Справа № 2а-16079/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 травня 2014 року м. Київ
В/800/2144/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К.,
Ланченко Л.В., Лосєва А.М.,

перевіривши матеріали заяви Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.04.2014 у справі №2а-16079/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро Класс Трейд» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.04.2014 касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва
Державної податкової служби залишено
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013
залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Вищого адміністративного суду
України Державна податкова інспекція у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
з заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.04.2014 та просила допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Згідно зі статтею 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, статті 1
та 2 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2013 у справі №2а-760/12/0970 (К/800/2805/13) та
від 14.01.2014 у справі №2а-11809/12/2670 (К/800/16035/13)
та зазначає, що у вказаних справах та у
даній справі Вищим адміністративним
судом не однаково застосовано згадані
норми матеріального права.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 14.04.2014, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту з огляду
на те, що реальність господарських
операцій підтверджено оформленими
належним чином первинними документами.

В той же час, зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2013 у справі №2а-760/12/0970 (К/800/2805/13)
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
правомірності визначення позивачеві
податкових зобов'язань, з огляду на те,
що реальність вчинення спірних
господарських операцій не
підтверджена матеріалами справи.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 14.01.2014 у справі №2а-11809/12/2670
(К/800/16035/13) суд касаційної інстанції
вказавши на правомірність визначення
податкових зобов'язань виходив з того,
що надані позивачем первинні документи
не дають можливості встановити
реальність господарських операцій.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Окрім того, норми Кодексу
адміністративного судочинства
України, на порушення яких посилається
заявник, є нормами процесуального, а не
матеріального права.

Враховуючи викладене, у Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві відсутні
підстави, передбачені статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, для порушення питання щодо
розгляду заяви Вищим адміністративним
судом України про перегляд судових
рішень Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.04.2014 у справі №2а-16079/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро Класс Трейд» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І. Бившева

_________________ Г.К. Голубєва

_________________ Л.В. Ланченко

_________________ А.М.Лосєв