Справа № 815/6891/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6891/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник
позивача - Буценко С.В. (довіреність від
01.08.2012 р.),

представник
відповідача та третьої особи - Грунь
С.О.

(довіреності від
30.09.2013 р. та від 04.10.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 19 лютого 2014 року по справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства ремонтно-будівельного
управління № 5 Одеського міського ПБ
Рембудтреста до Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, за участю третьої
особи з боку відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головного управління
Міндоходів в Одеській області, про
визнання протиправними дії та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство
ремонтно-будівельного управління № 5
Одеського міського ПБ Рембудтреста
(далі - позивач, або ДП РБУ № 5 Одеського
міського ПБ Рембудтреста) звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, далі - відповідач,
або ДПІ у Приморському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області), за
участю третьої особи з боку
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, в якому позивач
просив суд визнати протиправними дії
відповідача стосовно проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ДП РБУ № 5 Одеського міського
ПБ Рембудтреста, а також, визнати
незаконними та скасувати у повному
обсязі податкові повідомлення -
рішення відповідача від 20.06.2013 року №
та № , якими суб'єкту
господарювання визначено суму
податкового зобов'язання і застосовані
штрафні (фінансові) санкції з податку
на додану вартість у розмірі 1252595 грн.
та з податку на прибуток у розмірі 1315226
грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року вказаний адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси від 20.06.2013 року №
та № . В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції, в
частині задоволених позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову, наголошуючи,
зокрема, на правомірності винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

В судовому засідання представник
відповідача та третьої особи підтримав
вимоги поданої апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача та просив залишити останню
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлень від 13.05.2013 року №№
001289/1255, 001430/1263, 000668/1266, 001365/1267, 001366/1268,
виданих ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Одеської області ДПС згідно п. 77.1
п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України
та відповідно до плану-графіка
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання, відповідачем
проведена планова виїзна перевірка ДП
РБУ № 5 Одеського міського ПБ
Рембудтреста з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
складено акт від 06.06.2013 № 3291/22-80/03331625
(а.с.12-57 т.1).

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у Приморському районі м. Одеси
Одеської області ДПС були прийняті
податкові повідомлення-рішення
від 20.06.2013 року № та №
, якими позивачу визначено суму
податкового зобов'язання і застосовані
штрафні (фінансові) санкції з податку
на додану вартість у розмірі 1252595 грн.
та з податку на прибуток у розмірі 1315226
грн. (а.с.78, 79 т.1).

Не погодившись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду з метою їх
оскарження.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення винесено
податковим органом неправомірно,
безпідставно та в порушення положень
чинного податкового законодавства
України, з урахуванням наступного.

Так, як встановлено судом першої
інстанції, позивачем («Підрядник») за
період червень-вересень 2012 року були
укладені Договори субпідряду на
виконання будівельних робіт з ПП
«Унісон Дизайн» - «Субпідрядник»
(а.с.12-255 т.3, а.с.1-267 т.4, 1-62 т.5).

Відповідно п. 2 зазначених Договорів
Субпідрядник зобов'язується виконати
своїми чи залученими силами
передбачені договором роботи,
відповідно до затвердженого кошторису,
забезпечити готовність робіт, що
виконуються та здавати обсяги цих
робіт у порядку, згідно з встановленими
будівельними нормами та правилами.

Відповідно п. 7 вищенаведених Договорів
Субпідрядник забезпечує технічну
документацію, воду та електроенергію,
матеріали, побутові приміщення, несе
охорону об'єкта.

На підтвердження виконання умов
вказаних Договорів у перевіряємий
період, позивачем до суду надані: акти
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2в, довідки про вартість
виконаних будівельних робіт форми КБ-3,
акти надання послуг, акти передачі
первинної документації для виконання
будівельно-монтажних робіт, рахунки на
оплату (а.с.12-255 т.3, а.с.1-267 т.4, 2-62 т.5).

Крім того, матеріали справи містять
копії податкових накладних на
виконання вказаних Договорів,
отриманих позивачем від постачальника
робіт - ПП «Унісон Дизайн», які, також,
підтверджують факт здійснення
вищевказаних господарських операцій
та дають право на включення податку на
додану вартість до складу ціни послуг
(робіт) та є необхідною умовою для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Також, як встановлено судом першої
інстанції, позивачем - «Підрядник» з
ТОВ «Фалкон-2011» - «Субпідрядник»
були укладені Договори субпідряду на
виконання будівельних робіт (а.с.76-167
т.5), відповідно до умов яких
Субпідрядник зобов'язується виконати
своїми чи залученими силами
передбачені договором роботи,
відповідно до затвердженого кошторису,
забезпечити готовність робіт, що
виконуються та здавати їх обсяги робіт
у порядку, згідно з встановленими
будівельними нормами та правилами.

В обґрунтування фактичності
здійснення господарських операцій по
виконанню будівельних робіт за
вказаними Договорами позивачем до суду
надані акти приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3, а також
банківські виписки щодо перерахування
грошових коштів на рахунок ТОВ «Фалкон
2011» (а.с.76-167 т.5).

Крім того, матеріали справи містять
копії податкових накладних на
виконання вказаних Договорів,
отриманих позивачем від постачальника
робіт - ТОВ «Фалкон 2011», які, також,
підтверджують факт здійснення
вищевказаних господарських операцій
та дають право на включення податку на
додану вартість до складу ціни послуг
(робіт) та є необхідною умовою для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Як вбачається зі змісту акту спірної
перевірки, відповідач не заперечує, що
первинні документи, в тому числі
податкові накладні, на підставі яких
позивачем сформований податковий
кредит та валові витрати за
перевіряємий період, належним чином
оформлені, суми податку на додану
вартість по зазначеним податковим
накладним включені до податкового
кредиту відповідного періоду,
відображені у реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних, а також
відповідають даним податкових
декларацій. Тобто, під час проведення
спірної перевірки до наявної у
позивача первинної документації по
операціям з ТОВ «Фалкон 2011» та ПП
«Унісон Дизайн» у податкового органу
не виникло жодних претензій, як і до
правильності її оформлення, так і до
відображення у бухгалтерському та
податковому обліку.

Поряд з цим, як зазначено в апеляційній
скарзі відповідача, що, також,
відображено в акті спірної перевірки,
висновки щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства були
здійснені податковим органом лише
виходячи зі змісту актів ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
26.12.2012 року № 2341/22-20/34795572 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість ПП
«Унісон Дизайн», від 17.01.2013 року №
165/2240/34795572 «Про неможливість проведення
перевірки ПП «Унісон Дизайн» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період
червень, вересень, жовтень 2012 року» та
від 17.01.2013 року № 168/2240/37649519 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Фалкон-2011» з питання
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з контрагентами,
якими сформовано податкові
зобов'язання та податковий кредит за
серпень - листопад 2012 року» (а.с.173-189,
191-209 т.1), не беручи до уваги первинну
документацію позивача.

Однак, колегія суддів вважає
недостатніми для висновків акту
перевірки про порушення позивачем
податкового законодавства, посилання в
ньому лише на акти про неможливість
проведення зустрічних
звірок/перевірок, складені органами
державної податкової служби відносно
контрагентів позивача, оскільки без
визначення в акті перевірки і
дослідження договорів позивача з його
контрагентами, які на думку
перевіряючих не відповідають закону,
поставок та інших господарських
операцій, умов цих договорів, їх
виконання з посиланням на первинні
документи, такі висновки не
ґрунтуються на законодавстві і не
можуть бути підставою для прийняття
рішень про донарахування податкових
зобов'язань та застосування штрафних
санкцій відносно позивача.

На думку колегії суддів, такого роду
обґрунтування, взагалі не припустимі в
офіційних документах суб'єктів владних
повноважень, на підставі яких
приймаються акти індивідуальної дії,
на зразок оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, оскільки, по-перше,
приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України
чітко визначено, що органи державної
влади та їх посадові особи можуть діяти
виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
тобто, роблячи висновок про допущення
будь-яким суб'єктом правовідносин
порушення діючого законодавства, орган
державної влади зобов'язаний чітко
встановити склад такого порушення,
зазначивши, в якій саме події воно
полягає та якими саме фактичними
даними (доказами) це підтверджується,
та жодним чином не викладати
припущення щодо порушення
законодавства за відсутності належних
доказів на підтвердження їх вчинення.
По-друге, суб'єкт владних повноважень
повинен бути здатним підтвердити
правомірність зроблених ним висновків
у законодавчо визначеному порядку.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що, як вбачається
зі змісту актів про неможливість
проведення зустрічних
звірок/перевірок, які були використані
відповідачем при проведенні спірної
перевірки та фактично стали підставою
для визначення позивачу грошових
зобов'язань оскаржуваними податковими
повідомленнями - рішеннями, під час
проведення зазначених зустрічних
звірок/перевірок відносини, що виникли
між позивачем та його контрагентами не
досліджувались перевіряючими. В акті
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС від 17.01.2013 року № 165/2240/34795572 «Про
неможливість проведення перевірки ПП
«Унісон Дизайн» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період червень, вересень,
жовтень 2012 року» взагалі відсутні
посилання на взаємовідносини позивача
з ПП «Унісон Дизайн». В зазначено акті
про неможливість проведення перевірки
ПП «Унісон Дизайн» посадовими особами
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС зазначено, що згідно АС
«Співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту у
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» основним постачальником ПП
«Унісон дизайн» за період червень 2012
року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року
було ТОВ «Агроснаб», надалі податковим
органом вказано, що від Лівобережної
міжрайонної ДПІ Дніпропетровської
області ДПС отримано матеріали
перевірки ТОВ «Агроснаб» та наводиться
їх зміст. В акті ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС від 26.12.2012 року №
2341/22-20/34795572 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість ПП «Унісон Дизайн», також,
взагалі відсутні посилання на
взаємовідносини позивача з ПП «Унісон
Дизайн». У вказаному акті посадовими
особами ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС наводиться лише загальна
інформація щодо ПП «Унісон Дизайн», без
дослідження взаємовідносин вказаного
підприємства з іншими суб'єктами
господарювання. Акт ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
17.01.2013 року № 168/2240/37649519 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Фалкон-2011» з питання
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з контрагентами,
якими сформовано податкові
зобов'язання та податковий кредит за
серпень - листопад 2012 року», в тому
числі, не містить жодних посилань на
взаємовідносини позивача з його
контрагентом ТОВ «Фалкон-2011». Висновки
вказаного акту ґрунтуються виключно на
тому, що станом на момент проведення
зустрічної звірки, за результатами
якої він складений, ТОВ «Фалкон-2011» не
знаходиться за своєю юридичною
адресою. Тобто, висновок податкового
органу щодо порушення позивачем вимог
п.п. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, п.п. 138.8.1, 138.8.2 п. 138.8
ст. 138, абз. а п. 198.1, абз. 1 п. 198.3 ст. 198, п.
201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України
ґрунтується виключно на наявній
податковій інформації по підприємству
- ТОВ «Агроснаб», який, в свою чергу, мав
господарські відносини з контрагентом
позивача - ПП «Унісон Дизайн», а також
висновках податкового органу щодо
відсутності посадових осіб ПП «Унісон
Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011» за
податковою адресою та відсутності у
вказаних підприємств виробничих
можливостей на здійснення
господарської діяльності.

Однак, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновками податкового
органу та вважає їх безпідставними,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право на податковий кредит в
залежність від обов'язкового
підтвердження декларування
відповідної суми податкових
зобов'язань контрагентом. Податок на
додану вартість є непрямим податком і
сплачується при придбанні товару
(послуги) не безпосередньо до бюджету, а
постачальнику товарів (послуг). І лише у
такого постачальника товарів (послуг),
який у складі вартості проданого
товару (послуги) отримав податок на
додану вартість, виникають
зобов'язання стосовно сплати податку
до бюджету. При цьому, покупець товарів
(послуг) не може нести відповідальність
за постачальника. Відповідно, несплата
податку на додану вартість
постачальником сама по собі не є
підставою для зменшення податкового
кредиту зазначеного податку
товариству, яке віднесло до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість, сплачену в ціні
товару.

Можливі ж порушення податкового
законодавства з боку контрагентів
позивача при здійсненні господарських
операцій в ланцюзі постачання з
третіми особами для зниження об'єкту
оподаткування, доказів чого податковим
органом до суду надано не було, не
можуть бути самостійною та достатньою
підставою для висновку про відсутність
фактичного здійснення господарських
операцій для ДП РБУ № 5 Одеського
міського ПБ Рембудтреста та
відсутність у позивача, як покупця
товару/послуг, права на витрати по цим
операціям та податковий кредит з ПДВ, а
тому не можуть бути підставою для
позбавлення позивача права формувати
витрати та податковий кредит по
господарських операціях з цими
контрагентами.

Крім того, колегія суддів вважає, також,
за необхідне зазначити, що діючим
законодавством, не передбачено і не
визначено обов'язку підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Це відповідає практиці Верховного Суду
України у подібних правовідносинах.
Так, у постанові від 11 грудня 2007 року
(справа № 21-1376во06) Верховний Суд
України дійшов висновку, що у разі
невиконання контрагентом зобов'язання
зі сплати податку до бюджету,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення платника ПДВ права на його
відшкодування у разі, коли цей платник
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Крім того, для того, щоб стверджувати
про відсутність поставок в ланцюгу,
податкова інспекція, в першу чергу,
повинна була встановити тотожність
товару, який переміщувався за цим
ланцюгом, але акт перевірки таких даних
не містять. Більш того, колегія суддів
наголошує, що податковий орган
доходячи таких висновків взагалі не
врахував, що контрагенти позивача
надавали йому послуги щодо виконання
будівельно-монтажних робіт, а не
поставляли товар.

Також, колегія суддів зазначає, що у
разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями та їх
постачальниками, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, позивач та його контрагенти
на момент укладання та виконання
спірних Договорів були зареєстровані в
ЄДР, знаходились на податкову обліку в
ДПІ, мали свідоцтво платника податку на
додану вартість, що не заперечується
апелянтом, а також відображено в акті
спірної перевірки.

Щодо посилань апелянта, в
обґрунтування правомірності винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, на відсутність у контрагентів
позивача основних фондів, складських
приміщень, трудових резервів,
відсутність цих суб'єктів
господарювання за юридичною адресою,
що, на думку останнього, унеможливлює
здійснення ними будь-якої
господарської діяльності, колегія
суддів зазначає, що позивач за законом
не зобов'язаний був отримувати у
контрагентів документи з метою
доведення ким саме безпосередньо
виконувались роботи за укладеними
договорами або перевіряти кількість
працюючих осіб контрагентів. Чинним
законодавством чітко не
регламентована обов'язкова кількість
необхідних ресурсів для здійснення тої
чи іншої діяльності. Представник
відповідача, також, не зміг надати
пояснення стосовно того, яка кількість
працюючих осіб достатня для такого
виду діяльності, за яким було здійснено
господарські операції між позивачем та
його контрагентами.

Крім того, колегія суддів наголошує, що
на підтвердження належності
здійснення контрагентами позивача - ПП
«Унісон Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011»
будівельних робіт за спірними
Договорами субпідряду, за якими
позивач відніс спірні суми до складу
податкового кредиту та валових витрат,
було надано до суду: виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, зі змісту
яких вбачається, що ПП «Унісон Дизайн»
та ТОВ «Фалкон-2011» зареєстровані як
юридичні особи; довідки про взяття на
облік ПП «Унісон Дизайн» та ТОВ
«Фалкон-2011» як платників податку;
свідоцтва про реєстрацію ПП «Унісон
Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011» платниками
податку на додану вартість; ліцензії на
господарську діяльність, пов'язану із
створенням об'єктів архітектури (за
переліком згідно з додатком), видані ПП
«Унісон Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011»;
довідки з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, відповідно до яких видами
діяльності ПП «Унісон Дизайн» та ТОВ
«Фалкон-2011» за КВЕД, зокрема, є: 41.20 -
будівництво житлових і нежитлових
будівель (а.с.2-11 т.3, 63-75 т.5).

Також, колегія суддів зазначає, що зі
змісту актів про неможливість
проведення зустрічних
звірок/перевірок, які стали підставою
для вказаних висновків податкового
органу та на які він посилається в
обґрунтування цих доводів вбачається,
що станом на момент виникнення
взаємовідносин позивача з його
контрагентами останні подавали
податкову звітність, мали відповідні
розрахункові рахунки в банку.

Враховуючи викладене, посилання
апелянта на той факт, що у ПП «Унісон
Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011» для
здійснення відповідних господарських
операцій із позивачем були відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби, а також
те, що ці підприємства не знаходяться
за юридичною адресою, колегією суддів
не приймаються до уваги з мотивів
безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів, також, не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
ненадання позивачем до перевірки
кошторису, що є невід'ємною частиною
договорів та актів форми КБ - 2в,
оскільки типові форми первинних
облікових документів у будівництві
«Акт приймання виконаних будівельних
робіт» (типова форма № КБ-2в) та
«Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати» (типова
форма № КБ-3), затверджені наказом
Мінрегіонбуду від 04 грудня 2009 року № 554
підлягають обов'язковому застосуванню
при проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності, а по
об'єктах, будівництво яких
здійснюється за рахунок інших джерел
фінансування, застосування таких форм
обумовлюється договором підряду.
Тобто, будівельні організації можуть
застосовувати ці типові форми, якщо це
обумовлено в договорі підряду, або
документи довільної форми, розроблені
самостійно, зазначивши в них
обов'язкові реквізити первинних
документів, передбачені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» і
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995
року (зареєстровано в Мін'юсті України
05.06.1995 року за № 168/704). Така ж позиція
викладена в листах Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 09.03.2010 року № 12/19-2-9-21-2368, від
16.03.2010 року № 12/19-3-9-14-295, від 06.05.2010 року №
2/12-20/4993, від 12.01.2012 року № 7/15-488.

Також, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги направлені на адресу
суду, листом ГУ Міндоходів в Одеській
області від 29.01.2014 року №
382/9/15-32-09-04 (вхід № 2194/14 від 29.01.2014 року),
протокол допиту директора ТОВ «Фалкон
2011» ОСОБА_5, вирок Деснянського
районного суду м. Києва від 15.07.2013 року у
відношенні ОСОБА_5 та пояснення
директора ПП «Унісон Дизайн» ОСОБА_6
(а.с.116-129 т.2), оскільки визначаючи
предмет доказування у справі, суди
повинні виходити з обставин, якими
податковий орган обґрунтовує позицію
щодо нереального характеру
господарських операцій, та надати
оцінку таким обставинам. Як вже
наголошувалось колегією суддів,
підставою для висновків податкового
органу щодо заниження позивачем
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість та прибуток стали
висновки та зміст взагалі актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок/перевірок ПП «Унісон Дизайн» та
ТОВ «Фалкон-2011» від 26.12.2012 року
№ 2341/22-20/34795572 та від 17.01.2013 року №№
165/2240/34795572, 168/2240/37649519, вказаний протокол
допиту та вирок суду не були
використані відповідачем при
проведені спірної перевірки та не
досліджувались перевіряючими, та вони
не були підставою для визначення
позивачу податкових зобов'язань,
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Таким чином, оскільки висновок
податкового органу щодо порушення
позивачем податкового законодавства
ґрунтується лише на висновках актів
про неможливість проведення
зустрічних звірок/перевірок, складених
органами державної податкової служби
відносно контрагентів позивача, які, в
свою чергу, ґрунтуються виключно на
наявній податковій інформації по
підприємству - ТОВ «Агроснаб», який мав
господарські відносини з контрагентом
позивача - ПП «Унісон Дизайн», а також
висновків податкового органу щодо
відсутності посадових осіб ПП «Унісон
Дизайн» та ТОВ «Фалкон-2011» за
податковою адресою та відсутності у
вказаних підприємств виробничих
можливостей на здійснення
господарської діяльності, без
дослідження господарських відносин
позивача з його контрагентами, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем не
доведено правомірність винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Державного підприємства
ремонтно-будівельного управління № 5
Одеського міського ПБ Рембудтреста до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, за участю третьої
особи з боку відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головного управління
Міндоходів в Одеській області, про
визнання протиправними дії та
скасування податкових
повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 16 травня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/