Справа № 2а-4757/09/2670 
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-4757/09/2670 Головуючий
у 1-й інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційними
скаргами позивачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 до
Президента України, Кабінету міністрів
України про визнання неправомірними та
скасування деяких положень Постанови
№ 45 від 13.02.2009 року та Указу № 1234 , -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2013 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами, в якому
просив:

- скасувати ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року по справі № 2-а-4757/09/2670 про
залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8;

- прийняти нову постанову згідно якої
задовольнити позов в повному обсязі, з
врахуванням заяви про зміну позовних
вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.01.2014 року
провадження у справі № 2а-4757/09/2670 в
частині позовних вимог ОСОБА_8 закрито,
у зв'язку із смертю останнього.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.03.2011 року по адміністративній справі
№ 2а-4757/09/2670 про залишення без розгляду
позову ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 - скасовано.

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивачами - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 подано апеляційні скарги, в якій
апелянти просґть скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі, в зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.03.2011 року у
справі № 2а-4757/09/2670 адміністративний
позов ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 - залишено без розгляду.

Як зазначалось вище, у вересні 2013 року
позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду
першої інстанції із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.03.2011 року по адміністративній справі
№2а-4757/09/2670, в якій просив суд скасувати
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.03.2011 року по
справі №2а-4757/09/2670.

В обґрунтування вимог зазначеної вище
заяви, позивач - ОСОБА_3 зазначив, що
підставою для перегляду за
нововиявленими обставинами вказаної
ухвали суду є те, що постановою Вищого
адміністративного суду України від
03.07.2012 року скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27.10.2009 року № 2а-2004/09/2670 на яку
посилався суд в ухвалі від 11.03.2011 року
по справі №2а-4757/09/2670 як підстава для
залишення його адміністративного
позову без розгляду. На момент
прийняття ухвали Окружним
адміністративним судом м. Києва 11.03.2011
року по справі №2а-4757/09/2670 заявнику не
було відомо і не могло бути відомо про
існування постанови Вищого
адміністративного суду України від
03.07.2012 року, так як дана постанова була
прийнята пізніше і на його думку є
істотною для справи обставиною, яка не
була відома на час прийняття ухвали
11.03.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України,
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини 2 статті 245 КАС України
встановлено, що підставами для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Згідно з вимогами ст.246 КАС України,
особи, які брали участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про
їхні права, свободи, інтереси чи
обов'язки, мають право подати заяву про
перегляд судового рішення суду
будь-якої інстанції, яке набрало
законної сили, за нововиявленими
обставинами.

Як вбачається з ухвали окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року по справі №2а-4757/09/2670
підставою для залишення позову без
розгляду визначено те, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27.10.2009 року № 2а-2004/09/2670
визнано незаконними частини 4, 5 п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 45 від 13.02.2008 року «Про затвердження
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», та внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393». Дана
постанова набрала законної сили 28.09.2010
року.

Проте, постановою Вищого
адміністративного суду України від
03.07.2012 року скасовано зазначену вище
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27.10.2009 року № 2а-2004/09/2670
на яку посилався суд в ухвалі від 11.03.2011
року по справі №2а-4757/09/2670 при залишенні
адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України, суд
може скасувати постанову чи ухвалу у
справі і прийняти нову постанову чи
ухвалу або залишити заяву про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами без задоволення. При
ухваленні нового судового рішення суд
користується повноваженнями суду
відповідної інстанції.

Отже, підсумовуючи зазначене вище,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, відповідно до якого заява
позивача - ОСОБА_3 в частині вимог про
скасування ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.03.2011 року по справі № 2а-4757/09/2670 за
нововиявленими обставинами - є
обґрунтованими, а тому зазначена
ухвала підлягає скасуванню, а позов
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7
до Президента України, Кабінету
міністрів України про визнання
неправомірними та скасування деяких
положень Постанови № 45 від 13.02.2009 року
та Указу № 1234 переглянутий у порядку,
встановленому нормами КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - ОСОБА_3 в заяві від 04 вересня
2013 року просив задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі, а саме,
з урахуванням заяви про зміну позовних
вимог (а.с.23-29, т.9) визнати протиправним
перевищення повноважень Кабінетом
Міністрів України та порушення норм ч.6
ст.92, ст.116 Конституції України при
ухвалені постанови Кабінету Міністрів
України № 45 від 13.02.2008 року, визнати
нечинним п.1 постанови Кабінету
Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року,
яким затверджено Порядок проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та скасувати Порядок проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» як такий, що суперечить ст.22, п.6
ст.92, п.1 ст.116 Конституції України, ст.1-1,
63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» та визнати наявність або
відсутність компетенції (повноважень)
у Кабінету Міністрів України щодо
встановлення розміру пенсійного
забезпечення особам, які мають на нього
право на підставі Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» шляхом внесення в постанови
Кабінету Міністрів України норми, які
передбачають перерахунок розміру
пенсійного забезпечення особам, яким
призначено пенсію на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» і дані норми
відсутні у вказаному Законі.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та іншим особам,
які мають право на пенсію за цим
Законом, обчислюються з розміру
грошового забезпечення, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, з якого
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 43 зазначеного
Закону, середньомісячний заробіток
(грошове забезпечення) для обчислення
пенсій особам, які мають право на неї за
цим Законом, визначається в порядку,
встановленому Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що порядок визначення
заробітної плати (доходу) та грошового
забезпечення для обчислення розміру
пенсії, встановлений ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Крім того, приписами ст. 10 вказаного
Закону, призначення і виплата пенсій
особам, зазначеним у статті 1І, тобто
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, здійснюються органами
Пенсійного фонду України.

Згідно з пп. 5 п. 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року № 384/2011, Пенсійний фонд України
організовує, координує та контролює
роботу головних управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, управлінь у районах,
містах, районах у містах, а також
управлінь у містах та районах (далі -
територіальні органи), зокрема, щодо
призначення (перерахунку) і виплатою
пенсій.

Отже, визначення розміру пенсії, її
призначення, перерахунок та виплата, в
тому числі особам, які мають право на
неї відповідно до цього Закону
здійснюється територіальними органами
Пенсійного фонду України. Отже, Кабінет
Міністрів України має повноваження
визначати умови грошового
забезпечення відповідної категорії
осіб та затверджувати розміри
посадових окладів, додаткових видів
грошового забезпечення, які
враховуються при обчисленні пенсії, що
прямо визначено положеннями статті 43
Закону, що підтверджується постановою
Кабінету Міністрів України від 07.11.2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб», якою затверджено схеми
посадових окладів та додаткових видів
грошового забезпечення зазначеної
категорії осіб.

Відповідно до п. 13 зазначеної постанови
КМУ, вона набирає чинності з дня втрати
чинності Указами Президента України,
що визначають умови грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
державних органів, але не раніше ніж
01.01.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що
25.12.2006 року позивач - ОСОБА_3 був
звільнений з органів внутрішніх справ.

Також, з 01.01.2008 року набрав чинності
Указ Президента України від 18.12.2007 року
№ 1234/2007 «Про внесення зміни до Указу
Президента України від 14.04.1999 року № 379
та визнання такими, що втратили
чинність, деяких указів Президента
України», зокрема, Указів Президента
України від 04.10.1996 року № 926/96 «Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»,
від 23.02.2002 року № 173/2002 «Про посилення
соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» та інших указів.

Судом першої інстанції вірно
встанволено, що нечинні на час
виникнення спірних правовідносин
Укази Президента України, якими раніше
були затверджені схеми посадових
окладів, окладів за спеціальними
званнями, додаткових видів грошового
забезпечення (доплат, надбавок,
підвищень) відповідної категорії осіб
не могли застосовуватися органом
Пенсійного фонду України, який
здійснює виплату пенсії позивачу, при
здійсненні перерахунку його пенсії, а
тому п. 5 зазначеного вище Порядку
зазначено, що додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії, скасовані чи
такі, що не виплачуються на момент
виникнення права на перерахунок пенсії
за відповідною посадою (посадами), крім
зазначених у абзаці шостому цього
пункту, для перерахунку пенсії не
враховуються.

Колегія суддів не приймає до увагу й
доводи апелянтів про те, що
вищезазначений пункт Порядку
відсутній у Законі, а тому звужує зміст
та обсяг його прав та свобод, і є
протиправним.

Проте, апеляційний суд звертає увагу,
що ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» чітко визначено, що пенсія
обчислюється з розміру грошового
забезпечення у тих розмірах, що
установлені законодавством, тобто
сукупності чинних нормативно-правових
актів - законів, постанов, указів,
наказів, інструкцій правотворчих
органів, що регулюють спірні
правовідносини, а тому додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії, які
враховувалися при обчисленні пенсії
позивача, були скасовані ще до моменту
прийняття оскаржуваної Постанови.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що вимоги
позивачів щодо відсутності в абзаці 7
пункту 5 вказаної Постанови у
положеннях Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» - є безпідставним та не
підлягають задоволенню.

Також, вірним є висновок Окружного
адміністративного суду міста Києва про
необґрунтованість вимог щодо визнання
протиправним перевищення повноважень
Кабінетом Міністрів України при
прийнятті оскаржуваної Постанови та
визнання нечинним пункту 1 Постанови,
так як Постанова Кабінету Міністрів
України № 45 від 13.02.2008 року видана на
підставі внесених до ч. 3 ст. 63 Закону
змін та у межах повноважень, визначених
Конституцією та Законами України «Про
Кабінет Міністрів України» та «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Зокрема, відповідно до Закону України
від 16.12.2004 року № 2255-IV «Про внесення
змін до деяких законів України з питань
соціального захисту
військовослужбовців» частину 3 статті
63 Закону було викладено у такій
редакції: «Усі призначені за цим
Законом пенсії підлягають перерахунку
у зв'язку зі зміною розміру хоча б
одного з видів грошового забезпечення
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у строки,
встановлені частиною другою статті 51
цього Закону».

В подальшому згідно з Законом України
від 03.04.2007 року № 857-V «Про внесення змін
до деяких законів України щодо
пенсійного забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», який набув чинності
з дня його опублікування, а саме 08.06.2007
року, друге речення частини 3 статті 63
Закону було викладено у такій редакції:
«Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону».

Згідно з частиною 1 статті 51 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України», Кабінет Міністрів України на
основі та на виконання Конституції і
законів України, актів Президента
України видає обов'язкові для
виконання акти - постанови і
розпорядження.

Дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що необґрунтованою є й вимога про
визнання нечинним п.1 постанови
Кабінету Міністрів України № 45 від
13.02.2008 року, яким затверджено Порядок
проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» та скасування
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» як такий, що
суперечить ст.22, п.6 ст.92, п.1 ст.116
Конституції України, ст.1-1, 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», з наступних
підстав.

Приписами ст. 116 Конституції України
встановлено, що Кабінет Міністрів
України забезпечує проведення
фінансової, цінової, інвестиційної та
податкової політики; політики у сферах
праці й зайнятості населення,
соціального захисту, освіти, науки і
культури, охорони природи, екологічної
безпеки і природокористування;
розробляє і здійснює загальнодержавні
програми економічного,
науково-технічного, соціального і
культурного розвитку України.

Згідно з частиною першою статті 117
Конституції України Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до п. 2 статті 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України» Кабінет Міністрів України у
сферах соціальної політики, охорони
здоров'я, освіти, науки, культури,
спорту, туризму, охорони навколишнього
природного середовища та ліквідації
наслідків надзвичайних ситуацій:
забезпечує проведення державної
соціальної політики, вживає заходів
щодо підвищення реальних доходів
населення та забезпечує соціальний
захист громадян.

Статтею 52 Закону України «Про Кабінет
Міністрів України» передбачено, що
Кабінет Міністрів України на основі та
на виконання Конституції і законів
України, актів Президента України
видає обов'язкові для виконання акти -
постанови і розпорядження.

Як зазначалось вище, ч. 3 ст. 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», усі призначені
за цим Законом пенсії підлягають
перерахунку у зв'язку зі зміною розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Порядок перерахунку
пенсій з 01 січня 2008 року регулювався
спірною постановою Кабінету Міністрів
України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про
затвердження Порядку проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року №393».

Так, відповідно до п. 1 зазначеного вище
Порядку, перерахунок раніше
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» пенсій
проводиться у разі прийняття рішення
Кабінетом Міністрів України про зміну
розміру хоча б одного з видів грошового
забезпечення для відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за Законом
(далі - особи), або у зв'язку із введенням
для них нових щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення
(надбавок, доплат, підвищень) та премій
у розмірах, установлених
законодавством.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що для
перерахунку пенсій грошове
забезпечення враховується у розмірі,
встановленому за відповідною посадою
(посадами), в межах визначеної
законодавством максимальної величини
бази нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з урахуванням
таких його видів, зокрема: щомісячних
надбавок, доплат та підвищень,
конкретні розміри яких за відповідними
посадами (категоріями) установлені
Кабінетом Міністрів України - у
зазначених розмірах на момент
виникнення права на перерахунок; та
інших щомісячних надбавок, доплат (крім
доплати, розмір якої визначається як
різниця між розміром грошового
забезпечення до і після запровадження
нових умов його виплати), підвищень та
щомісячних премій - у середніх
розмірах, що фактично виплачені за
місяць, у якому виникло право на
перерахунок пенсії за відповідною
посадою (посадами) у тому державному
органі, звідки особа звільнилася на
пенсі.

Отже, в зв'язку з тим, що спірна
постанова Кабінету Міністрів України
прийнята 13 лютого 2008 року, тобто на
момент, коли надбавки та премії, які
виплачувалися позивачу на час його
служби, були скасовані відповідно до
Указу Президента України від 18 грудня
2007 року №1234/2007, Кабінет Міністрів
України не мав підстав включати їх до
відповідного переліку при обчисленні
пенсій, а тому підстави для визнання
пункту 1 Постанови, яким затверджено
Порядок незаконним та нечинним -
відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги позивачів - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.