Справа № 826/2567/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2567/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "22" квітня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва Державної податкової
служби у якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення від
15.02.2013 року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" квітня 2013 року адміністративний
позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 22.04.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" квітня 2013 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як було встановлено судом першої
інстанції, 15 лютого 2013 Державною
податковою інспекцією у Деснянському
районі м. Києва ДПС було прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
№ (надалі - ППР), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість» на загальну суму 5001 грн., в
т.ч. за основним платежем в сумі 5000 грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 1 грн.

Підставою для прийняття вказаного
спірного ППР стали висновки акту
перевірки від 04.02.2013 №164/17-10/НОМЕР_2,
згідно яких документальною невиїзною
перевіркою встановлені порушення,
допущені фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, а саме:

1) п.198.6 ст. 198 п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету на загальну
суму 5000,0грн., в т.ч. за червень 2011 в суму
5000,00грн.

2) Перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів (робіт, послуг),
взаєморозрахунків та укладення угод з
метою настання реальних наслідків.
Господарські операції за червень 2011,
щодо придбання ФОП ОСОБА_2 товарів
(робіт, послуг) у контрагенів -
постачальників TOB «Альтман Груп», не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій.

У зв'язку із тим, що угоди поставки є
нікчемними, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Згідно п.1,
п. 5, ст. 203, п.1, п.2 ст. 215, п.1 ст. 216, ст. 228, ст.
626, ст. 629, ст. 650, ст. 655, ст. 658, ст. 662 ЦК
України встановлено нікчемні
правочини по операціях з придбання
товарів (робіт послуг) між ФОП ОСОБА_2 та
TOB «Альтман Груп».

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи, вказані
висновки акту перевірки грунтуються на
переконанні ДПІ в тому, що всі операції
купівлі-продажу за ФОП - ОСОБА_2 не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже - є
нікчемними по ланцюгу до
вигодонабувача. При цьому,
кваліфікуючи порушення позивачем
вказаних вище норм ПК України, ЦК
України, відповідач посилається на
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «Альтман Груп», наявність
довідки ВПМ Західної МДПІ м. Харкова
про не встановлення місцезнаходження
контрагента №115/26-12 від 26.03.2012,
наявність висновку ВПМ Західної МДПІ м.
Харкова №21 від 13.04.2012 щодо відсутності
факту реального здійснення
господарської діяльності TOB «Альтман
Груп», відсутності у ДПІ інформації про
складські приміщення контрагента
позивача.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлено презумпцію правомірності
правочину.

За змістом ч. 1 ст.228 Цивільного кодексу
України, у редакції, чинній на момент
здійснення розглядуваних
господарських операцій, правочин
спрямований на незаконне заволодіння
майном держави, вважається таким, що
порушує публічний порядок, а тому
згідно ч. 2 цієї статті є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину та статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Таким чином, вина особи, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок (щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним) сторонами правочину
або однією зі сторін, жодним чином не
може бути встановлена на підставі
актів перевірок позивача або його
контрагентів, довідок ВПМ Західної
МДПІ м. Харкова про не встановлення
місцезнаходження контрагента №115/26-12
від 26.03.2012, висновків ВПМ Західної МДПІ
м. Харкова №21 від 13.04.2012 щодо
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності TOB
«Альтман Груп».

Більш того, посилання відповідача в
акті перевірки на статті 203, 215, 216, 228 ЦК
України є передчасними, адже згідно ст.
20 Податкового кодексу України, органам
державної податкової служби України не
надано повноважень щодо визнання тих
чи інших угод (правочинів) недійсними
та/або нікчемними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що обставини, на які
посилається відповідач, жодним чином
не може бути безумовним та достатнім
доказом нікчемності правочинів між
позивач та TOB «Альтман Груп», адже, як
вже зазначалось, доказом вини особи в
порушенні публічного порядку є
виключно вирок суду, наявності якого,
як на час проведення перевірки так і
станом на час розгляду даної справи,
судом не встановлено.

Стосовно тверджень представника
податкового органу щодо
«безтоварності» господарських
взаємовідносин між позивачем та TOB
«Альтман Груп», колегія суддів
зазначає наступне.

Так, належним чином завіреними копіями
письмових доказів, що наявні в
матеріалах справи підтверджується, що
згідно договору купівлі-продажу
продукції №07 від 15.02.2011, видаткової
накладної №90 від 01.06.2011, податкової
накладної №2 від 01.06.2011 позивачем у TOB
«Альтман Груп» придбано полістирол, як
зазначає позивач, для подальшого
виготовлення одноразового
пластикового посуду.

На погашення дебіторської
заборгованості, позивачем в повній
мірі проведено оплату придбаного
полістиролу, що підтверджується
належним чином завіреними копіями
банківських виписок, наявних в
матеріалах справи.

В підтвердження використання
придбаної давальницької сировини в
рамках власної господарської
діяльності, позивачем до матеріалів
справи надано докази наявності
відповідного устаткування для
переробки гранульованого полістиролу
на одноразовий пластиковий посуд з
подальшою його реалізацією на КП
«Міжнародний аеропорт «Одеса» в рамках
договору №1053 від 13.07.2010.

Зокрема, поставка готової продукції на
КП «Аеропорт «Одеса» підтверджуєтьсь
видатковими накладними №57 від 06 липня
2011 на загальну суму з ПДВ 12 876грн., №63
від 27 липня 2011 на загальну суму з ПДВ 30
067,20грн., №67 від 28 липня 2011 на загальну
суму з ПДВ 35 076грн.

Тобто, вартість придбання
полістирольної продукції у TOB «АЛЬТМАН
ГРУП» склала 30000,00грн. з ПДВ,
собівартість виготовлення продукції
із придбаного у TOB «Альтман Груп»
полістиролу склала 43250,74грн. з ПДВ, а
сума коштів від продажу готової
продукції склала

78019,20 грн. з ПДВ, що в сукупності
підтверджує наявність ділової мети
позивача на отримання прибутку від
купівлі товару у ТОВ «Альтман Груп».

Вищевказаними документами
підтверджується правомірність
формування позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розмірі 5000 грн., а обставини, викладені
відповідачем в Акті перевірки не
сприймаються судом як належний та
допустимий доказ протиправності
поведінки позивача, в розумінні ч.4 ст.70
КАС України.

В розумінні ст. 16 ПК України, навіть за
умови допущення попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товару/надання послуг певних порушень
податкового законодавства, дані
обставини тягнуть негативні наслідки
саме для таких постачальників та не
впливають на право позивача
(добросовісного платника податку) на
віднесення відповідних сум до складу
податкового кредиту та валових витрат.

ПК України не містить в собі таких
підстав для збільшення платнику
податків грошового зобов'язання з ПДВ
як припущення контролюючого органу
щодо ознак фіктивності правочинів або
існування тверджень податкового
органу щодо нікчемності правочинів, а
фактичність господарських операцій
позивача з ТОВ «Альтман Груп»
підтверджується належним чином
завіреними копіями письмових доказів,
що наявні в матеріалах справи.

При цьому, поняття «безтоварності»
господарської операції помилково
сприймається представником ДПІ у
Деснянському районі м. Києва ДПС
виключно через призму припущень
фіктивності контрагента позивача та
нікчемності правочинів по всьому
ланцюгу постачання, адже актом
перевірки підтверджується аналіз ДПІ
первинних бухгалтерських та
податкових документів під час
проведення перевірки по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«Альтман Груп», однак, не приймаючи до
уваги змісту та обсягу господарської
операції, що міститься в даних
документах, податковий орган приходить
до помилкових висновків про
відсутність об'єктів оподаткування з
ПДВ, посилаючись при цьому на
недотримання норм податкового,
цивільного та господарського
законодавства іншими, аніж позивач
особами, в той же час застосовуючи
відповідальність саме до позивача, а не
до таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.З, ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, грунтуються на
даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійсненні господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених норм Закону
вбачається, що підставою для
віднесення витрат по певній
господарській операції до складу
валових витрат платника є первинні
документи, що містять всі обов'язкові
реквізити передбачені ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а
підставою для формування сум
податкового кредиту за такими
операціями є належним чином оформлена
податкова накладна.

Матеріали справи свідчать, що первинні
бухгалтерські та податкові документи,
які зазначені вище, оформлені у
відповідності до вимог вказаних статей
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність», згідно
вимог ст.201 ПК України, п.З Порядку
заповнення, затвердженого Наказом ДПА
України від 21.12.2010 № 969.

Товари, придбані позивачем, не є
обмеженими в цивільному обороті, не
отримані внаслідок вчинення злочину, а
сама по собі операція з придбання даних
товарів також не може бути визначена
судом як порушення встановленого
порядку.

На момент вчинення господарських
правовідносин між позивачем та ТОВ
«Альтман Груп», на момент фактичного
виконання даних господарських
відносин контрагент позивача, як
юридичні особа був внесений в Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців та був
зареєстрований платником податку на
додану вартість.

Відтак, лише встановлення в ході
судового розгляду факту узгодженості
дій платника податків з
недобросовісними платниками податків
(постачальниками) з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару у ланцюгу
постачання від виконання податкових
зобов'язань може свідчити про
незаконність формування податково
кредиту/валових витрат, однак таких
фактів в ході розгляду даної справи
встановлено не було.

Враховуючи вищевикладе, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що податкове повідомлення-рішення від
15.02.2013 року № є незаконними та
необґрунтованими.
З
огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" квітня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби - відмовити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" квітня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.