Справа № 405/2057/14-а
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2057/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді:
Драного В.В.

при секретарі :
Дудко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Кіровограді
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління
Державтоінспекції УМВС України в
Кіровоградській області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд скасувати постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 358251 від
28.02.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності, а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити. Вказав, що 28.02.2014 року
інспектором ДПС було винесено
постанову про накладення щодо нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу 425 грн. за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. З вказаним
висновком та постановою інспектора ДПС
не погоджується, оскільки доказів того,
що він нібито порушив ПДР України
відповідач не надав, у зв'язку з чим
підстав для складання постанови не
було. Вважає, що оскаржуваною
постановою неправомірно накладено
адміністративне стягнення, а тому вона
є незаконною і підлягає скасуванню а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закриттю.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву в якій просив розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, до суду надав заяву про
розгляд справи без його участі, також
надав СD диск з відеозаписом вчинення
ОСОБА_1 правопорушення. Просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Дослідивши письмові докази у справі,
оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності його рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере

участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об"єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність ,допустимість
,достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідачем на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення за порушення п. 8.7.3 (ґ) Правил
дорожнього руху України.

Так, відповідно до постанови серії ПС1
№ 358251 від 28.02.2014 року винесеної
інспектором ДПС Степаненком Д.Д. у
справі про адміністративне
правопорушення, ОСОБА_1 28.02.2014 року о 19.38
год. керуючи автомобілем марки «Lifan»,
державний номер НОМЕР_1, в м.
Кіровограді по вул. Ж. Революції,
здійснив проїзд регульованого
пішохідного переходу при сигналі
світлофора, що забороняє рух (жовтий),
чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, за що
передбачена відповідальність за ч. 2
ст. 122 КУпАП.

Вказана постанова прийнята на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення та винесена у
відповідності до ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, висновком експерта,
речовими доказами, показаннями
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції
фото-кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Позивач як дієздатна особа, що
усвідомлює наслідки своїх вчинків в
протоколі про адміністративне
правопорушення серія АА2 № 428822 від
28.02.2014 року особисто зазначив, що з
діями працівниками ДАІ не згоден,
правил дорожнього руху не порушував,
але не надав до суду будь - яких
тверджень та доказів на обгрунтування
відсутності адміністративного
правопорушення.

Обставини вчинення правопорушення
позивачем не спростовані.

Формулювання цього складу
адміністративного правопорушення (ч. 2
ст. 122 КУпАП України) свідчить про те, що
визначальним є факт порушення правил
проїзду перехресть, в той час як мотиви
водія чому він допустив такий
проступок, на склад проступку не
впливають.

Відповідно до п. 8.7.3 (ґ) ПДР України
жовтий забороняє рух і попереджає про
наступну зміну сигналів.

Як вбачається з постанови до останньої
в якості доказу додається протокол АА2
№ 428822 від 28.02.2014 року, який містить
пояснення порушника щодо незгоди з
обставинами вчиненого правопорушення.
Однак, з оглянутого відео запису
встановлено, що ОСОБА_1 дійсно здійснив
порушення ПДР, які полягають у проїзді
регульованого пішохідного переходу на
заборонений сигнал світлофора (жовтий).
Враховуючи вимоги ч. ст. 71 КАС України,
згідно якої кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтується її вимоги та заперечення,
суд вважає, що вимоги позивача є
безпідставними і задоволенню не
підлягають , оскільки не
підтверджуються матеріалами справи.
Суд вважає, що пояснення позивача щодо
незгоди з порушенням ПДР України
надані з метою уникнення від
адміністративної відповідальності, а
тому оцінюються критично.

Отже, твердження позивача про
відсутність належних доказів, які б
вказували на вчинення ним
адміністративного правопорушення, не
знайшло свого підтвердження в ході
судового розгляду та суперечить іншим
матеріалам справи.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного, оцінюючи надані
сторонами в підтвердження та
заперечення позову докази, в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
посилання позивача на неправомірність
дій інспектора при складанні протоколу
та винесенні постанови не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні та спростовуються
матеріалами справи, з яких встановлено,
що інспектор діяв в межах своїх
повноважень, а постанова винесена в
межах компетенції та на підставі
діючих норм КУпАП.

За викладених підстав, суд приходить до
висновку, що оскаржувана постанова є
законною та обґрунтованою і не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, а відтак відсутні належні
правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 122 ч.2, 251, 280, 283 КУпАП,
ст.ст. 11, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Державтоінспекції УМВС
України в Кіровоградській області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 358251 від 28.02.2014 року - відмовити
повністю.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
В.В. Драний