Справа № 820/4062/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р.Справа № 820/4062/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представників сторін : відповідача -
Онищенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014р. по справі № 820/4062/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Завод
"Південкабель" (далі по тексту - ПАТ
"Завод "Південкабель", позивач),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів (далі по тексту - СДПІ по
роботі з ВПП у м. Харкові, відповідач), в
якому з урахуванням уточнень, просить
суд визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою "В-4" № від 04.03.14 р. СДПІ ОВП
у м. Харкові МГУ Міндоходів щодо
зменшення ПАТ "Завод "Південкабель"
суми від'ємного значення ПДВ за
листопад 2013 р. у розмірі 236867,34 грн.;
стягнути з державного бюджету на
користь ПАТ "Завод "Південкабель"
судові витрати по справі у сумі 473,73 грн.
судового збору за подання позову.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/4062/14 адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
"Завод "Південкабель" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
податкове повідомлення-рішення за
формою "В-4" № від 04.03.14 р.
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель" (код
ЄДР 00214534, п/р в ПАТ "МЕГАБАНК"
м.Харків, МФО 351629, вул. Автогенна, 7, м.
Харків, 61099) витрати зі сплати судового
збору у розмірі 473,73 грн. (чотириста
сімдесят три гривні 73 коп.).

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення норм процесуального права (ч.3
ст.159 КАС України) та неправильне
застосування норм матеріального права
(ст.200 Податкового кодексу України),
просив суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/4062/14 скасувати в повному
обсязі та прийняти нове судове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
вимог ПАТ "Завод "Південкабель".

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що оскільки до
перевірки не було надано сертифікату
виробника, неможливо було встановити,
що саме ТОВ завод «Спецлиття» є
виробником поставлених мідних зливок,
основним видом діяльності якого, по
даним податкових органів є оптова
торгівля металами та металевими
рудами. Крім того, на запит від 26.12.13 р.
до Кіровської ДПІ м. Дніпропетровська
щодо зустрічної перевірки ТОВ завод
"Спецлиття" СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ
Міндоходів не отримано відповіді.
Вищенаведене, в свою чергу, свідчить
про те, що підприємство є суб'єктом
господарювання, який проводить
фіктивну господарську діяльність,
тобто має ознаки нереальності її
здійснення з відсутністю створення
правових наслідків з подальшим
формуванням «фіктивного» податкового
кредиту по ланцюгу постачання. Вважає,
що перевіряючі у акті перевірки
правомірно не визнали права позивача
на включення до податкового кредиту за
листопад 2013 р. по здійсненій попередній
оплаті контрагенту ТОВ завод
"Спецлиття" у листопаді 2013 р. 1184336,70 грн.,
в тому числі ПДВ 236867,34 грн. за зливки
мідні, а тому не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення про зменшення
суми від'ємного значення ПДВ за
листопад 2014 р. у розмірі 236867,34 грн.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги з підстав та
мотивів, викладених у ній, та просили
суд апеляційної інстанції рішення суду
першої інстанції скасувати; прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи,
що позивач по справі належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
адміністративну справу без участі
представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Публічне акціонерне
товариство "Завод "Південкабель"
зареєстровано рішенням Виконавчого
комітету Харківської міської ради та
взято на податковий облік в органах
державної податкової служби 19.10.1995 року
за № 169 і станом на даний час перебуває
на обліку в Спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників податків у місті
Харкові міжрегіонального ГУ
Міндоходів.

На підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України, постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2010 № 1238 "Про затвердження
переліку достатніх підстав, які
надають податковим органам право на
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
платника податку на додану вартість
для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку", відповідно до
п.200.11 ст.200 Кодексу, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель"
правомірності нарахування,
декларування від'ємного значення
різниці між податковими зобов'язаннями
та податковим кредитом з податку на
додану вартість в сумі 2680101,00 грн., та
законності декларування заявленого до
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість на рахунок платника
банку по декларації з ПДВ за листопад
2013р. в сумі 1642184,0 грн., про що було
складено акт № 42/28-09-40-00-14/00214534 від 18.02.2014
р.

За висновками акту перевірки
встановлено порушення ПАТ "Завод
"Південкабель" () вимог
п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755VI, завищено
суму від'ємного значення за листопад
2013року на 236867,00 грн.

На підставі Акту перевірки
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення за формою "В-4" №
від 04.03.2014 р. СДПІ ОВП у м. Харкові
МГУ Міндоходів щодо зменшення ПАТ
"Завод "Південкабель" суми від'ємного
значення ПДВ за листопад 2013 р. у розмірі
236867,34 грн.

Не погодившись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду з позовом про його
скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості, оскільки
відповідачем не доведено
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення за
формою "В-4" № від 04.03.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № стало
відображене судження суб'єкта владних
повноважень про те, що контрагент
позивача ТОВ завод "Спецлиття", на його
думку, не є виробником зливків мідних,
основним видом його діяльності, по
даним податкових органів, є оптова
торгівля металами та металевими
рудами, на запит від 26.12.13 р. до
Кіровської ДПІ м. Дніпропетровська
щодо зустрічної перевірки ТОВ завод
"Спецлиття" відповіді не отримали.

Колегія суддів вважає такий висновок
відповідача хибним та таким, що
спростовується встановленими у справі
фактичними обставинами та
дослідженими доказами, з огляду на
таке.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК
України, яка визначає презумпцію
правомірності рішень платника податку,
самостійно визначені платником
податку валові витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
правомірно, доти контролюючим органом
в установленому порядку не буде
доведено факту невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

У відповідності з п.п. 14.1.18. п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

У відповідності до п.п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.198.1 -198.3. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно з п.200.1 та п.200.2 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг.

За змістом п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.4,138.6 ст.138, п.14.1.228 ст. 14 ПК
України собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.
Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст.139
Податкового кодексу України визначено,
що не включаються до складу валових
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону
вбачається, що бухгалтерський облік
полягає, зокрема, у складанні та
прийнятті до обліку первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій,
складенні на їх підставі зведених
облікових документів, систематизації
інформації первинних документів на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форму); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене, податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування ПДВ мають бути фактично
сплаченим і підтвердженим належним
чином складеними податковими
накладними, первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів для цілей
ведення податкового обліку лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Колегією суддів встановлено та не
заперечується відповідачем по справі,
що підставою для встановлення в
діяльності позивача порушення п.200.1,
п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України
слугувало твердження відповідача про
не визнання права позивача на
включення до податкового кредиту за
листопад 2013 р. по здійсненій попередній
оплаті контрагенту ТОВ завод
"Спецлиття" у листопаді 2013 р. 1184336,70 грн.,
в тому числі ПДВ 236867,34 грн. за зливки
мідні.

Вказаного висновку відповідач дійшов
виходячи з того, до перевірки не було
надано сертифікату виробника, а тому,
на думку відповідача, неможливо було
встановити, що саме ТОВ завод
«Спецлиття» є виробником поставлених
мідних зливків. Також, податковий орган
послався на неотримання на відповіді
свій запит від 26.12.13 р. від Кіровської
ДПІ м. Дніпропетровська щодо
зустрічної перевірки ТОВ завод
"Спецлиття".

Суд апеляційної інстанції, беручи до
уваги фактичні обставини у справі та
досліджені у судовому засіданні
письмові документи, вважає вказаний
висновок відповідача помилковим,
безпідставним та таким, що не може бути
покладений в основу твердження про
завищення позивачем від'ємного
значення з ПДВ з огляду на таке.

Так, між позивачем, ПАТ ЗАВОД
"ПІВДЕНКАБЕЛЬ" (в якості покупця) та ТОВ
"Спецлит'є" (в якості продавця) був
укладений договір купівлі-продажу
№1/01-1 від 01.04.13р. на придбання зливків
мідних.

В рамках виконання даного договору, на
підставі податкових накладних № 5 від
06.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 8 від
07.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 16 від
08.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 10 від
11.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 12 від
12.11.13р. на суму ПДВ - 25000,00 грн., № 13 від
13.11.13р. на суму ПДВ -16666,67 грн., №17 від
14.11.13р. на суму ПДВ - 2666,67 грн., № 15 від
14.11.13р. на суму ПДВ - 13918,43 грн., № 18 від
15.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 19 від
18.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 20 від
19.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 26 від
20.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 27 від
21.11.13р. на суму ПДВ - 16666,67 грн., № 35 від
28.11.13р. на суму ПДВ - 6666,67 грн., № 34 від
27.11.13р. на суму ПДВ - 8333,33 грн., №29 від
25.11.13р. на суму ПДВ - 8333,33 грн., № 28 від
22.11.13р. на суму ПДВ - 8333,33 грн., які
оформлені відповідно до п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України, позивач
отримав від ТОВ "Спецлит'є" зливки
мідні на загальну суму - 1184336,70 грн. з
ПДВ - 236867,34 грн.

Відвантаження зливків здійснено по
видатковій накладній від 21.11.2013 року №
167 представнику покупця Данчишину В.Н.
по довіреності № 3840 від 20.11.2013 року.
Транспортування відбулося з пункту
навантаження м.Дніпропетровськ до
пункту розвантаження - склад 98, м.Харків
автотранспортом ПАТ "ЗАВОД
"ПІВДЕНКАБЕЛЬ" марки «МАЗ» АХ 92-81 АА,
відповідно до транспортної накладної
№ 1800292 від 21.11.2013 року, про що свідчить
подорожній лист № 180292 від 21.11.13р. Товар
був оприбуткований на 98 склад
відповідно до прибуткового ордеру №997
від 21.11.13р. Облік руху матеріалів на
складі підтверджується складськими
картками.

Розрахунки проводилися в
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями: п/д № 8855 від 04.11.13р., № 8865
від 05.11.13р., № 8979 від 03.11.13р., № 8906 від
06.11.13р., № 9039 від 12.11.13р., № 9071 від 13.11.13р.,
№ 9106 від 14.11.13р., № 9107 від 14.11.13р., № 9214
від 18.11.13р.,№ 9250 від 19.11.13р., № 9351 від
21.11.13р., № 9286 від 20.11.13р., № 9584 від 28.11.13р.,
№ 9515 від 27.11.13р., № 9383 від 22.11.13р., № 9443
від 25.11.13р., № 654 від 07.11.13р.,№ 671 від
11.11.13р., № 669 від 22.11.13р.

Вищевказані документи не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704 спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак, є належними та допустимими
доказами реальності вчинення
господарських операцій.

Як зазначено в акту перевірки, на
вимогу перевіряючих було надано
сертифікат якості хімічного складу
мідних зливків.

На підтвердження якості товару
позивачем надані до матеріалів справи
сертифікати якості.

Як вбачається з матеріалів справи,
основним видом господарської
діяльності позивача у перевіряємий
період було виробництво кабельно -
провідникової продукції.

Згідно з довідкою з ЄДРПО видами
діяльності за КВЕД ТОВ завод
«Спецлит'є» крім іншого є: оптова
торгівля металами та металевими
рудами; виробництво меді; лиття легких
кольорових металів; лиття інших
кольорових металів.

У відповідності до копії ліцензії, яка
міститься в матеріалах справи, ТОВ
Завод "Спецлит'є" має право займатися
заготівлею, переробкою, металургійною
переробкою металобрухту кольорових
металів.

Наданими до матеріалів справи Дозволом
№ 528.09.12-27.53.0. який діє з 14.09.2009 року по
14.09.2014 року, дозволено ТОВ завод
«Спецлит'є» виконання робіт підвищеної
небезпеки, а сертифікатом на систему
управління якістю, дійсному до 31.08.2014
року - посвідчено відповідність
сертифікованої системи управління
якістю стосовно виробництва та
постачання мідних сплавів, прокату
мідного електротехнічного призначення
вимогам встановленого законом
стандарту.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів зазначає, що господарські
операції з придбання позивачем товару
від ТОВ завод «Спецлиттьо» належним
чином підтверджено первинними
документами, копії яких надано до
матеріалів справи та здійснено в
рамках господарської діяльності
позивача.

Колегія суддів констатує, що висновок
про відсутність реального характеру
господарських операцій між позивачем
та ТОВ завод «Спецлиттьо»
обґрунтовується відповідачем з
вказівкою на ненадання до перевірки
сертифікату виробника, та не отримання
відповіді з цього питання від іншого
податкового органу, що на думку
перевіряючих, унеможливлює визначення
постачальника мідних зливків по
ланцюгу.

Колегія суддів зазначає, що обов'язок
контролю за правильністю нарахування
та сплати податку на додану вартість
покладаються на відповідача, а не на
позивача, у зв'язку з чим відсутні
підстави для позбавлення позивача
права на податковий кредит через
можливі порушення податкового
законодавства постачальниками товарів
(послуг) по ланцюгу.

У відповідності до вимог ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність має індивідуальний
характер. Якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (продавця товарів, робіт,
послуг) права на віднесення сум до
складу податкового кредиту та витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податку на прибуток, у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання таких витрат та податкового
кредиту.

Відповідачем не надано доказів та не
наведено жодних обставин, які б
свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача та його постачальника,
незвичності цих операцій для цих осіб,
збитковості здійснених операцій, або
інших обставин, які б окремо або в
сукупності могли б свідчити про не
пов'язаність операцій з господарською
діяльністю позивача, про не вчинення
операцій, про відсутність факту
поставки продукції.

Відсутність під час перевірки
сертифікату виробника з огляду на
надання позивачем інших первинних
документів бухгалтерського та
податкового обліку, якими у сукупності
підтверджується реальність здійснення
спірної господарської операції, на
переконання колегії суддів, не є
підставою для позбавлення позивача
права на віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, сплачену у ціні
придбаного від ТОВ завод «Спецлиттьо»
товару, та як наслідок зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів
вважає висновок акту перевірки про
порушення позивачем вимог п.200.1, п.200.3
ст.200 ПК України хибним та вказує на
відсутність підстав для зменшення
позивачу від'ємного значення ПДВ за
листопад 2013 р. у розмірі 236867,34 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення за формою "В-4" №
від 04.03.2014 р., діяв не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
Податковим кодексом України, з
порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Як встановлено частиною 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення
належним чином не довів, що є підставою
для його скасування.

У відповідності до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/4062/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 19.05.2014 р.