Справа № 812/2954/14
Суддя: А.А. Лагутін
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2954/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Лагутіна А.А.;

при секретарі судового засідання:
Рязанській Є.О.;

за участю представників сторін: не
з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
Луганського обласного відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до громадського
об'єднання громадян Краснолуцький клуб
бойових мистецтв «Меконг-Красний Луч»
про стягнення заборгованості в сумі
361,27 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Позивач) до громадського об'єднання
громадян Краснолуцький клуб бойових
мистецтв «Меконг-Красний Луч» (далі -
Відповідач) про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків в сумі 361,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач зареєстрований
як платник збору на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що використовує
працю найманих працівників, в
Антрацитівській міській виконавчій
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за № 54. Відповідно
до пункту 2 частини 2 статті 27 Закону
України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
страхувальник зобов'язаний
нараховувати та сплачувати страхові
внески в установлені строки та в
повному обсязі. Згідно фінансового
звіту про нараховані внески,
перерахування та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
форми 4-ФСС з ТВП, за відповідачем
рахується непогашена частина
заборгованості в сумі 361,27 грн., яку
позивач просив стягнути в судовому
порядку на свою користь.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату, місце і час
судового засідання повідомлялись
належним чином, представник позивача
просив суд розглянути позов без його
участі, причини неявки представника
відповідача суду невідомі (аркуші
справи 17, 20, 21).

Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду, У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до частини 6 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних в матеріалах справи
доказів.

У встановлений судом строк
відповідачем не подано ані заперечень
проти позову, ані заяви про визнання
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон №
2464), яким запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 2464 суми внесків, нарахованих
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року. Стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Відповідно до статті 14 Закону України
від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) страхові фонди є
органами, які здійснюють керівництво
та управління окремими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, провадять
збір та акумуляцію страхових внесків,
контроль за використанням коштів,
забезпечують фінансування виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та здійснюють
інші функції згідно з затвердженими
статутами.

Законом України від 18 січня 2008 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" (далі - Закон №
2240) (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено правові, організаційні та
фінансові основи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян на
випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, народженням дитини та
необхідністю догляду за нею, у разі
смерті, а також надання послуг із
санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованим особам та
членам їх сімей. Матеріальне
забезпечення та соціальні послуги, що
надаються за цим Законом, є окремим
видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян, що здійснюється Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2240
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно із частиною 3 статті 10 Закону №
2240 виконавча дирекція Фонду є
виконавчим органом правління Фонду,
який забезпечує виконання рішень
правління.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду та здійснює діяльність
від імені Фонду в межах та в порядку,
визначених статутом Фонду та
положенням про виконавчу дирекцію
Фонду, що затверджується його
правлінням.

Частиною 1 статті 22 Закону № 2240
передбачено, що платниками страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
є страхувальники та застраховані
особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідача було зареєстровано в
Антрацитівській міській виконавчій
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за № 54 як платника
збору на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, що
використовує працю найманих
працівників (аркуш справи 9).

Відповідно до статті 1 Закону України
від 11 січня 2001 року № 2213-ІІІ "Про розмір
внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" (далі - Закон -
№ 2213) (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) та
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 розділу 3
Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26 червня 2001
року № 16 (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Інструкція № 16) відповідач, як
суб'єкт підприємницької діяльності, що
має найману робочу силу, повинен
нараховувати 1,4% суми фактичних витрат
на оплату праці найманих працівників
та 0,5%-1% суми оплати праці найманих
працівників.

Згідно звіту по коштах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованнями, за
дев'ять місяців року 2005 року форми 4-ФСС
з ТВП, за відповідачем рахується
непогашена частина заборгованості зі
сплати страхових внесків у розмірі 361,27
грн.(аркуші справи 10).

Заборгованість відповідача в сумі 361,27
грн. на теперішній час залишається
несплаченою, та також підтверджується
довідкою про прострочену
заборгованість (аркуш справи 9).

У визначений законодавством термін
кошти страхувальником не сплачені.

Законом № 2240 встановлено, що
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Перерахування зазначених
сум шляхом безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.

Статтею 30 Закону № 2240 передбачено, що
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за ухилення від
реєстрації як платника страхових
внесків, несвоєчасність сплати та
неповну сплату страхових внесків, у
тому числі страхових внесків, що
сплачують застраховані особи через
рахунки роботодавців, а також за
порушення порядку використання
страхових коштів.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону
№ 2240 строк давності щодо стягнення
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій не застосовується. Не сплачені
в строк страхові внески, пеня і штраф
стягуються в доход Фонду із
страхувальника у безспірному порядку.

Оскільки відповідач за час судового
розгляду справи у добровільному
порядку непогашену частину
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв`язку з тимчасовою втратою
працездатності у розмірі 361,27 грн., не
сплатив, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат не
вирішується у зв'язку з тим, що
відповідно до Закону України «Про
судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI
позивач звільнений від сплати судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, 87, 158-163, 183 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
обласного відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до громадського
об'єднання громадян Краснолуцький клуб
бойових мистецтв «Меконг-Красний Луч»
про стягнення заборгованості в сумі
361,27 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з громадського об'єднання
громадян Краснолуцький клуб бойових
мистецтв «Меконг-Красний Луч» (94500,
Луганська область, м. Красний Луч, 1
мікрорайон, 33/5 код ЕДРПОУ 25359943) на
користь Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (91055,
Луганська область, м. Луганськ, вул.
Коцюбинського, 13, рр 00001 в ГУДКСУ в
Луганській області, МФО 804013, ) заборгованість зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності у
розмірі 361,27 грн.(триста шістдесят одна
гривня двадцять сім копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
А.А. Лагутін