Справа № 810/2837/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
810/2837/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доВишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 30.04.2014 №,
№ та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки Акта перевірки є
необґрунтованими, такими, що не
базуються на нормах чинного
законодавства України та не
підтверджуються фактично. Як зазначає
позивач податковим органом не
встановлено жодних порушень
документального оформлення
господарських операцій платника
податків з його контрагентами. Крім
того, у податкового органу відсутні
будь-які зауваження стосовно
справжності первинних документів,
наявності у них всіх обов'язкових
реквізитів.

Крім того, позивач вказує на порушення
відповідачем вимог Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
оскільки в Акті перевірки не викладено
зміст порушень податкового
законодавства з посиланням на первинні
документи та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Відповідач проти адміністративного
позову заперечив, у задоволенні
позовних вимог просив відмовити. У
письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
послався на обставини, викладені в Акті
перевірки, який був складений за
результатами перевірки ще в серпні 2012
року.

До початку розгляду справи по суті
представники сторін подали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження, якщо
всі особи, які беруть участь у справі
заявили клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Як встановлено судом, посадовою особою
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено документальну
планову виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2013, за результатами якої складено
Акт від 28.03.2014 № 761/17-1/НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки за
наслідками її проведення податковий
орган дійшов висновку про порушення
позивачем: п. 6 ст. 128 Господарського
кодексу України та п. 177.10 ст. 177
Податкового кодексу України, в період з
01.01.2012 по 31.12.2013 позивачем облік доходів
і витрат вівся неналежним чином; п. 177.2
ст. 177 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму чистого
оподатковуваного доходу на загальну
суму 32807,76 грн.; п.п. 1, 2 п. 2 ст. 6 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в результаті
чого занижено суми єдиного соціального
внеску на загальну суму 11384,29 грн.; п. 187.1
ст. 187, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
суму чистих податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в сумі 9059,14
грн., в тому числі за лютий 2012 року в
сумі 18 грн., за квітень 2012 року в сумі 46
грн., за липень 2012 року в сумі 11 грн., за
серпень 2012 року в сумі 5 грн., за жовтень
2012 року в сумі 3 грн., за листопад 2012 року
в сумі 881 грн., за грудень 2013 року в сумі
8095,14 грн.

Як вбачається з Акту перевірки,
перевіркою правильності визначення
доходів, відображених у деклараціях
про доходи, та документально
підтверджених, відповідно до книг
обліку розрахункових операцій,
накладних, квитанцій на придбання та
реалізацію товарів та інших первинних
документів, у порівнянні з даними про
суми доходів від здійснення
господарської діяльності, визначеними
в ході перевірки встановлено, що
залишок товару за результатами
перевірки 31.12.2013 повинен становити 70174
грн. (в т.ч. ПДВ - 11864,70 грн.) різниця між
даними книги обліку доходів та витрат
та даними перевірки становить 39370,29 грн.
(в т.ч. ПДВ - 6563,03 грн.). Таким чином,
податковий орган дійшов висновку, що
ФОП ОСОБА_1 занижено валовий дохід в 2013
році на загальну суму 39370,29 грн., в т.ч.
ПДВ - 6563,02 грн., чим порушено п. 6 ст. 128
Господарського кодексу України та п.
177.10 ст. 177 Податкового кодексу України,
оскільки в період з 01.01.2012 по 31.12.2013
позивачем облік доходів і витрат вівся
неналежним чином.

Також в Акті перевірки у розділі 2.2.3
"Визначення оподатковуваного доходу
(чистого доходу)" визначено, що
перевіркою правильності визначення
оподатковуваного доходу,
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми
оподатковуваного доходу, визначеними в
ході перевірки, виявлено заниження
суми чистого оподатковуваного доходу в
сумі 32807,76 грн., чим порушено п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України.

Перевіркою достовірності відображення
у звітності сум доходу, отриманого від
здійснення діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на який нараховується єдиний
внесок встановлено, що позивачем
занижено суму чистого
оподатковуваного доходу на загальну
суму 32807,76 грн., у зв'язку з чим занижено
суму єдиного соціального внеску на
загальну суму 11384,29 грн., чим порушено
п.п. 1, 2 п. 2 ст.6 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Перевіркою достовірності відображених
показників у поданих деклараціях з
податку на додану вартість (рядки 1 - 8.4)
за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 встановлено,
що на порушення вимог п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України позивачем
занижено задекларовані показники у
рядку (1 - 8.4) Декларації з податку на
додану вартість в 2012 році на загальну
суму 964 грн., в 2013 році на загальну суму
6563,14 грн. у зв'язку з не включенням сум
податкових зобов'язань від валового
доходу за даними перевірки.

Крім того, за результатами перевірки
встановлено, що позивачем завищено
суму податкового кредиту в зв'язку з
придбанням товарів/послуг не
підтверджені податковими накладними
та згідно витягу Єдиного реєстру
податкових накладних були включені до
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року на
загальну суму 1532 грн., що є порушенням п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість за період з
01.01.2012 по 31.12.2013 встановлено його
заниження всього у сумі 9059,14 грн. в
результаті допущених порушень
податкового законодавства.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення, а саме:

- від 30.04.2014 №, яким позивачу
нараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в суму 11323,93
грн., в т.ч. основний платіж - 9059,14 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 2264,79 грн.

- від 30.04.2014 №, , яким позивачу
нараховано податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
6151,45 грн., в т.ч. основний платіж - 4921,16
грн. та штрафні (фінансові) санкції -
1230,29 грн.;

- від 30.04.2014 №, яким позивачу
нараховано грошове зобовязання зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 12522,72
грн., в т.ч. основний платіж - 11384,29 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 1138,43 грн..

Не погоджуючись із спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Слід зазначити, що суд ухвалою від
14.05.2014 про відкриття провадження у
справі зобов'язав відповідача подати
суду письмові заперечення проти позову
та всі матеріали, що були або мали бути
взяті ним до уваги при прийнятті
рішення та вчиненні дій, з приводу яких
подано позов.

Проте, дані вимоги не виконані
відповідачем та не надано суду будь-які
пояснення із документальним
підтвердженням щодо тих висновків, які
викладені в Акті перевірки.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, а у
запереченнях на позов виклав обставини
за іншим Актом перевірки. При цьому,
будь-яких спростувань тих доводів, які
наведені у позовній заяві відповідач
суду не надав.

Враховуючи викладене, суд розглядаючи
дану справу виходить із тих даних, які
наведені в Акті перевірки.

Так, зокрема, як вбачається з п.п.1.12-1.13
Акта перевірки, податковий орган
здійснив перевірку достовірності
відображених показників у поданих
деклараціях з ПДФО та ПДВ за період з
01.01.2012 по 31.12.2013 на підставі декларацій
про майновий стан і доходи, квитанцій,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
виданих податкових накладних, Книги
обліку доходів і витрат, Книги обліку
розрахункових операцій, отриманих
податкових накладних, реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних, інформації з баз даних "АІС
Облік податків та платежів)" (ТАХ), АРМів
"Бест Звіт", ЦБД ДРФО, "Земля", АРМ "Касові
апарати", "Митниця", АС "Аудит" дод 5 по
рег., "Системи співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів" та ІС
"Податковий блок".

Детально проаналізувавши Акт
перевірки, суд дійшов висновку, що
податковим органом не встановлено
жодних порушень документального
оформлення господарських операцій
платника податків з його
контрагентами. Крім того, у відповідача
відсутні будь-які зауваження стосовно
справжності первинних документів,
наявності у них всіх обов'язкових
реквізитів, а також щодо реальності
(товарності) господарських операцій
ФОП ОСОБА_1, здійснених у 2012-2013 роках.

Так, як зазначено в п.1.15 Акта перевірки:
"Перевіркою не виявлено взаємовідносин
із суб'єктами господарювання, які
припинили діяльність на підставі
рішення суду або договорів, первинних
чи інших документів, які визнано судом
недійсними (які мали ознаки
фіктивності) ".

Таким чином, викладені порушення, які
на думку відповідача мали місце в
діяльності ФОП ОСОБА_1 протягом 2012-2013
років, мають виключно бухгалтерський
характер та не пов'язані із фактичним
порушенням платником податків
приписів цивільного, господарського та
податкового права, що стосуються
підприємницької діяльності та
оформлення її результатів.

Як встановлено перевіркою (п.п.2.2.1 Акта
перевірки), в Декларації про майновий
стан та доходи за 2013 рік ФОП ОСОБА_1
відображено валовий дохід в сумі 315753,62
грн. Разом з тим, ревізори податкового
органу в ході проведення перевірки
дійшли до висновку про розмір валового
доходу платника податків за 2013 рік в
сумі 348561,48 грн., тобто різниця між
задекларованими показниками та
висновками перевірки складає 32807,86 грн.

Однак, слід зазначити, що висновок
податкового органу про заниження
валового доходу в 2013 році в сумі 32807,86
грн. є суб'єктивним, нічим не
обґрунтованим та документально не
підтвердженим, адже, з Акта перевірки
взагалі неможливо встановити, яким
чином особи, які проводили перевірку
вирахували вищезазначену суму
розбіжностей та на підставі яких даних
вони робили подібні розрахунки,
оскільки такі розрахунки в Акті
відсутні, як і посилання на конкретні
документи при дослідженні яких
податковий орган дійшов таких
висновків.

Суд також звертає увагу на наявність
розбіжностей в сумах валового доходу
позивача, які зазначались в Акті
перевірки.

Так, згідно з п.2.2.1 Акта перевірки цей
показник складає 39370,29 грн., відповідно
до п.2.3 Акта перевірки це вже 32807,86 грн.
При цьому, в п.п.2.5.2 Акта перевірки ця
цифра складає 32807,76 грн.

Крім того, з Акту перевірки вбачається,
що у зв'язку з не включенням сум
податкових зобов'язань від валового
доходу за даними перевірки, на думку
податкового органу занижено податок на
додану вартість у 2012 році на суму964 грн.
та в 2013 році на суму 6563,14 грн.

Також, в Акті перевірки встановлено, що
позивачем завищено суму податкового
кредиту в грудні 2013 року на загальну
суму 1532 грн. у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, що не підтверджені
податковими накладними. Однак, якими
саме податковими накладними, від яких
постачальників позивача вони не
отримані, податковий орган в Акті
перевірки не зазначив.

Позивач у свою чергу, надав суду для
огляду та приєднання до матеріалів
справи належним чином завірені копії
Книги обліку доходів і витрат,
договори, звітів про використання РРО
та книг ОРО та квитанцій про їх
отримання податковим органом,
податкових декларацій про майновий
стан і доходи за 2012-2013 роки, фіскальних
чеків, податкових накладних,
видаткових накладних. Всі ці документи
належним чином оформлені та містять
всі необхідні реквізити.

Викладені обставини, свідчать про те,
що Акт перевірки не відповідає вимогам
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
який затверджений наказом ДПС України
від 22.12.2010 № 984, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за
№ 34/18772 (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 4 вказано Порядку
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Згідно з пунктами 5, 6 цього Порядку за
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

У п.п. 5.2 п. 5 Порядку чітко наведено, що у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення;

Проте, зі змісту Акта перевірки не
можливо встановити яким чином та на
підставі яких документальних доказів
податковий орган дійшов подібних
висновків. В Акті відсутні посилання на
конкретні первинні документи із
зазначенням їх реквізитів та дат їх
складання. Відсутня чіткість та
системність викладу обставин
порушення податкового законодавства, а
цифрові показники різняться між собою.

Слід зазначити, що суд не наділений
повноваженнями замість податкового
органу проводити перевірку показників
бухгалтерської та податкової
звітності суб'єктів господарської
діяльності та в ході судового розгляду
фактично проводити перевірку. Такі
функції належать виключно відповідачу
як суб'єкту владних повноважень та
фіскальному органу.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У свою чергу, частина друга статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, як встановлено в ході розгляду
справи відповідачем не виконано
обов'язку щодо доказування
правомірності свого рішення, та не
доведено суду належними і допустимими
доказами правомірність прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень,
оскільки заперечення відповідача
стосуються обставин за іншим Актом
перевірки.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що податкові
повідомлення-рішення від 30.04.2014 №,
№ та № прийняті на підставі
Акта перевірки, що складений із
порушенням Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, не
містить чіткого та системного
викладення обставин, посилання на
конкретні документи та розрахунки, а
також містить суперечливі дані, тому
такі податкові повідомлення-рішення є
протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 30.04.2014 №, № та
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.