованість до
бюджету в сумі 7 545,81 грн. не сплачено.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що податкова вимога №1-22 від
09 січня 2014 року була сформована
та надіслана ОСОБА_2 за наслідками
узгодження податкового зобов'язання,
яке було визначено позивачу рішеннями
ДПІ у м. Херсоні про застосування
штрафних санкцій за порушення
законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій, по
адміністративним штрафам та іншим
санкціям: від 16 лютого 2009 року - № 7
на суму 757,50 грн. за порушення пп.1, 13 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", № на суму 1
000 грн. за реалізацію алкогольних
напоїв за цінами, нижчими від
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої, відповідальність за
що передбачена абз.11 ч.2 ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв тютюнових виробів"; від 18
березня 2010 року - №/0 на суму 11,61
грн. за порушення п.1 ст. 3 Закону "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" за
проведення підприємницької діяльності
без придбання відповідного торгового
патенту, № на суму 3 936,50 грн. за
порушення п.12 ст. 3 Закону про РРО за
порушення порядку ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації, № на суму 1 700 грн. за
зберігання алкогольних напоїв у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
державного реєстру (абз.11 ч.2 ст. 17
Закону "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв тютюнових виробів").

Ці рішення позивач ОСОБА_2 оскаржувала
в судовому порядку. Так, в ході розгляду
справи №2а-5755/09/2170 Херсонським окружним
адміністративним судом було
відмовлено постановою від 08 липня 2009
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 зокрема, щодо скасування рішень
ДПІ у м. Херсоні про застосування
штрафних санкцій від 16 лютого
2009 року №7 та №. Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року постанову суду першої інстанції
залишено без змін, а також ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 20 вересня 2012 року рішення суду
першої та апеляційної інстанцій
залишені без змін, у зв'язку з чим,
вказані рішення податкової інспекції є
узгодженими та підлягають
обов'язковому виконанню ОСОБА_2

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2011
року по справі №2а-110/10/2170 було стягнуто
з ФОП ОСОБА_2 фінансову санкцію в сумі
1 757,50 грн., оскільки в
добровільному порядку ОСОБА_2 штраф не
сплачувала. Дане рішення ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року залишено без змін. На час
розгляду даної справи ОСОБА_2 фінансову
санкцію за вказаними рішенням в
загальній сумі 1 757,50 грн. не сплатила, що
підтверджується наданою суду карткою
платника станом на грудень 2013 року.

Також, під час розгляду Херсонським
окружним адміністративним судом
справи №2а-2348/10/2170 ОСОБА_2
оскаржувала дії податкового органу та
перевіряючих осіб, які провели
перевірку діяльності позивача в її
магазині у березні 2010 року та прийняті
за її наслідками рішення про
застосування штрафних санкцій від 18
березня 2010 року №/0, №,
№. Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2010 року ОСОБА_2 було відмовлено
в задоволенні позову. Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року постанова суду першої інстанції
залишена без змін. Таким чином, рішення
від 18 березня 2010 року №/0,
№, № є чинними, не скасовані
та підлягають виконанню, визначені ФОП
ОСОБА_2 грошові зобов'язання є
узгодженими. Згідно наданої суду
картки платника станом на грудень 2013
року ОСОБА_2 санкцію в сумі 5 648,11 грн. не
сплатила.

Вставлена вимога ФОП ОСОБА_2 по податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 142,14 грн.
вважається також узгодженою та не
сплаченою позивачем до бюджету, що
підтверджується карткою платника.
Доказів оскарження вказаної суми
грошового зобов'язання ОСОБА_2 до суду
не надала та заперечень в позовній
заяві щодо даної суми боргу не
зазначила.

Таким чином, на час розгляду справи,
відповідно до наданої суду картки
платника станом на грудень 2013 року
вбачається, що на рахунку ОСОБА_2 наявна
недоїмка по штрафним санкціям за
порушення законодавства про
патентування, норм регулювання обігу
готівки та застосування РРО в сумі 4 703,67
грн., по адміністративним штрафам та
іншим санкціям в сумі 2 700 грн. та по
податку на доходи фізичних осіб в сумі
142,14 грн. Загальна сума податкового
боргу складає 7 545,81 грн., що пред'явлена
ОСОБА_2 спірною податковою вимогою №1-22
від 09 січня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
рішення від 16 лютого 2009 року №000185307,
№ та від 18 жовтня 2010
року №, №, №/0 є
чинними, грошове зобов'язання по сплаті
штрафних санкцій та по податковому
зобов'язанню з фізичних осіб є
узгодженим та набуло статусу
податкового боргу, податковим органом
правомірно прийнято податкову вимогу
№1-22 від 09 січня 2014 року, всі інші заходи
стягнення податкового боргу, зокрема
рішення про опис майна у податкову
заставу №1 від 09 січня 2014 року також є
обґрунтованим.

Судова колегія погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України
грошове зобов'язання платника податків
- це сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп.14.1.175 вказаної статті
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання. Таким чином,
податковий борг виникає, зокрема, у
разі не сплати у встановлений строк
податкового зобов'язання, узгодженого
в адміністративному порядку чи
судовому.

Згідно пп.14.1.153 ПК України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 ПК України, у
разі, коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення. Відповідно до
п.89.1 ст. 89 ПК України право податкової
застави виникає у разі несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до п.89.3 ПК України опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення від 16 лютого 2009 року №000185307,
№ та від 18 жовтня 2010 року №,
№, №/0 є чинними, грошове
зобов'язання по сплаті штрафних
санкцій та по податковому зобов'язанню
з фізичних осіб є узгодженим та набуло
статусу податкового боргу.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що податковим органом
правомірно прийнято податкову вимогу
від 09 січня 2014 року №1-22 та всі інші
заходи стягнення податкового боргу,
зокрема рішення про опис майна у
податкову заставу від 09 січня 2014 року
№1 також є обґрунтованим.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: