Справа № 2506/5233/2012
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №2506/5233/2012
Головуючий у 1- й інстанції Карапута Л.В.
Суддя - доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України м.
Чернігова про перерахунок щомісячного
грошового утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року було частково задоволено
адміністративний позов ОСОБА_2 та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України м. Чернігова здійснити
перерахунок та виплачувати позивачу
щомісячне грошове утримання у розмірі
80 % заробітної плати працюючого на
відповідній посаді заступника голови
суду.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про перегляд вказаної
постанови за нововиявленими
обставинами. Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у редакції від 08 липня 2011 року
була визнана такою, що не відповідає
Конституції України.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає необхідним заяву ОСОБА_2
задовольнити, постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року скасувати за
нововиявленими обставинами та
прийняти нове рішення, яким апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України м. Чернігова залишити без
задоволення, а постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 16 липня
2012 року - без змін виходячи із
наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свою заяву про перегляд
постанови суду від 01 жовтня 2013 року за
нововиявленими обставинами позивач
послався на те, що суд апеляційної
інстанції, приймаючи рішення про
задоволення апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України м.
Чернігова, послався на ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» зі змінами, внесеними Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи». Однак, рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» було визнано такою, що не
відповідає Конституції України.

Дослідивши мотивувальну частину
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року колегія суддів встановила, що суд
апеляційної інстанції дійсно
керувався ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Також знайшли своє підтвердження
доводи заявника про те, що зміни,
внесені до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» були визнані такими, що не
відповідають Конституції України
згідно рішення рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 245 КАС
України підставами для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами є встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 липня 2012 року було
частково виконане.

Відомості про виконання постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає необхідним задовольнити заяву
ОСОБА_2 та скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року за нововиявленими обставинами.

Перевіряючи обґрунтованість
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України м. Чернігова
колегія суддів встановила ОСОБА_2
працював на посаді заступника голови
апеляційного суду Чернігівської
області та був звільнений у відставку.
На даний час позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Чернігові та отримує
довічне грошове утримання відповідно
до Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

З 01 січня 2012 року було введено нові
ставки окладів суддів апеляційних
судів. Однак розмір довічного
грошового утримання позивача
перерахований не був, у зв'язку з чим
ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст. 43 Закону України «Про
судоустрій» та п. 11 розділу ХІІІ
«Перехідні положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» за
суддею зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що фактично
підставою для нездійснення ОСОБА_2
перерахунку довічного грошового
утримання стала відсутність у Законі
України «Про судоустрій і статус
суддів» вказівки на те, що довічне
грошове утримання суддів у відставці,
які працювали в судах загальної
юрисдикції, підлягає перерахунку у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів відповідних судів.

Положеннями п. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
дійсно передбачено перерахунок
довічного грошового утримання суддів
лише Конституційного Суду України у
відставці.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.

Таким чином, вказаним Законом
передбачено, що розмір грошового
утримання суддів у відставці
безпосередньо залежить від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Відповідно, у разі зміни розміру
посадового окладу судді, який працює на
посаді, з якої позивач був звільнений у
відставку, у ОСОБА_2 виникає право на
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання.

Відсутність у Законі України «Про
судоустрій і статус суддів» прямої
вказівки на необхідність здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання суддів у відставці не може
бути підставою для відмови в
задоволенні вимог позивача, адже
необхідність здійснення такого
перерахунку випливає зі змісту ч. 3 ст.
138 вказаного Закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
зроблено правильний висновок про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України м. Чернігова
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 16
липня 2012 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним заяву ОСОБА_2 задовольнити,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року скасувати за нововиявленими
обставинами та прийняти нове рішення,
яким апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України м. Чернігова
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 липня 2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року - скасувати за нововиявленими
обставинами.

В задоволенні апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України м.
Чернігова - відмовити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16 липня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.