Справа № 242/1406/14-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року справа №242/1406/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Васильєвої І. А., Казначеєва Е. Г.,
секретар судового засідання
Гонтаренко М. Е., за участі представника
позивача Стельник Д. В., за відсутності
відповідача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області на
ухвалу Селидівського міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 р. у
справі № 242/1406/14-а (суддя Пирогова Л. В.)
за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до відділу державної виконавчої
служби Селидівського міського
управління юстиції Донецької області
про визнання незаконною та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, зобов'язання
державного виконавця прийняти вимогу
до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Селидове Донецької
області (далі - УПФУ) звернулося до
Селидівського міського суду Донецької
області з позовом (арк. спр. 1) до відділу
державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Донецької області (далі - ВДВС)
про: 1) визнання незаконною та
скасування постанови ВП № 42938601 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження по примусовому стягненню
заборгованості з ОСОБА_4 по вимозі №
Ф-191У від 3 травня 2013 року в сумі 5589 грн. 77
коп., 2) зобов'язання державного
виконавця прийняти вимогу № Ф-191У від 3
травня 2013 року до примусового
стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в
сумі 5589 грн. 77 коп. Одночасно позивач
просив поновити строк звернення до
суду.

Ухвалою Селидівського міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року
(арк. спр. 2) адміністративний позов
повернуто УПФУ з посиланням на приписи
частини 6 статті 181 КАС України.

УПФУ не погодилося з прийнятим судовим
рішенням, подало апеляційну скаргу
(арк. спр. 5), в якій просило ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Сторони повідомлені про дату, час та
місце слухання. В судовому засіданні
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу. ВДВС надіслало
клопотання про слухання справи за
відсутності представника.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
зазначає наступне.

3 травня 2013 року УПФУ прийнято вимогу №
Ф-191 У про стягнення заборгованості з
ОСОБА_4 на користь УПФУ в м. Селидове в
сумі 5589 грн. 77 коп.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року у справі № 805/7141/13-а було
відмовлено у задоволені позову ОСОБА_4,
до УПФУ в м. Селидове про скасування
вимоги від 3 травня 2013 року № Ф-191 про
сплату недоїмки в розмірі 5589,77 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року у справі № 805/7141/13-а апеляційну
скаргу ОСОБА_4 було задоволено.
Постанову суду першої інстанції від 25
липня 2013 року скасовано. Позовні вимоги
ОСОБА_4 до УПФУ в м. Селидове задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФУ в м. Селидове № Ф-191 від 3
травня 2013 про стягнення боргу зі сплати
сум єдиного внеску в сумі 5589 грн. 77 коп.

УПФУ, не погоджуючись з постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року, направило касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
з клопотанням про зупинення виконання
судового рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 вересня 2013 року відкрито
касаційне провадження за касаційною
скаргою УПФУ та зупинено виконання
постанови Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року до розгляду Вищим
адміністративним судом України
касаційної скарги у справі.

24 лютого 2014 року УПФУ направило до ВДВС
Селидівського МУЮ вимогу від 3 травня
2013 року № Ф-191У для примусового
виконання.

Постановою заступника начальника ВДВС
Селидівського МУЮ від 6 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження на підставі пункту 8
частини 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Частиною 6 статті 181 КАС передбачено, що
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини 1 статті 18 цього Кодексу,
розглядаються місцевим загальним
судом як адміністративним судом, який
видав виконавчий лист.

Суд першої інстанції, повертаючи позов
УПФУ помилково послався на пункт 6
частини 1 статті 107 КАС України,
оскільки ця норма визначає дії судді
при отриманні позову та не передбачає
підстав для повернення позову. Ці
підстави передбачені частиною 3 статті
108 КАС України. Так, згідно вказаної
норми позовна заява повертається
позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув
недоліки позовної заяви, яку залишено
без руху; 2) позивач до відкриття
провадження в адміністративній справі
подав заяву про її відкликання; 3)
позовну заяву подано особою, яка не має
адміністративної процесуальної
дієздатності; 4) позовну заяву від
імені позивача подано особою, яка не
має повноважень на ведення справи; 5) у
провадженні цього або іншого
адміністративного суду є справа про
спір між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав; 6)
справа не підсудна цьому
адміністративному суду; 7) якщо позовну
заяву із вимогою стягнення грошових
коштів, яка ґрунтується на підставі
рішення суб'єкта владних повноважень,
подано суб'єктом владних повноважень
до закінчення строку, передбаченого
частиною п'ятою статті 99 цього Кодексу.

Абзацами 1, 2 частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VІ від 8
липня 2010 року (у редакції станом на час
існування спірних правовідносин)
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
справа про оскарження постанови
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
вимогою УПФУ підсудна Донецькому
окружному адміністративному суду,
виходячи з наступного.

Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра соціальної
політики України. Пенсійний фонд
України входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Пунктом 1.1 Положення Пенсійного фонду
України від 27 червня 2002 року № 11-2 «Про
утворення головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі» визначено, що Головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі разом з
управліннями Пенсійного фонду України
в районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах утворюють
систему територіальних органів
Пенсійного фонду України, який є
центральним органом виконавчої влади.

Згідно статті 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» від 24
березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон №
202) державна виконавча служба входить
до системи органів Міністерства
юстиції України і здійснює виконання
рішень судів, третейських судів та
інших органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України.

За частиною 1 статті 3 Закону № 202
органами державної виконавчої служби,
зокрема, є районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції. Згідно частини 3
статті 3 Закону № 202 районні, районні в
містах, міські (міст обласного
значення), міськрайонні відділи
державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції є
юридичними особами, мають відповідні
рахунки в органах Державного
казначейства України для обліку
депозитних сум і зарахування стягнутих
з боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках, гербову печатку.

Таким чином, позивач та відповідач в
даній адміністративній справі є
органами державної влади, спори між
якими підсудні окружним
адміністративним судам.

Крім того, предметом даного спору є не
дії державного виконавця стосовно
виконавчого листа у справі № 805/7141/13-а
про оскарження вимоги, а дії державного
виконавця щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження за вимогою
УПФУ від 3 травня 2013 року № Ф-191У, тобто
за рішенням органу державної влади, а
не за виконавчим листом.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про наявність
підстав для залишення без задоволення
апеляційної скарги УПФУ з підстав,
визначених в ухвалі апеляційного суду.

Керуючись статтями 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на ухвалу
Селидівського міського суду Донецької
області від 29 квітня 2014 року залишити
без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду
Донецької області від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та
підписана колегією суддів 20 травня 2014
року.

Головуючий суддя
В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва