Справа № 473/1919/14-а
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1919/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" травня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої судді -
Лузан Л.В., при секретарі судового
засідання - Лукіянчиній Т.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Вознесенську адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до начальника
відділення ДАІ з обслуговування м.
Вознесенськ та Вознесенського району
УДАІ УМВС України в Миколаївській
області Домущея Олега Володимировича
про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
в порядку адміністративного
судочинства до суду з позовною заявою
до начальника відділення ДАЇ з
обслуговування м.
Вознесенськ та Вознесенського району
УДАІ УМВС України в Миколаївській
області Домущея О.В. про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що він працює керівником
філії «Вознесенський райавтодор».
30.04.2014 року начальник відділення ДАЇ з
обслуговування м. Вознесенськ та
Вознесенського району УДАІ УМВС
України в Миколаївській області виніс
постанову серії ПС1№ 6416423, згідно з якою
визнав позивача винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 140 КпАП України та
притягнув його до адміністративної
відповідальності, наклавши
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 1 020
грн. 00 коп.

Вказану постанову позивач вважає
незаконною, оскільки організація,
керівником якої він є, виконує роботи
по утриманню в належному стані
автомобільні дороги на підставі
щомісячних планів, які складаються та
доводяться до відома підлеглих
організацій службою автодоріг в
Миколаївській області, в зв'язку з чим
позивач не є суб'єктом складу
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
140 КпАП України.

Посилаючись на наведені
обставини, позивач просив позовні
вимоги задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився.
Надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, направивши на адресу суду
заяву про розгляд справи без його
участі, а також заперечення проти
позову в якому вказував на
правомірність оскаржуваної постанови
та відсутність підстав для її
скасування.

Дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів
справи 01.04.2014 року, 02.04.2014 року, 03.04.2014
року, 04.04.2014 року, 08.04.2014 року, 23.04.2014 року
інспектор відділення ДАЇ з
обслуговування м. Вознесенськ та
Вознесенського району УДАІ УМВС
України в Миколаївській області склав
протоколи про адміністративне
правопорушення відносно позивача
ОСОБА_1, вказавши, що останній порушив
вимоги правил, норм та стандартів
утримання під'їздних шляхів до
залізничних переїздів та вулично -
дорожньої мережі в межах
Вознесенського району, що виразилося у
відсутності дорожніх знаків, розмітки,
нависанні гілок над проїзною частиною,
наявності пошкоджень проїзної частини
та люків оглядових колодязів, а також
не вчиненні дій, спрямованих на
відновлення безпечних умов для руху,
тобто порушив п.1.5 ПДР України.

30.04.2014 року начальник відділення
ДАЇ з обслуговування м. Вознесенськ та
Вознесенського району УДАІ УМВС
України в Миколаївській області виніс
постанову серії ПС1 № 641642,
згідно з якою визнав позивача винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140
КпАП України та притягнув його до
адміністративної відповідальності,
наклавши адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі 1 020 грн. 00 коп.

Зазначена постанова судом
перевірялася на предмет дотримання
суб'єктом владних повноважень
принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме: чи
прийнято рішення обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо.

Отже, за наявності заперечень
позивача, який посилався на те, що філія
«Вознесенський райавтодор»,
керівником якої він є, виконує роботи
по утриманню в належному стані
автомобільні дороги на підставі
щомісячних планів, які складаються та
доводяться до відома підлеглих
організацій власником доріг, суб'єкт
владних повноважень мав би,
використовуючи свої повноваження,
зібрати докази, які підтверджували
наявність складу правопорушення та
спростовували наведені обставини, але
таких доказів ні протокол, ні постанова
не містить.

Так, відповідно до ст. 10 Закону
України від «Про автомобільні дороги»
автомобільні дороги загального
користування знаходяться у віданні
Служби автомобільних доріг та її
регіональних підрозділів.

До компетенції служби (як органу
управління автодорогами) входить їх
утримання та облаштування,
забезпечення безпечних умов руху
транспортних засобів, забезпечення
технічного нагляду за станом
автомобільних доріг, організація
ремонту та реконструкції за
встановленими для них державними
стандартами і нормами, виявлення
аварійно-небезпечних місць (ділянок) і
здійснення заходів щодо їх
ліквідації (ст. 11 Закону України «Про
автомобільні дороги»).

Згідно ст. 9 Закону України «Про
дорожній рух» до компетенції власників
автомобільних доріг або уповноважених
ними органів у сфері дорожнього руху
належить розробка програм та
здійснення заходів щодо розвитку,
вдосконалення, ремонту та утримання у
безпечному для дорожнього руху стану
доріг, вулиць, забезпечення безпечних
умов дорожнього руху, передача права на
експлуатаційне утримання доріг іншим
юридичним особам, виділення необхідних
коштів на ремонт та утримання
автомобільних доріг, термінове
усунення ушкоджень на автомобільних
дорогах.

Відповідно до статті 40 Закону
України «Про автомобільні дороги»
фінансування будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування визначаються згідно з
законами України про Державний бюджет
на відповідний рік та іншими
нормативно-правовими актами.

Власники автомобільних доріг, винні
у порушенні цього Закону, несуть
відповідальність згідно із законом (ст.
49 Закону України «Про автомобільні
дороги»).

Власники доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважені ними органи несуть
відповідальність за створення
безпечних умов руху на дорогах, вулицях
та залізничних переїздах, що
знаходяться у їх віданні (ст. 24 Закону
України «Про дорожній рух»).

Зокрема, орган державного
управління автомобільними дорогами
загального користування відповідає за
стан автомобільних доріг загального
користування відповідно до діючих норм
та фінансування, якість робіт з
проектування, будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування, цільове використання
бюджетних коштів на будівництво,
реконструкцію, ремонт та утримання
автомобільних доріг загального
користування тощо (ст. 13 Закону України
«Про автомобільні дороги).

Філія «Вознесенський райавтодор»
не є власником автодоріг Миколаївської
області (органом управління
автодорогами), а є підрядною
організацією і працює згідно завдань
Служби автодоріг в Миколаївській
області та в межах виділених бюджетних
коштів.

Посадовими особами при складанні
протоколів про адміністративне
правопорушення та при винесенні
постанови не було проведено
розмежування повноважень та
відповідальності між власником
дорожнього об'єкта або уповноваженого
ним органу та дорожньо-експлуатаційною
організацією, не з'ясовувалося чи на
час виявлення правопорушення
державною службою автомобільних доріг
в Миколаївській області давалося
завдання підряднику щодо усунення
порушень та чи виділялися на ці цілі
кошти філії «Вознесенський
райавтодор», що має суттєве значення
для вирішення справи, а тому останні
прийшли до передчасного висновку про
винність відповідача у скоєнні
адміністративного правопорушення.

Таким чином суб'єкт владних
повноважень мав би, використовуючи
свої повноваження, зібрати докази, які
б підтверджували наявність складу
правопорушення, винність ОСОБА_1 та
спростовували свідчення позивача, але
таких доказів до протоколу та
постанови долучено не було.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму
Верховного Суду від 23 грудня 2005 року №
14 «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України. В
ній, зокрема, необхідно навести докази,
на яких ґрунтується висновок про
вчинення особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КпАП
України встановлено, що постанову в
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржено в
суд, у порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 162 КАС України надано
адміністративному суду повноваження
на прийняття іншої постанови (не
передбаченої переліком ч. 2), яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод людини і громадянина у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

За змістом ст. 293 КпАП України під
час розгляду позову перевіряється
законність і обґрунтованість
винесеної постанови і приймається одне
з таких рішень: залишення постанови без
зміни; скасування постанови і
надсилання справи на новий розгляд;
скасування постанови і закриття
справи; зміна заходу стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

За такого, враховуючи необхідність
з'ясування додаткових обставин з метою
винесення відповідачем законного та
обґрунтованого рішення, постанова про
адміністративне правопорушення
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167, 171-2
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ПС 1 № 641642 від
30.04.2014 року про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140
КпАП України відносно ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий
розгляд.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя

Л.В.Лузан