Справа № 813/707/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.
Справа № 876/11437/13
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Пилипчук І.
Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Креді Агріколь Банк" на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2013
року у справі № 813/707/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Креді Агріколь Банк" до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області, за участю третьої
особи - Комунального підприємства
«Адміністративно-технічне управління»
Львівської міської ради про скасування
рішення про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Креді Агріколь Банк"
звернулося з адміністративним позовом
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області, яким
просила визнати протиправним і
скасувати рішення відповідача № 0020 від
15 січня 2013 року про накладення на
позивача штрафу за порушення
законодавства про рекламу в розмірі 1700
грн.

Позов мотивує тим, що не є зовнішньою
рекламою таблиці з курсами обміну
валют розміщені на зовнішній стіні
будівлі відділення банку відповідно до
статті 16 Закону України "Про рекламу" і
відповідно не потрібно дозволу на їх
розміщення. Серед переліку інформації,
яка може бути розміщена на вивісці
стаття 9 Закону України "Про рекламу" не
виключає курсу валют. Вважає, що
відповідно до статті 56 Закону України
"Про банки та банківську діяльність",
статті 4 Закону України "Про захист прав
споживачів" клієнти та споживачі мають
право на доступ до інформації щодо
діяльності банку. Також покликається
на лист Держкомітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва, Типові правила
розміщення зовнішньої реклами, суть
яких полягає в тому, що вивіска чи
табличка на фасаді будинку з
інформацією, яка не містить заклику до
придбання товару, надання послуги або з
інформацією, що призначена сформувати
та підтримати обізнаність споживачів
реклами, їх інтерес - не є рекламою.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що не є зовнішньою рекламою
таблиці з курсами обміну валют
розміщені на зовнішній стіні будівлі
відділення банку.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення, апеляційну
скаргу підтримав, просив рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоч і був
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового засідання. Неявка
представника не перешкоджає розгляду
справи в порядку статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не належить до задоволення з
наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач орендує приміщення у м. Львові
за адресами пр-т Шевченка, 15 та вул.
Театральна, 24, в яких знаходяться його
відділення.

3 жовтня 2012 року та 5 жовтня 2012 року
Департамент економічної політики
Львівської міської скерував ПАТ "Креді
Агріколь Банк" вимоги про усунення
порушення частини 1 статті 16 Закону
України "Про рекламу" в частині
самовільного встановлення спеціальної
конструкції зовнішньої реклами. Вимоги
залишені без реагування.

15 січня 2013 року Інспекцією з питань
захисту споживачів у Львівській
області було складено протокол про
порушення позивачем законодавства про
рекламу № 0020 та винесено рішення № 0020
від 15 січня 2013 року, яким накладено на
позивача штраф в розмірі 1700 грн.

Позивач не заперечує, що на стіні
відділення було розміщено інформацію
про курс валют, проте не згоден, що це
була реклама.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу"
визначено, що реклама - інформація про
особу чи товар, розповсюджена в
будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Також визначено, що зовнішня реклама -
реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.
Товар - будь-який предмет
господарського обігу, в тому числі
продукція, роботи, послуги, цінні
папери, об'єкти права інтелектуальної
власності.

Цим законом чітко вказано, яка саме
інформація не вважається рекламою.
Зокрема в частині 7 статті 8 цього
Закону вказано, що розміщення
інформації про виробника товару та/або
товар у місцях, де цей товар
реалізується чи надається споживачеві,
у тому числі на елементах обладнання
та/або оформлення місць торгівлі, а
також безпосередньо на самому товарі
та/або його упаковці, не вважається
рекламою. Крім того частиною 6 статті 9
встановлено,що вивіска чи табличка з
інформацією про зареєстроване
найменування особи, знаки для товарів і
послуг, що належать цій особі, вид її
діяльності (якщо це не випливає із
зареєстрованого найменування особи),
час роботи, що розміщена на внутрішній
поверхні власного чи наданого у
користування особі приміщення, на
зовнішній поверхні будинку чи споруди
не вище першого поверху або на поверсі,
де знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Оскільки в переліку відсутня
«інформація про курси валют», то,
відповідно, розміщення такої на фасаді
вважається зовнішньою рекламою.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на частину 1 статті 56 Закону України
"Про банки і банківську діяльність" та
частину 1 статті 4 Закону України "Про
захист прав споживачів" відповідно до
яких позивач зобов'язаний надавати
клієнтам інформацію про діяльність
банку, оскільки ці закони не
зобов'язують позивача надавати таку
інформацію в порушення інших законів,
зокрема Закону України "Про рекламу",
відповідно до якого інформація про
курси валют не може підпадати під
поняття інформації, яка не вважається
рекламою.

Суд першої інстанції правильно звернув
увагу, що за допомогою згаданої
таблички здійснювалось інформування
не лише про один з видів діяльності
банку, тобто про обмін валют, але й про
комерційні курси валют, які
пропонуються до обміну в конкретному
банку як в установі, яка має на меті
отримання прибутку від вказаних
операцій. Така інформація без сумніву
покликана створити інтерес у
невизначеного кола споживачів та
скористатися пропозицією
валютно-обмінних операцій саме в цьому
конкретному банку за запропонованим
курсом.

Відповідно до частини 6 статті 27 Закону
України «Про рекламу» за неподання або
подання завідомо недостовірної
інформації щодо вартості
розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами та/або вартості
розповсюдження реклами центральному
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, необхідної
для здійснення ними передбачених цим
Законом повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що посилання позивача на
самостійний демонтаж таблички з курсом
валют 15 січня 2013 року не звільняє
позивача від відповідальності за
правопорушення, оскільки такий
демонтаж проведено з порушенням
строків встановлених вимогами від 3
жовтня 2012 року та 5 жовтня 2012 року.

Відтак, враховуючи, що позивачем не
було у встановлений строк (до 18 жовтня
2012 року) демонтовано зовнішню рекламу
відповідачем правомірно винесено
оскаржене рішення про накладення
штрафу в розмірі 1700 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Креді
Агріколь Банк" залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 9
серпня 2013 року у справі № 813/707/13-а - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 30 квітня
2014 року