Справа № 815/2663/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2663/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Харченко
Ю.В.

При секретарі Кипаренко
Н.Ю.

За участю представників сторін:

Позивач: ОСОБА_1 не з'явився. Надав до
суду заяву (від 05.05.2014р. б/н) про розгляд
справи без його участі.

Відповідач: Начальник Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінський С.В.
не з'явився. Надіслав до суду
клопотання (вхід.№11895/14 від 12.05.2014р.) про
розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича про визнання
протиправними дій у частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації,
що Південна держінспекція не є
розпорядником публічної інформації, а
саме копії ліцензії КУ «Одеська
обласна клінічна лікарня», до якої
14.08.2013р. були внесені зміни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень (від 20.05.2014р. вхід.№12894/14),
просить суд визнати протиправними дії
Начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича в частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації,
що Південна держінспекція не є
розпорядником публічної інформації, а
саме копії ліцензії КУ «Одеська
обласна клінічна лікарня», до якої
14.08.2013р. були внесені зміни.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач -
Начальник Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінський Сергій
Володимирович, у порушення вимог
частини 3 статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації", запит
до публічної інформації від 24.10.2013р.
скерував до КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня», оскільки, на думку
ОСОБА_1, розпорядником публічної
інформації, а саме копії ліцензії КУ
«Одеська обласна клінічна лікарня», до
якої 14.08.2013р. були внесені зміни, є
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки.

Відповідач - Начальник Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінський С.В.,
з позовними вимогами не погоджується
та вважає їх необґрунтованими з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов (від 12.05.2014р. вхід.№11894/14),
наголошуючи, зокрема, що оригінал
ліцензії друкується у одному
екземплярі та знаходиться у
ліцензіата, у зв'язку з чим володарем
ліцензії та розпорядником інформації є
Одеська обласна клінічна лікарня.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, позивач - ОСОБА_1 звернувся
до Голови Державної інспекції ядерного
реагування України Миколайчук О.А. із
запитом до публічної інформації від
24.10.2013р., у якому згідно з нормами Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», просив надати копію
ліцензії КУ «Одеська обласна клінічна
лікарня», до якої 14.08.2013р. були внесені
зміни.

25.10.2013р. за результатами розгляду
означеного запиту до публічної
інформації від 24.10.2013р., Державною
інспекцією ядерного реагування
України на адресу ОСОБА_1 був
надісланий Лист-відповідь №09-15/7491-42із,
у якому зазначено, що відповідно до ч.3
ст.22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У зв'язку з чим, та з
урахуванням того, що запитуваною
інформацією володіє Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки, запит ОСОБА_1 листом від
25.10.2013р. №09-15/7490-42із, скеровано до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки.

Судом також з»ясовано, що 07.11.2013р.
Південною державною інспекцією з
ядерної та радіаційної безпеки на
адресу ОСОБА_1 надіслано Лист №33-08/926, за
підписом начальника Південної
Держінспекції Кобилінського С.В., та
повідомлено, що на виконання листа
Держатомрегулювання від 25.10.2013р.
№09-15/7490-42із, на запит ОСОБА_1 на
інформацію від 24.10.2013р. - «щодо надання
копії ліцензії КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня», надано наступну
інформацію: Південною держінспекцією
було переоформлено ліцензію «Одеська
обласна клінічна лікарня» на право
провадження діяльності з використання
джерел іонізуючого випромінювання
Серії ОВ №040170 від 07.09.2011р. терміном дії
до 07.09.2014р.». Також, в означеному Листі
від 07.11.2013р. №33-08/926 Південною
Держінспекцією зазначено, що
відповідно до ч.3 ст.22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У зв'язку з чим, та з
урахуванням того, що володарем
вищевказаної ліцензії є Одеська
обласна клінічна лікарня, запит ОСОБА_1,
в частині надання копії ліцензії на
використання ДІВ Одеської обласної
клінічної лікарні, листом від
07.11.2013року №33-10/925, скеровано до
належного розпорядника (володаря)
інформації, яким є Одеська обласна
клінічна лікарня.

Не погодившись із означеною
відповіддю, викладеною у Листі
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки від
07.11.2013р. №33-08/926, ОСОБА_1 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій
Начальника південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича у частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації,
що Південна держінспекція не є
розпорядником публічної інформації, а
саме копії ліцензії КУ «Одеська
обласна клінічна лікарня», до якої
14.08.2013р. були внесені зміни, є
неправомірними, безпідставними та
такими, що не ґрунтуються на положеннях
чинного законодавства України, з
урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, судом з'ясовано, що Постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 22.01.2014р., залишеною без змін
Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2014р., по
справі №815/323/14, відмовлено у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до начальника Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича про визнання
протиправними дій начальника
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Кобилінського Сергія Володимировича у
частині надання відповіді не по суті
його запиту шляхом переадресації його
запиту не до розпорядника інформації у
цілях та визначенні Закону України "Про
доступ до публічної інформації", та
зобов'язання начальника Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича у терміни
передбачені законом надіслати запит до
публічної інформації розпоряднику
інформації, з огляду на те, що оригінал
ліцензії друкується у одному
екземплярі та знаходиться у
ліцензіата, у зв'язку з чим володарем
ліцензії та розпорядником інформації є
Одеська обласна клінічна лікарня.

Так, в межах розгляду означеної справи,
судами першої та апеляційної інстанцій
з'ясовано, що спеціальним законом, який
визначає порядок здійснення та
забезпечення права кожного на доступ
до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації є Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
№2939-VI від 13.01.2011р. (зі змінами та
доповненнями), відповідно до ст.1 якого
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію.

Стеттею 12 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" передбачено, що
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; розпорядники інформації -
суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 14
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" розпорядники інформації
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: особи, якщо
вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
встановлено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Відповідно до статті 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 49 Конституції України
визначено, що кожен має право на
охорону здоров'я, медичну допомогу та
медичне страхування. Охорона здоров'я
забезпечується державним
фінансуванням відповідних
соціально-економічних,
медико-санітарних і
оздоровчо-профілактичних програм.
Держава створює умови для ефективного
і доступного для всіх громадян
медичного обслуговування. У державних
і комунальних закладах охорони
здоров'я медична допомога надається
безоплатно; існуюча мережа таких
закладів не може бути скорочена.
Держава сприяє розвиткові лікувальних
закладів усіх форм власності.

Відповідно до статті 7 Закону України
"Основи законодавства України про
охорону здоров'я" від 19 листопада
1992року №2801-XII (зі змінами та
доповненнями), Держава згідно з
Конституцією України гарантує всім
громадянам реалізацію їх прав у сфері
охорони здоров'я шляхом: створення
розгалуженої мережі закладів охорони
здоров'я; організації і проведення
системи державних і громадських
заходів щодо охорони та зміцнення
здоров'я; надання всім громадянам
гарантованого рівня медичної допомоги
у обсязі, що встановлюється Кабінетом
Міністрів України; здійснення
державного і можливості громадського
контролю та нагляду в сфері охорони
здоров'я; організації державної
системи збирання, обробки і аналізу
соціальної, екологічної та спеціальної
медичної статистичної інформації;
встановлення відповідальності за
порушення прав і законних інтересів
громадян у сфері охорони здоров'я.

Статтею 8 означеного Закону визначено,
що держава визнає право кожного
громадянина України на охорону
здоров'я і забезпечує його захист.
Кожен громадянин має право на
безоплатне отримання у державних та
комунальних закладах охорони здоров'я
медичної допомоги.У разі порушення
законних прав і інтересів громадян у
сфері охорони здоров'я відповідні
державні, громадські або інші органи,
підприємства, установи та організації,
їх посадові особи і громадяни
зобов'язані вжити заходів щодо
поновлення порушених прав, захисту
законних інтересів та відшкодування
заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.14 Закону України
"Основи законодавства України про
охорону здоров'я", охорона здоров'я -
один з пріоритетних напрямів державної
діяльності. Держава формує політику
охорони здоров'я в Україні та
забезпечує її реалізацію.

Згідно зі ст.18 Закону України "Основи
законодавства України про охорону
здоров'я", фінансування охорони
здоров'я здійснюється за рахунок
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів, фондів медичного
страхування, благодійних фондів та
будь-яких інших джерел, не заборонених
законодавством.

Таким чином, в межах розгляду означеної
справи №815/323/14 судами встановлено, що
КУ "Одеська обласна клінічна лікарня", у
розумінні положень п.3 ч.1 ст.13 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", є розпорядником
інформації для цілей данного закону, як
комунальна установа, що надає медичні
послуги, гарантовані Державою, а тому
Начальником Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінським Сергієм
Володимировичем цілком правомірно
скеровано запит ОСОБА_1 в частині
надання копії ліцензії на використання
ДІВ Одеської обласної клінічної
лікарні, до Одеської обласної
клінічної лікарні, оскільки останньою
було отримано ліцензію на право
провадження діяльності з використання
джерел іонізуючого випромінювання
Серії ОВ № 040170 терміном дії до
07.09.2014року.

Також, Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.01.2014р.,
залишеною без змін Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.04.2014р., по справі №815/323/14,
встановлено, що видача ліцензій на
здійснення діяльності у сфері
використання ядерної енергії є
результатом надання заявнику
адміністративної послуги, тому після
здійснення КУ "Одеська обласна
клінічна лікарня", яка фінансується з
державного або місцевого бюджетів,
встановленої законодавством оплати за
надання адміністративної послуги,
орган, що прийняв рішення про видачу
ліцензії, видає цьому заявнику
оригінал ліцензії. При цьому, діючим
законодавством України не передбачено
наявність другого екземпляру
оригінала ліцензії, з якого можливо
було б зняти та належним чином завірити
копію ліцензії, у зв'язку з чим, та з
урахуванням того, що оригінал ліцензії
на право провадження діяльності з
використання джерел іонізуючого
випромінювання Серії ОВ № 040170,
знаходиться у КУ "Одеська обласна
клінічна лікарня", Південна
держінспекція не є належним
розпорядником інформації.

Відтак, у Постанові від 22.01.2014р.
Одеським окружним адміністративним
судом повністю встановлено обставини
по суті спору, надана їх відповідна
правова оцінка, та, зокрема,
встановлено правомірність дій
Начальника південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича у частині надання на
запит до публічної інформації
відповіді, що Південна держінспекція
не є розпорядником публічної
інформації, а саме копії ліцензії КУ
«Одеська обласна клінічна лікарня», до
якої 14.08.2013р. були внесені зміни.

Водночас, судом відхиляються та не
приймаються до уваги посилання
позивача - ОСОБА_1 на Постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 24.03.2014р. по справі №815/1431/14,
котра набрала законної сили 18.04.2014р., що
підтверджується відповідним записом
Відділу організаційного забезпечення
виконання рішень та архівної роботи
Одеського окружного адміністративного
суду на означеній Постанові, оскільки в
означеному судовому рішенні
встановлено, що ліцензування
діяльності з використання ДІВ Одеської
обласної клінічної лікарні
знаходиться в межах повноважень
Південної держінспекції та інформація
щодо ліцензії Одеської обласної
клінічної лікарні могла бути створена
лише Південною держінспекцією в
процесі виконання нею своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством, з
огляду на те, що даним судовим рішенням
встановлено лише те, що Південна
держінспекція є розпорядником
інформації у цілях та визначенні
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", та жодним чином не
встановлено наявність, зокрема, у
Південної держінспекції ліцензії КУ
"Одеська обласна клінічна лікарня", з
якої можливо було б зняти та належним
чином засвідчити її копію.

Вищевикладене повністю спростовує
твердження позивача, наведені у
позовній заяві.

Згідно з приписами ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України, а
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№ 2453-VI (зі змінами та доповненнями)
встановлено, що судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що уточнені позовні
вимоги ОСОБА_1 до Начальника південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича про визнання
протиправними дій у частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації,
що Південна держінспекція не є
розпорядником публічної інформації, а
саме копії ліцензії КУ «Одеська
обласна клінічна лікарня», до якої
14.08.2013р. були внесені зміни, не
обґрунтовані, документально не
підтверджені, не ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства, отже
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.4
ст.122, ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Начальника південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича про визнання
протиправними дій у частині надання у
відповідь на запит до публічної
інформації недостовірної інформації,
що Південна держінспекція не є
розпорядником публічної інформації, а
саме копії ліцензії КУ «Одеська
обласна клінічна лікарня», до якої
14.08.2013р. були внесені зміни, відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Суддя
Харченко Ю.В.