Справа № 826/3870/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3870/14
інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю:

прокурора Ханчин Г.О.,

представника Державної податкової
інспекції у Шевченківського районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві Скакоущенка О.О.,

представника відповідача
Михайловської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Виробниче підприємство
«Украгрожитлопобутбуд» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року у справі за
позовом першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у
Шевченківського районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відкритого акціонерного товариства
«Виробниче підприємство
«Украгрожитлопобутбуд», в якому просив
стягнути заборгованість по земельному
податку у розмірі 127 872,65 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
квітня 2014 року позов задоволено
частково: стягнуто з відкритого
акціонерного товариства «Виробниче
підприємство «Украгрожитлопобутбуд»
податковий борг у розмірі 67 872,65 грн.
(шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят
дві грн. 65 коп.) з наступних банківських
рахунків: АТ «Артем-Банк» МФО 300885, - р/р
1 (Українська гривня), - р/р 1
(Долар США). В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
встановив обставини справи та
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
відкрите акціонерне товариство
«Виробниче підприємство
«Украгрожитлопобутбуд» перебуває на
обліку у Державній податковій
інспекції в Шевченківському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві та є
платником податків, зокрема земельного
податку.

На момент звернення позивача до суду за
відповідачем обліковувалась
заборгованість по сплаті до місцевого
бюджету податків та інших обов'язкових
платежів у розмірі 127 872,65 грн., а саме по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності з
юридичних осіб, що виник у зв'язку з
самостійним визначенням своїх
податкових зобов'язань шляхом подання
податкових декларацій.

З матеріалів справи вбачається, що на
адресу відповідача контролюючим
органом було вручено податкову вимогу
№ Ю 69-15 від 13.09.2013 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
на момент вирішення даної справи
відповідачем було частково погашено
податковий борг у загальному розмірі
60000,00 грн., що підтверджується копією
платіжного доручення № 979 від 08.04.2014
року.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що не сплачена сума податкового
боргу відповідача є узгодженою та
підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності) самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового
зобов'язання набуває якості
податкового боргу у разі її несплати у
встановлений цим Кодексом строк, з
наступного дня після граничного строку
її сплати.

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків, крім фізичних осіб,
регулюється статтями 95- 99 Податкового
кодексу України.

У відповідності до п.95.1 ст.95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (п.95.2 ст.95
Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника щодо погашення суми
податкового боргу.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу
України у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Згідно із п.59.5 ст.59 Податкового кодексу
України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги. Підстави для відкликання
податкової вимоги встановлені ст.60
Податкового кодексу України.

Положеннями Податкового кодексу
України не передбачено направлення
податкової вимоги на кожну нову суму
податкового боргу. Виставлення нової
податкової вимоги на нову суму
податкового боргу можливе лише після
відкликання попередньої податкової
вимоги за наявності підстав,
передбачених ст.60 Податкового кодексу
України.

Тобто податкова вимога є дійсною
протягом усього терміну безперервного
існування податкового боргу платника
податків з моменту його утворення до
моменту, зокрема, повного погашення
податкового боргу платником за всіма
видами податків і зборів. При цьому
грошові зобов'язання, які складають
податковий борг, можуть змінюватися як
кількісно, так і за видами податків.
Тільки після того, як платник податків
повністю погасить податковий борг,
включаючи пеню, податкова вимога буде
вважатись відкликаною, а у разі
виникнення в майбутньому суми
податкового боргу - контролюючим
органом має бути виставлена нова
податкова вимога.

При цьому відповідно до п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України порядок
надіслання платникові податків
податкової вимоги є тотожним порядку
надіслання податкового
повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем надано корінець податкової
вимоги (а.с 52), яким підтверджується
отримання податкової вимог форми «Ю»
та податкових декларацій відповідача.

Наявність податкового боргу та його
розмір позивачем не заперечується.

Згідно з п. 93.5 ст. 95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам податкової служби, у розмірі
суми податкового боргу або його
частини.

У відповідності до п. 20.1.8 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Беручи до уваги встановлені судом
обставини, враховуючи те, що вжиті
позивачем заходи щодо стягнення
податкового боргу не призвели до
позитивного результату (погашення
податкового боргу), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог частково.

Посилання відповідача на часткову
сплату стягуваного боргу в розмір 50 000
грн. відповідно до платіжного
доручення від 20.05.2014 року колегія
суддів не приймає до уваги у зв'язку з
тим, що погашення боргу відбулося після
ухвалення рішення про стягнення такого
боргу (11.04.2014).

За таких обставин, задоволення позову
судом першої інстанції шляхом
стягнення податкового боргу з рахунків
відповідача є законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Таким чином, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
на підставі наведених норм
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Посилання апелянта на ту обставину, що
суд першої інстанції не повідомив ВАТ
«Виробниче підприємство
«Украгрожитлопобутбуд» про судове
засідання, призначене на 07 квітня 2014
року спростовується матеріалами
справи, а саме повісткою про виклик та
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 61) та телефонограмою
(а.с. 65), якою відповідача було
повідомлено про перехід в судовому
засіданні 07.04.2014 року, в яке відповідач
не з'явився, у стадію письмового
провадження та зазначено про
можливість подати заперечення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 196, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Виробниче
підприємство «Украгрожитлопобутбуд»
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення (ч.5 ст.254 КАС України)та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
26.05.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.