Справа № 824/1529/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/1529/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Дрищенюк
М.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області про скасування
постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі-Позивач) звернулася з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області
(далі-Відповідач) про скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №3/14 від 28.01.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що 13 грудня 2011 на
підставі договору дарування набула
право приватної власності на нежитлове
приміщення - корівник, з/б конструкція,
загальною площею 2293,60 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1

27 березня 2012 року позивач подала
декларацію про початок виконання
будівельних робіт до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області з
метою реконструкції приміщення
корівника під сховище для зберігання
с/г продукції.

28 січня 2014 року постановою заступника
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області Кононової Н.В. на
позивача накладено штраф у сумі 12180 грн.
згідно п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Вказане рішення приймалося на підставі
акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності від 17.01.2014 року та протоколу
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 17.01.2014
року. Про проведення перевірки вона
повідомлена не була, оскільки з 15 січня
2014 року по 29 січня 2014 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні
Камянець-Подільської ЦРЛ, а тому
вважає, що правопорушення не вчиняла.

Вважає незаконною та просить скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області №3/14 від 28.01.2014
року про накладення на ОСОБА_3 штрафу в
сумі 12180 грн. згідно п.2 ч.6 ст.2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві та
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги й заперечення, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не належить до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 березня 2012 року
позивач подала декларацію про початок
виконання будівельних робіт до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області, а саме
реконструкція приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції по АДРЕСА_1

27.12.2013 року листом №7/24/5-7/882 інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області на
адресу ОСОБА_3 направлено повідомлення
про проведення планової перевірки
виконання будівельних робіт з
реконструкції приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції по АДРЕСА_1 щодо дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудування, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

08.01.2014 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області було видано
посвідчення (направлення) №2/14 та
направлено головних державних
інспекторів Вишневського В.М. та
Бурковець Ж.О. для здійснення планової
перевірки щодо дотримання вимог
законодавства у сфері містобудування в
термін з 08 січня по 17 січня 2014 року з
реконструкції приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції по АДРЕСА_1

17 січня 2014 року головними державними
інспекторами Вишневським В.М. та
Бурковець Ж.О. складено Акт про
недопущення посадових осіб інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області на
реконструкцію приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції по АДРЕСА_1 для проведення
планової перевірки, у зв'язку з чим
порушено положення п.1 ч.4 ст.41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та п.п. 1 п.11
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553.

У зв'язку з чим 17.01.2014 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

28 січня 2014 року заступником начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області Кононовою Н.В.
розглянувши матеріали справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності винесено постанову №3/14 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
накладено штраф у сумі 12180,00 грн.,
відповідальність за яке передбачено п.2
ч.6 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Законодавчим актом який визначає умови
та порядок застосування штрафних
санкцій у сфері містобудівної
діяльності - є Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування,
які виконують будівельні роботи,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за виконання будівельних робіт
з порушенням вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил або
затверджених проектних рішень - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури, додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Статтею 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зазначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
(ч.1).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України (ч.2).

Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право:

- безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню;

- проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації (п. 1, 4 ч.4).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011р. № 553 затверджено
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі-Порядок). Пунктом 1 Порядку
зазначено, що він визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.
Плановою перевіркою вважається
перевірка, що передбачена планом
роботи інспекції, який
затверджується керівником
відповідної інспекції.

Згідно п. 6 Порядку визначено, що
«Плановою перевіркою вважається
перевірка, що передбачена планом
роботи інспекції, який затверджується
керівником відповідної інспекції».

Відповідно до Наказу № 187-р від 24.12.2013
року затверджено план перевірок
об'єктів будівництва на території
Чернівецької області на І квартал 2014
року згідно з додатком де зазначена
планова перевірка на об'єкті по
реконструкції приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції, АДРЕСА_1.

Як вже зазначалось вище 27.12.2013 року
листом №7/24/5-7/882 інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області на адресу ОСОБА_3
направлено повідомлення про
проведення планової перевірки
виконання будівельних робіт з
реконструкції приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції по АДРЕСА_1 щодо дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудування.

Дане повідомлення позивачем отримано
02.01.2014 року, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Під час розгляду справи в суді,
представником відповідача було також
зазначено, що головним державним
інспектором Вишневським Василем
Михайловичем було здійснено
телефонний дзвінок на мобільний
номер 067 -372 - 55 -21, який вказаний в
декларації на початок виконання
будівельних робіт та остаточно
погоджено із представником позивача
термін проведення планової перевірки.
Проте прибувши на об'єкт перевірки
інспектори нікого там не застали.
Представник відповів по мобільному
телефону, що він зараз на місце
приїхати не може, а Позивач знаходиться
вдома і також на об'єкт перевірки не
з'явиться.

Відповідно по факту скоєного
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, головними державними
інспекторами Вишневським В.М. та
Бурковець Ж.О. складено акт про
недопущення посадових осіб Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функції.
Одночасно із актом про не допуск,
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Зазначені матеріали разом із
супровідним листом були відправлені
позивачу поштою, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

В супровідному листі зазначалося, що
«для винесення постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
запрошуємо Вас (ОСОБА_3) до Інспекції на
28.01.2014 року з 10-00 - 12-00 за адресою: П.
Целана, 11. У разі Вашої неявки постанова
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності буде
винесена без Вашої участі».

У вказаний час позивач до Інспекції не
з'явився, у зв'язку з чим 28.01.2014 року
винесено постанову № 3/14 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та визнано
фізичну особу - підприємця ОСОБА_3
винною у вчинені правопорушення
передбаченого п.2 ч.6 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі
12180,00 грн.

При проведенні перевірки працівники
Інспекції керувалися та діяли в рамках
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», а також Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 № 553.

Відповідно до пп. 1 п. 11 Порядку посадові
особи інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право:

- безперешкодного доступу на місце
будівництва об'єкта, або
місцезнаходження суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.
Форми актів та інших документів, які
складаються під час або за
результатами здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджуються Мінрегіоном (п.15
Порядку).

Форми актів та інших документів, які
складаються під час або за
результатами здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затверджено наказом Міністерства
регіонального розвитку; будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 15.05.2012 № 240.

Вказаним наказом затверджено такі
форми актів:

1) форму акта перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил;

2) форму акта про недопущення посадових
осіб інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на них функцій.

З огляду на те, що ОСОБА_3 не з'явилась на
об'єкт будівництва, явку свого
представника не забезпечила на
перевірку виконання робіт по
реконструкції приміщення корівника
під сховище для зберігання с/г
продукції, АДРЕСА_1 та не надала при
цьому відповідних дозвільних
документів, проектної та іншої
передбаченої законодавством
документації, тим самим унеможливила
проведення планової перевірки
виконання вищевказаних робіт. Таким
чином, позивачем дійсно допущено
порушення вимог п.1 ч.4 ст.41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та пп.1 п.11
Порядку.

Суд вважає, що не допуск не обов'язково
повинен мати активний характер. Такий
не допуск може бути у і формі створення
обставин, які фактично не дають змогу
провести перевірки, як-от: відсутність
уповноважених осіб забудовника для
допуску чи не допуску до перевірки,
відсутність документів та інше.
Забезпечення на об'єкті будівництва
відповідальної особи забудовника та
наявність будівельної документації є
особистою внутрішньою справою
позивача і не впливає (не ставить в
залежність) на виконання суб'єктами
владних повноважень своїх функцій і
завдань, в тому числі тих, які
стосуються проведення перевірки.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов
висновку, що оскаржуваною постановою
правомірно визнано позивача винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі
12180,00 грн. (аналогічного висновку дійшов
Вищий адміністративний суд України у
постанові від 06.02.2014 № К/800/50993/13).

При цьому, суд вважає необхідним
звернути увагу позивача на те, що
жодною нормою закону чи підзаконного
нормативно-правового акту, які
регулюють правовідносини у сфері
містобудівної діяльності, не
передбачено обв'язку органу
державного архітектурно-будівельного
контролю здійснювати повідомлення
суб'єктів містобудування про
проведення перевірки. Тому, суд не
досліджує обставин щодо повідомлення
чи неповідомлення ОСОБА_3 про
проведення планової перевірки.

Таким чином, підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідач довів правомірність
оскаржуваної постанови, натомість
доводи позивача в обґрунтування своїх
позовних вимог є безпідставними та
необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставин
справи суд дійшов висновку, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень довів належним чином суду
правомірність своїх дій та рішень, в
той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотного, а тому
вважає, що дії та рішення відповідача
не суперечать вимогам ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 17 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 22 квітня
2014 року.

Суддя
Маренич
І.В.