Справа № 258/218/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/47235/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Кіровського районного суду
м.Донецька від 11.06.2013 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Кіровського районного виконавчого
комітету м. Донецька, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання дій
неправомірними, скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Кіровського районного виконавчого
комітету м. Донецька, в якому просив:
поновити строк звернення до суду,
визнати неправомірними дії
відповідача, скасувати рішення
Кіровського районного виконавчого
комітету м. Донецька № 396/8 від 23.08.2006
року «Про оформлення права власності
на домоволодіння по АДРЕСА_1».

Постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 11.06.2013 року у задоволені
позову ОСОБА_4 до Кіровського районного
виконавчого комітету м. Донецька, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними, скасування рішення
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 11.06.2013 року скасовано.
Позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано рішення Кіровського
районного виконавчого комітету м.
Донецька № 396/8 від 23.08.2006 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким позов
залишити без розгляду.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Кіровського
районного виконавчого комітету м.
Донецька від 23.08.2006 року № 396/8 був
затверджений акт приймання в
експлуатацію житлового будинку літ.
Л-1+л+л-1 загальною площею 74,6 квадратних
метри, житловою площею 38,4 квадратних
метри та господарських прибудов: літ.
а-2 - тамбур, літ. М, Ф - сараї, лит. О, П, Х -
гаражі, розташовані по АДРЕСА_1. та
оформлено право власності на 2/3 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Рішенням народного суду 1-ї дільниці
Кіровського района м.Сталіно від 27.09.1946
року суд постановив: «визнати
спадкоємцями за законом ОСОБА_7 та її
двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
домоволодіння АДРЕСА_2, яке залишилося
після смерті забудовника ОСОБА_10,
померлого в ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
чоловіком позивача ОСОБА_7 , які визнати
забудовником на вказане
домоволодіння». На підставі цього
судового рішення за позивачем у
передбаченому законом порядку
зареєстровано право власності на 1/3
частину домоволодіння, що підтверджено
даними, отриманими з КП Бюро технічної
інвентаризації м.Донецька за вих. №123880
від 05.05.2011 року, відповідно до яких
27.09.1946 року в книзі №37 стор.101 реєстр 9951,
дата реєстрації 14.08.1956 року
зареєстроване право власності за
ОСОБА_4.

В копії технічного паспорту від липня
2006 року на зазначене домоволодіння, яка
надана відповідачем вказано, що
документами, які підтверджують право
власності ОСОБА_5 на 1/3 частину цього
домоволодіння є договір дарування від
12.03.1973 року (суду не наданий) та рішення
народного суду Кіровського району м.
Сталіно від 27.09.1946 року (з поміткою, що
органу БТІ воно не пред'явлено).

Позивач оскаржив спірне рішення
відповідача з тих підстав, що,
відповідач, достеменно знаючи про те,
що рішенням суду від 27.09.1946 року
фактично визначені співвласники
спадкового домоволодіння, без його
участі протиправно вирішив питання про
визнання права власності на 2/3 частини
домоволодіння за ОСОБА_5 При цьому,
позивач зазначив, що відбулось
порушення його прав, а саме позбавлення
його права власності, оскільки
відповідач не з'ясував, що саме він брав
участь у будівництві будинку, який
ОСОБА_5 просила прийняти в
експлуатацію.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (стаття 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що предметом спору є
скасування рішення, яким затверджено
акт приймання в експлуатацію житлового
будинку та оформлено право власності
на 2/3 частини домоволодіння за ОСОБА_5
Позивач вважає, що порушено його право
власності, оскільки саме він брав
участь у будівництві будинку, який
ОСОБА_5 просила прийняти в
експлуатацію.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстави для розгляду даної
справи в порядку адміністративного
судочинства України відсутні, оскільки
в даному випадку існує спір про право,
отже такий спір не є публічно-правовим.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення суду апеляційної інстанцій
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 157
КАС суд закриває провадження у справі,
якщо її не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦПК України,
даний спір може бути розглянуто в
порядку цивільного судочинства
України.

Керуючись статтями 157, 211, 222, 228, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 11.06.2013 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.09.2013 року
скасувати, провадження у цій справі
закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: