Справа № 819/2441/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 1643/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Cапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
у справі за позовом Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів в
Тернопільській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,-

В С Т А Н
О В И В:

Козівська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
в розмірі 15000,00 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
позов задоволено. Стягнуто з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 податковий
борг в розмірі 15000,00 грн. за платежем
"адміністративні штрафи та інші
санкції, код платежу 21081100".

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскільки за
відповідачем рахується податковий
борг, а вжиті податковим органом заходи
не призвели до його погашення, то, на
думку суду, позовні вимоги підлягали до
задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, який
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до безпідставного
задоволення позовних вимог, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що стягнення
податкового боргу можливе, виключно, на
підставі визначених сум із податкових
повідомлень-рішень, а не із рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа - підприємець органами державної
реєстрації та перебуває на обліку в
Козівській ОДПІ як платник податків і
відповідно до ст. 67 Конституції України
та ст. 36 Податкового кодексу України на
нього покладений обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах у
встановлені законами терміни.

Судом також встановлено, що посадовими
особами Козівської ОДПІ проведено
планову документальну перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 року,
результати якої оформлено в акті
№84-17/НОМЕР_1 від 25.07.2012 (а.с. 16).

На підставі акту перевірки було
винесено рішення про застосування
фінансових санкцій №1-17/НОМЕР_1 від
10.08.2012, яким згідно з абз. 11 ч. 2 ст. 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" до ФОП ОСОБА_1 нараховано
фінансову санкцію в розмірі 5000,00 грн.

19 липня 2012 року посадовими особами
Козівської ОДПІ проведено перевірку
щодо дотримання суб'єктами
господарювання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
результати якої оформлено в акті
№0082/19/19/22/НОМЕР_1 (а.с. 20).

На підставі вказаного акту перевірки
було винесено рішення про застосування
фінансових санкцій №2-21/НОМЕР_1 від
13.08.2012, яким згідно з абз. 11 ч. 2 ст. 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" до ФОП ОСОБА_1 застосовано
фінансову санкцію в розмірі 5000,00 грн.

25 липня 2012 року посадовими особами
Козівської ОДПІ проведено перевірку,
щодо дотримання суб'єктами
господарювання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
результати якої оформлено в акті
№0084/19/19/22/НОМЕР_1 (а.с. 24).

На підставі вказаного акту перевірки
було винесено рішення про застосування
фінансових санкцій №3-22/НОМЕР_1 від
13.08.2012, яким згідно з абз. 11 ч. 2 ст. 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" до ФОП ОСОБА_1 застосовано
фінансову санкцію в розмірі 5000,00 грн.

Визначені контролюючим органом
грошові зобов'язання у встановлені
Податковим кодексом України строки,
відповідачем в повному обсязі сплачені
не були, у зв»язку з чим за відповідачем
рахується заборгованість в розмірі
15000,00 грн.

Згідно з приписами ст.16 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», контроль за
дотриманням норм цього Закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Пунктом 61.1 ст. 61 Податкового кодексу
України визначено, що податковий
контроль - система заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у ст. 41
Податкового кодексу України, у межах їх
повноважень (п. 61.2 ст.61 Податкового
кодексу України).

Приписами ст. 41 Податкового кодексу
України встановлено, що контролюючими
органами є, зокрема, органи державної
податкової служби - щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, а також стосовно
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладається на органи державної
податкової служби.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України встановлено, що органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Таким чином, позивач є суб'єктом
владних повноважень, та реалізує в
даних правовідносинах надані йому
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні»
повноваження.

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового
кодексу України, штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) за порушення норм
законів з питань оподаткування або
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Враховуючи те, що застосовані до
відповідача фінансові санкції (штраф)
не сплачено у установлені законом
строки, таке зобов'язання є податковим
боргом.

Приписами Податкового кодексу України
встановлені обов'язки платників
податків, такі як, виконання законних
вимог контролюючих органів щодо
усунення виявлених порушень законів.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач має податковий борг за
несплату сум узгоджених штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 15000,00 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України,
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, застосованих за порушення
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», предметом доказування у
даній справі мають бути обставини, які
свідчать про наявність підстав, з якими
закон пов'язує можливість такого
стягнення у судовому порядку,
встановлення факту її сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту,
тощо.

При цьому, питання правомірності
застосування штрафних (фінансових)
санкцій не може бути предметом
доказування у межах даного позову,
оскільки рішення суб'єкта владних
повноважень, яким такий штраф
застосовано, не є предметом позову у
даній справі, а, отже, суд апеляційної
інстанції не має процесуальних
повноважень у межах розгляду даної
справи здійснювати його правовий
аналіз.

Згідно п. 87.11. ст. 87 Податкового кодексу
України, орган стягнення звертається
до суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи, щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких,
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги про стягнення з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в
сумі 150000,00 грн. є обґрунтованими і
підлягають до задоволення.

Колегія суддів приходить до
переконання в тому, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують,
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на правильно встановлених
обставинах справи та з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
у справі № 819/2441/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

В.П. Сапіга