Справа № 802/1408/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2014 р.
Справа № 802/1408/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Боровської Т. А.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

представників відповідача:
Білобордової В. Д.,Олійника О. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до: Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області

про: визнання незаконною та скасування
постанови про накладення штрафних
санкцій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- ФОП ОСОБА_4, позивач) з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області (далі - Інспекція,
відповідач) про визнання незаконною та
скасування постанови про накладення
штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постанова про накладення на позивача
штрафних санкцій, прийнята за
результатами перевірки, є
необґрунтованою, такою, що не
відповідає фактичним обставинам, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд
задовольнити адміністративний позов.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали і
просили у їх задоволенні відмовити,
посилаючись на обставини, викладені в
наданих суду письмових запереченнях.
Пояснили, що оскаржувана постанова
скасуванню не підлягає, оскільки
прийнята на підставі об'єктивних
висновків перевірки, під час якої
виявлено реалізацію продукції, яку
ввів в обіг позивач, за відсутності на
ній Національного знака відповідності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

12.01.2014 Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області у
магазині дитячих іграшок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
провела планову перевірку дотримання
ФОП ОСОБА_4 законодавства про державний
ринковий нагляд. За результатами
перевірки складено акт перевірки
характеристик продукції № 0013 від
12.02.2014.

Під час перевірки виявлено товари, на
яких відсутній національний знак
відповідності, а саме: іграшка,
призначена для інтелектуального
пізнавального розвитку дитини "Toys";
іграшковий набір фігурок диких тварин
ТОВ "Метр плюс"; іграшка "Лучик света
яркий мой мир наполняет добротой",
іграшка "Юла".

На підставі акта перевірки № 0013 від
12.04.2014 відповідач склав протокол № 0012
про виявлені правопорушення,
відповідно до якого встановлено, що ФОП
ОСОБА_4 є особою, що відповідальна за
ведення в обіг продукції, яка не
відповідає вимогам Технічного
регламенту з безпеки іграшок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.08 р. № 901, за що
передбачена відповідальність згідно з
п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції".

За результатами перевірки відповідач
прийняв постанову № 11 від 26.02.2014 про
накладення штрафних санкцій в розмірі
500 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 8500 грн.

Не погодившися з прийнятою постановою,
вважаючи її протиправною, позивач
звернувся до суду з цим
адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Правові та організаційні засади
здійснення державного ринкового
нагляду і контролю нехарчової
продукції встановлені Законом України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції" від 2
грудня 2010 року № 2735-VI (Закон № 2735-VI).

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" передбачено, що
під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пунктом 1 і підпунктом "а"
пункту 2 частини першої цієї статті: на
початковому етапі перевірки об'єктами
перевірки є, у тому числі, наявність на
продукції Національного знака
відповідності.

Поняття національного знака
відповідності визначено в статті 1
Закону № 2735, відповідно до якої
національний знак відповідності - знак,
що засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, які на неї поширюються;
неналежне застосування національного
знака відповідності - це порушення
правил застосування і нанесення
національного знака відповідності,
встановлених законами України, та
виданих відповідно до них інших
нормативно-правових актів, у тому числі
технічних регламентів.

Відповідно до п. 1 Правил застосування
національного знака відповідності,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1599 від 29.11.2001 (далі -
Правила), національний знак
відповідності засвідчує відповідність
позначеної ним продукції вимогам
технічних регламентів, які поширюються
на неї.

Згідно з пунктом 32 Технічного
регламенту іграшок, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.2008 № 901 (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин), на
іграшку та (або) її етикетку (пакування)
наноситься національний знак
відповідності та ідентифікаційний
номер органу з оцінки відповідності
згідно з державним реєстром таких
органів.

Як уже зазначалося, під час перевірки
виявлено товари, на яких відсутній
національний знак відповідності.
Оскільки під час проведення перевірки
не було встановлено особу, яка ввела
продукцію, на якій відсутній
національний знак відповідності, в
обіг, Інспекція запропонувала позивачу
у термін до 19.02.2014 надати документи, які
б дали можливість встановити особу, що
ввела таку продукцію в обіг. Однак
таких документів позивач не надав.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції", у разі
якщо виробник продукції не може бути
ідентифікований органом ринкового
нагляду, для цілей цього Закону особою,
що ввела таку продукцію в обіг,
вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Оскільки позивач не подав цієї
документації відповідачу, виходячи з
п. 7 ст. 8 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції". суд доходить висновку, що
ФОП ОСОБА_4 в розумінні ЗУ "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" є особою, що
ввела в обіг продукцію.

Суд зауважує на тому, що закон цілком
правомірно покладає на постачальника
продукції або будь-яку іншу особу в
ланцюгу постачання тягар доказування
джерела походження товару. Така
специфіка випливає з характеру
правовідносин із контролю за
дотриманням якості продукції, виробник
якої достеменно невідомий. Оскільки у
випадку відсутності на відповідному
товару або його пакуванні інформації
про виробника цієї продукції єдиним
джерелом такої інформації може бути її
постачальник, покладення саме на нього
обов'язку повідомити таку інформацію
компетентним органам є цілком логічним
і відповідає меті законодавчого
регулювання.

Своєю чергою, неповідомлення такої
інформації постачальником органу, який
здійснює контроль, завжди залишатиме
сумніви в його добросовісності. За цих
умов законодавча презумпція щодо
введення продукції в обіг самим її
постачальником виглядає цілком
обґрунтованою.

Додатково суд зауважує, що положення
закону, які покладають тягар
доказування походження продукції,
жодним чином не суперечить положенням
ст. 71 КАС України, яка покладає тягар
доказування правомірності рішення на
відповідача як суб'єкта владних
повноважень. Очевидним є те, що предмет
доказування (походження продукції та
правомірність рішення) в цих двох
випадках відрізняється. Водночас,
невиконання позивачем обов'язку
доказування походження продукції дає
відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції"
відповідачеві правові підстави
застосувати до нього санкції як до
особи, що вважається такою, яка ввела
продукцію в обіг.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції", до
особи, яка ввела продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг,
застосовуються штрафні санкції у разі
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідно до вимог чинного
законодавства та у межах наданої
компетенції, уповноважена посадова
особа територіального органу
Держспоживінспекції здійснила заходи
державного контролю за дотриманням
законодавства про державний ринковий
нагляд та прийняла законне рішення про
накладення штрафу за порушення чинного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час судового розгляду відповідач
довів, що приймаючи оскаржуване
рішення, діяв на підставах, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, а оскаржуване
рішення відповідає вимогам щодо рішень
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, тому
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
підстав для присудження позивачу
понесених ним судових витрат у справі
немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жернаков Михайло Володимирович