Справа № 2-а-1522/4618/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-1522/4618/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Турецький О.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 11 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення заборгованості,
-

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплатити на
користь позивача разову грошову
допомогу до 5 травня за період за 2011 рік
в розмірі передбаченому Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 11 серпня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Зобов'язано
Департамент праці та соціальної
політики Одеської міської ради
виплатити на користь ОСОБА_1
недоплачену щорічну разову грошову
допомогу до 05 травня за 2011 рік за період
з 18 січня 2011 року по 18 липня 2011 року
включно, за виключенням отриманої суми
у 2011 році.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради подало апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволені позову відмовити.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ої групи та
має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни-учасників бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, та відповідно до вимог ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня має право
на одержання разової грошової допомоги
у розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції позивач посилався на те, що
виплата йому разової грошової допомоги
до 5 травня здійснювалась у розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідача недоплачені суми
зазначеної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог,
зважаючи на наступне.

Так, відповідно до статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога, зокрема, інвалідам
2-ої групи у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком.

Позивачу у 2011 році виплачена допомога
до 5 травня у розмірі, що передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», що є значно меншим, ніж
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
встановлено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Однак, зміни, внесені підпунктом «б»
підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року N 10-рп/2008).

Після визнання зазначених положень
неконституційними, ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» відновила свою
дію у попередній редакції.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, оскільки у 2011 році дія ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» зупинена не була, та іншого
порядку здійснення вказаних виплат
Законом передбачено не було, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що щорічна разова грошова
допомога інваліда війни 2-ої групи до 5
травня повинна виплачуватися у
розмірі, що становить 8 мінімальних
пенсій за віком.

Крім того, слід зазначити, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», оскільки
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України.

Також, слід зазначити, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
при обчисленні щорічної разової
грошової допомоги інвалідам війни за
основу береться розмір мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність
визначається щорічно в Законі України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
розміри разової грошової допомоги до 5
травня позивачу повинні
нараховуватись виходячи з вказаних
розмірів прожиткового мінімуму.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції доходячи
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для виплати позивачу
одноразової грошової допомоги у
розмірі 8 мінімальних пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком на рівні прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність на відповідний період,
посилаючись на положення ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», яка
регулює порядок виплати одноразової
грошової допомоги інвалідам війни до 5
травня, та відповідно регулює спірні
правовідносини, помилково в
резолютивній частині оскаржуваного
рішення застосовує до спірних
правовідносин положення ч.2 ст. 99 КАС
України щодо 6-ти місячного строку
звернення до суду. Судова колегія
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо можливості задоволення
позовних вимог за період з 18 січня 2011
року по 18 липня 2011 року є помилковими,
оскільки дана виплата є одноразовою
виплатою.

Оскільки судом першої інстанції
правильно по суті вирішено справу, але
з помилковим застосуванням норм
процесуального права, постановлене по
справі судове рішення на підставі п. 1 ч.
1 ст. 201 КАС України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 11 серпня 2011 року змінити,
виклавши її резолютивну частину в
наступній редакції:

«Зобов'язати Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради виплатити на користь ОСОБА_1
недоплачену щорічну разову грошову
допомогу до 05 травня за 2011 рік включно,
за виключенням отриманої суми у 2011
році.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов