Справа № 825/1305/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1305/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого-судді Д'якова В.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської обласної державної
адміністрації про визнання
неправомірним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Чернігівської обласної державної
адміністрації ( далі - Чернігівська ОДА)
в якому просить суд: визнати
неправомірним та скасувати рішення
обласної комісії зі встановлення
статусу громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
при Чернігівській ОДА, яке оформлено
протоколом №2 від 10.02.2011 про визнання
неправомірною видачу посвідчення
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1
серії НОМЕР_1 від 22.01.2008, видане ОСОБА_1, у
зв'язку з відсутністю повноважень на
прийняття такого рішення; зобов'язати
Чернігівську ОДА видати позивачу нову
вкладку до посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 22.01.2008.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
22.01.2008 їй було видано посвідчення особи
яка, постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
серії НОМЕР_1 та вкладку до нього. З
листа управління праці та соціального
захисту населення Чернігівської
райдержадміністрації від 14 березня 2014
року № 01/07/1466 ОСОБА_1 стало відомо проте,
що протоколом №2 від 10.02.2011 члени
обласної комісії зі встановлення
статусу громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
при Чернігівській ОДА прийняли
рішення, яким визнали неправомірною
видачу її посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 22.01.2008. Оскільки експертними
висновками від 18.03.2003 №57 та від 02.10.2013
№397-6461 встановлено, що захворювання
ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на
Чорнобильській АЕС, позивач вважає
оскаржуване рішення протиправним та
такими, що підлягає скасуванню, тому
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Позивач та його представник до суду не
з'явились, представник позивача надав
суду заяву в якій просив проводити
розгляд справи без їх участі, позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
подав письмові заперечення, в яких
просив розглядати справу без його
участі та зазначив, що комісію з
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи було ліквідовано згідно з
розпорядженням голови Чернігівської
ОДА від 25 листопада 2013 року № 493. Також
представник зазначив, що до потерпілих
від Чорнобильської катастрофи
відповідно до п.6 ст. 11 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» належать
особи, які досягли повноліття, з числа
зазначених у статті 27 Закону, та яким у
дитячому віці встановлено причинний
зв'язок інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи, за умови
проходження переогляду у
спеціалізованій медико-соціальній
експертній комісії відповідно до
частини п'ятої статті 17 цього Закону.
Оскільки у дитячому віці ОСОБА_1 не було
встановлено інвалідності, пов'язаної з
впливом аварії на Чорнобильській АЕС,
тому відповідно до вимог чинного
законодавства правових підстав для
віднесення останньої, після досягнення
повноліття, до категорії осіб,
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи немає. Причинний зв'язок
інвалідності позивача з наслідками
Чорнобильської катастрофи,
встановлений у 2003 році, є недостатнім
для визначення статусу особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, оскільки
відсутня одна з умов - це статус
потерпілого, визначений п.6 ст.11 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи, що сторони надіслали заяви
про розгляд справи без їх участі, суд,
відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, ухвалив розглянути справу в
порядку письмового провадження на
основі наявних в справі матеріалів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов належить задовольнити, зважаючи
на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до
повноліття був наданий статус
потерпілої від Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується копією
довідки про йодний удар від 27.02.2003 №1-27/19
(а.с.15).

У зв'язку з захворюванням на променеву
хворобу (рак щитовидної залози) та
втратою працездатності, експертним
висновком Чернігівської обласної
спеціалізованої ЛКК по встановленню
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС від 18.03.2003 №57, було
встановлено зв'язок захворювання
позивача з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.6).

Як вбачається з довідки Чернігівської
обласної медико-соціальної експертної
комісії серії МСЕ-ЧНВ №166188 від 03.04.2003
встановлено зв'язок захворювання
позивача з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС та встановлена
ОСОБА_1 третя група інвалідності (а.с.8).

22.01.2008 ОСОБА_1 видано посвідчення особи
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
серії НОМЕР_1 та вкладку НОМЕР_2 (а.с.52).

Відповідно до довідок Чернігівської
обласної медико-соціальної експертної
комісії МСЕ-ЧНВ №199538 від 10.02.2004, №075592
від 22.02.2005, №354296 від 15.01.2008 ОСОБА_1
встановлено третю групу інвалідності
та пов'язано захворювання позивача з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС (а.с.7-8).

Обласною комісією зі встановлення
статусу громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
при Чернігівській ОДА було винесено
рішення, яке оформлено протоколом №2
від 10.02.2011 про визнання неправомірною
видачу посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 22.01.2008, видане ОСОБА_1 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що
Чернігівська обласна
лікарсько-консультативна комісія для
дорослих по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з
дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС за
власною ініціативою переглянула
медичну справу позивача та 15.02.2011
ухвалила рішення (протокол №9) про
скасування попереднього рішення -
експертного висновку від 18.03.2003 №57 про
причинний зв'язок захворювання
позивача на рак щитоподібної залози з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 03.12.2013 по справі за
позовом ОСОБА_1 до комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівський обласний центр
радіоактивного захисту та
оздоровлення населення» Управління
охорони здоров'я Чернігівської
обласної державної адміністрації
скасоване рішення Чернігівської
обласної лікарсько-консультативної
комісії для дорослих по встановленню
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, що оформлено
протоколом засідання комісії 15.02.2011 №9
(а.с. 27-28).

Експертним висновком Центральної
міжвідомчої експертної комісії МОЗ та
МНС України від 02.10.2013 №397-6461
встановлено, що захворювання ОСОБА_1
пов'язане з впливом аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.11).

Чернігівською обласною
медико-соціальною експертною комісією
(МСЕК) був підтверджений зв'язок
захворювання ОСОБА_1 з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС, про що
свідчить довідка до акту огляду
медико-соціальною експертною комісією
серії АВ №0128013 від 28.11.2013 (а.с. 51).

02.12.2013 ОСОБА_1 звернулась до управління
праці та соціального захисту населення
Чернігівської райдержадміністрації з
заявою про видачу їй вкладки до
посвідчення особи яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1, серії НОМЕР_1, у зв'язку з
втратою попередньої вкладки та
закінченням строку її дії (а.с.49).

Листом від 31.12.2013 №01/10033 управління
праці та соціального захисту населення
Чернігівської райдержадміністрації
повернуло документи ОСОБА_1,
посилаючись на відсутність підстав для
видачі вкладки, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.14).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Спірні правовідносини регулюються
законодавством діючим на момент їх
виникнення.

Законом, який визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення є Закону України від 28.02.1991
№796-XII «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон №796-XII).

Згідно статті 9 Закону №796-XII особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є, зокрема,
потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Стаття 11 Закону №796-XII визначає перелік
осіб, які відносяться до потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, однак
вказаний перелік не є вичерпним.

Відповідно до статті 12 Закону №796-XII
причинний зв'язок між захворюванням,
пов'язаним з Чорнобильською
катастрофою, частковою або повною
втратою працездатності громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, і Чорнобильською
катастрофою визнається встановленим
(незалежно від наявності дозиметричних
показників чи їх відсутності), якщо
його підтверджено під час
стаціонарного обстеження постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи
уповноваженою медичною комісією не
нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у
статті 27 цього Закону, в разі
захворювання причинний зв'язок
інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи
встановлюється відповідно до частини
першої цієї статті.

На встановлення причинного зв'язку між
погіршенням стану здоров'я і
встановленням інвалідності та
наслідками Чорнобильської катастрофи
мають право особи, яким після
досягнення повноліття не буде надано
відповідно до частини першої статті 11
цього Закону статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, з числа:
зазначених у пункті 2 статті 27 цього
Закону; народжених після 26 квітня 1986
року від батька, який на час настання
вагітності матері мав підстави
належати до 1 або 2 категорії
постраждалих, або матір'ю, яка на час
настання вагітності або під час
вагітності мала підстави належати до 1
або 2 категорії постраждалих; хворих на
рак щитовидної залози.

Виходячи з правового аналізу Закону
№796-XII критерії віднесення осіб до
категорії 1 постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначені
статтями 10-12 вказаного Закону.

У відповідності до норми пункту 1
частини 1 статті 14 Закону №796-XII для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1.

Отже, у відповідності до статті 12
Закону №796-XII обов'язковою умовою для
встановлення причинного зв'язку є
підтвердження його під час
стаціонарного обстеження медичною
комісією визначеного рівня.

Згідно із частиною 1 статті 65 Закону
№796-XII учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи видаються посвідчення,
виготовлені за зразками, затвердженими
Кабінетом Міністрів України.

Також, положенням пункт 2 Порядку
видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.01.1997
року №51 (далі - Порядок №51) встановлено,
що посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
№796-XII, іншими актами законодавств.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку № 51 до
посвідчення особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
віднесені до категорії 1 додається
вкладка за встановленим зразком, при
цьому посвідчення без такої вкладки
вважається недійсним.

Згідно пункту 10 Порядку №51 посвідчення
видаються, зокрема, інвалідам із числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС і потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, віднесеним
до категорії 1, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, - на
підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про встановлення
інвалідності відповідної групи,
пов'язаної з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Видача посвідчень провадиться,
зокрема, іншим потерпілим і учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а також дружині
(чоловіку) або опікуну дітей померлого
громадянина, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою - Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за поданням місцевих
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування за місцем
проживання.

Рішення про видачу або відмову у видачі
посвідчення приймається у місячний
термін з дня надходження необхідних
документів до органу, що видає
посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи,
експертним висновком Центральної
міжвідомчої експертної комісії МОЗ та
МНС України від 02.10.2013 №397-6461
встановлено, що захворювання ОСОБА_1
пов'язане з впливом аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.11).

ОСОБА_1 посвідчення особи яка,
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи видано ще у 2008 році.

Підставою для видачі ОСОБА_1
вищевказаного посвідчення став
експертний висновок Чернігівської
обласної спеціалізованої ЛКК по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС від 18.03.2003 №57, яким
було встановлено зв'язок захворювання
позивача з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС та довідки
Чернігівської обласної МСЕК серії
МСЕ-ЧНВ №166188 від 03.04.2003, якою позивачу
встановлено III групу інвалідності (а.с.
6,7).

Фактів підроблення чи будь-яких
доказів недійсності документів на
підтвердження зв'язку захворювання
позивача з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС на час видачі
ОСОБА_1 посвідчення, встановлено не
було.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що під час проходження повторних
оглядів висновок про зв'язок
захворювання ОСОБА_1 з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС підтверджений
Чернігівською медико-соціальною
експертною комісією, про що свідчать
довідки серії МСЕ-ЧНВ №199538 від 10.02.2004,
№075592 від 22.02.2005, №354296 від 15.01.2008 (а.с.7-8).

Вказані обставини та документи не були
взяті до уваги обласною комісією зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА при
перегляді через значний проміжок часу
питання щодо правомірності видачі
ОСОБА_1 посвідчення особи яка,
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Крім того, пунктом 12 Порядку №51
передбачено перелік комісій, які
розглядають спірні питання щодо
визначення статусу осіб, а саме комісії
при Київській і Житомирській
облдержадміністраціях та комісія при
Мінпраці, яким надано право, у разі
встановлення цими комісіями факту
необґрунтованої видачі посвідчення
відповідної категорії, на підставі
рішення комісії, вилучати посвідчення.

Суд зауважує, що обласна комісія зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА до
цього переліку не входить, а отже
комісія взагалі не мала повноважень,
згідно Порядку №51, на прийняття рішень
про вилучення посвідчення чи про
встановлення факту необґрунтованої
видачі посвідчення, оскільки таке
право, згідно Порядку №51 мали право
тільки комісії при Київській і
Житомирській облдержадміністраціях та
комісія при Мінпраці.

Як вбачається з згаданого вище
експертного висновку Центральної
міжвідомчої експертної комісії МОЗ та
МНС України від 02.10.2013 №397-6461,
правомірність та достовірність якого в
досудовому або судовому порядку не
спростована, інших захворювань, ніж рак
щитовидної залози, які б могли вплинути
на інвалідність позивача при
проведенні експертиз встановлене не
було, тобто саме це захворювання є
підставою для встановлення позивачу
інвалідності IІІ групи.

Суд критично ставиться до тверджень
відповідача про необхідність
застосування в даних відносинах
приписів статті 11 Закону №796-XII, без
врахування інших положень того ж
Закону.

При вирішенні даної справи суд
керується частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно якої у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10)своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, зокрема, принцип прийняття рішення
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України є одночасно і
орієнтиром при реалізації повноважень
владного суб'єкта, який вимагає від
останнього діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним, з
дотриманням встановленої законом
процедури. Критерій прийняття рішення,
вчинення (невчинення) дії обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
або вчинення дії, відображає принцип
обґрунтованості рішення або дії. Він
вимагає від суб'єкта владних
повноважень враховувати як обставини,
на обов'язковість урахування яких
прямо вказує закон, так і інші
обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків,
обґрунтованих припущеннями, а не
конкретними обставинами. Так само
недопустимо надавати значення
обставинам, які на справді не
стосуються справи. Несприятливе для
особи рішення повинно бути
вмотивованим.

Суд встановлено, що на засідання
комісії позивача не запрошували, його
думку щодо важливого для нього питання
не вислуховували, а отже оскаржувані
рішення обласною комісією зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА
приймались без участі позивача та не
пропорційно, зокрема, без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовані
оскаржувані рішення.

Також, суд при вирішенні цього спору
застосовує закріплений у судовій
практиці Європейського Суду з прав
людини принцип «належного урядування»,
який передбачає, що у разі коли йдеться
про питання загального інтересу,
зокрема, якщо справа впливає на такі
основоположні права людини, як майнові
права, державні органи повинні діяти
вчасно та в належний і якомога
послідовніший спосіб (рішення у
справах: «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler
v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І;
«Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz
v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ;
«Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v.
Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008
року і «Москаль проти Польщі» (Moskal v.
Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009
року).

Принцип «належного урядування», як
правило, не повинен перешкоджати
державним органам виправляти
випадкові помилки, навіть ті, причиною
яких є їхня власна недбалість
(зазначене вище рішення у справі
«Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п.73).

З іншого боку, потреба виправити минулу
«помилку» не повинна непропорційним
чином втручатися в нове право, набуте
особою, яка покладалася на
легітимність добросовісних дій
державного органу (рішення у справі
«Пінкова та Пінк проти Чеської
Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic),
заява №36548/97, n.58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не
впроваджують або не дотримуються своїх
власних процедур, не повинні мати
можливість отримувати вигоду від своїх
протиправних дій або уникати виконання
своїх обов'язків (рішення у справі
«Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного
органу повинен покладатися на саму
державу, а помилки не можуть
виправлятися за рахунок осіб, яких вони
стосуються (рішення у справі «Пінкова
та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd
and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у
справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia),
заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та
у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v.
Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009
року).

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що рішення
обласної комісії зі встановлення
статусу громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
при Чернігівській ОДА викладене в
протоколі № 2 від 10 лютого 2011 року про
визнання неправомірною видачу ОСОБА_1
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 серії НОМЕР_1 від 22.01.2008, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
Чернігівської ОДА видати нову вкладку
до посвідчення до посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1
серії НОМЕР_1 від 22.01.2008, суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку №51
інвалідам з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, віднесеним до
категорії 1, а також учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 р. - незалежно від кількості
робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня
1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14
календарних днів, віднесеним до
категорії 2, видаються посвідчення
синього кольору, серія А.

До посвідчення особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
віднесені до категорії 1, додається
вкладка за встановленим зразком.

Зазначене посвідчення без вкладки з 1
січня 1997 р. вважається не дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи,
експертними висновками Чернігівської
обласної спеціалізованої ЛКК по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС від 18.03.2003 №57 та
Центральної міжвідомчої експертної
комісії МОЗ та МНС України від 02.10.2013
№397-6461 підтверджено, що захворювання
ОСОБА_1 пов'язане з впливом аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.6,11).

Чернігівською обласною
медико-соціальною експертною комісією
(МСЕК) підтверджений зв'язок
захворювання ОСОБА_1 з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС, про що
свідчить довідка до акту огляду
медико-соціальною експертною комісією
серії АВ №0128013 від 28.11.2013 (а.с. 51).

Як зазначалось вище, згідно пункту 10
Порядку №51 посвідчення видаються
інвалідам із числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, віднесеним
до категорії 1, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, - на
підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про встановлення
інвалідності відповідної групи,
пов'язаної з наслідками Чорнобильської
катастрофи. Видача посвідчень
провадиться, зокрема, іншим потерпілим
і учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а також
дружині (чоловіку) або опікуну дітей
померлого громадянина, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
- Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими
державними адміністраціями за
поданням місцевих органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування за місцем проживання.
Рішення про видачу або відмову у видачі
посвідчення приймається у місячний
термін з дня надходження необхідних
документів до органу, що видає
посвідчення.

Станом на момент розгляду даної справи
позивачці не видано вкладки до
посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах.
Загальною декларацією прав людини 1948
року передбачено, що кожна людина має
право на ефективне поновлення в правах
компетентними національними судами у
випадках порушення її основних прав,
наданих їй конституцією або законом
(стаття 8). Право на ефективний засіб
захисту закріплено також у
Міжнародному пакті про громадянські та
політичні права (стаття 2) і в Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (стаття 13).

Також суд бере до уваги, що відповідно
до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне зобов'язати Чернігівську
обласну державну адміністрацію видати
ОСОБА_1 вкладку до посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1
серії НОМЕР_1 від 22.01.2008.

На підставі частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірність прийнятих рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до Чернігівської обласної
державної адміністрації про визнання
неправомірним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,
підлягають задоволенню оскільки є
законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення обласної комісії зі
встановлення статусу громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській обласній
державній адміністрації, викладене в
протоколі № 2 від 10 лютого 2011 року про
визнання неправомірною видачу ОСОБА_1
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1 серії НОМЕР_1 від 22.01.2008.

Зобов'язати Чернігівську обласну
державну адміністрацію видати ОСОБА_1
вкладку до посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 22.01.2008.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков