Справа № К-20754/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К-20754/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області на постанову
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2009
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2010 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про часткове
скасування наказу,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2008 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначав, що наказом начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
від 04 липня 2008 року його притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення за скоєння вчинку,
що дискредитує звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Вважаючи звільнення незаконним, просив
скасувати наказ в частині притягнення
до відповідальності та поновити на
службі.

Постановою Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2009
року позов задоволено: скасовано наказ
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області від 04 липня 2008
року №484 в частині застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2010
року рішення суду першої інстанції
змінено та доповнено - поновлено на
посаді старшого слідчого слідчого
відділу Бахмацького районного відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
з 05 липня 2008 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалення нового про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з серпня 1988 року ОСОБА_4
проходив службу в органах внутрішніх
справ, зокрема з 21 січня 2008 року на
посаді старшого слідчого слідчого
відділу Бахмацького районного відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області.

Відповідно до наказу начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
від 04 липня 2008 року №484 в ході
службового розслідування заяви ОСОБА_5
було встановлено, що позивач,
використовуючи своє службове
становище, умисно створював умови для
заявника, змушуючи його дати хабара,
тобто вчинив дії по готуванню і замаху
на одержання хабара, але в останній
момент не отримав гроші через
обставини, які від нього не залежали. У
зв'язку з цим за скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ ОСОБА_4 звільнено з
органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
факт скоєння ОСОБА_4 вчинку, що
дискредитує звання не знайшов свого
підтвердження, а висновки службового
розслідування по факту вимагання
хабара спростовуються результатами
перевірки обласної прокуратури.

Змінюючи рішення районного суду
апеляційний суд виходив з того, що не
було вирішено позовну вимогу про
поновлення на службі в органах
внутрішніх справ.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законами України «Про міліцію», «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114.

Згідно пункту 8 частини першої статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може накладатися
такий вид дисциплінарного стягнення як
звільнення з органів внутрішніх справ.

Притягуючи позивача до такого виду
дисциплінарної відповідальності як
звільнення з органів внутрішніх справ
відповідач виходив з факту скоєння
працівником міліції вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу, який полягав у
вчиненні дій спрямованих на отримання
хабара.

Проте, під час проведення прокуратурою
перевірки заяви ОСОБА_5 було
встановлено, що висновки службової
перевірки ґрунтуються на показаннях
ОСОБА_5 та припущеннях, без належних
підтверджень. Зокрема, відсутній
аудіозапис розмови, на який послався у
свої висновках відділ внутрішньої
безпеки в Чернігівській області Служби
внутрішньої безпеки Головного
управління боротьби з організованою
злочинністю Міністерства внутрішніх
справ України. Для дачі додаткових
пояснень щодо застосування технічних
засобів та надання доказів щодо факту
вимагання коштів заявник до
прокуратури не з'явився.

Факт причетності ОСОБА_4 до вимагання
хабара заперечили опитані
прокуратурою свідки, які також
підтвердили, що ОСОБА_5 неодноразово
намагався уникнути кримінальної
відповідальності за вчинений злочин,
створюючи умови для дачі хабара та
умисно провокуючи працівників
правоохоронних органів.

Інших доказів вчинення позивачем
протиправних дій заступником
прокурора Бахмацького району
Чернігівської області не виявлено, у
зв'язку із чим 10 червня 2008 року винесено
постанову про відмову y порушенні
кримінальної справи у зв'язку з
відсутністю ознак службового злочину.

З огляду на встановлені обставини
справи, висновок суду першої інстанції
про відсутність достатніх підстав для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності є
обґрунтованим.

Статтею 195 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені межі
перегляду судом апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції.

Під час розгляду справи в апеляційному
суді було надано копію наказу
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області від 02 грудня 2009
року № 213о/с про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ з посади
начальника слідчого відділення
Талалаївського районного відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
на підставі пункту 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за дискредитацію
звання рядового і начальницького
складу). З даного наказу можна зробити
висновок, що у липні 2008 року позивач не
був звільнений зі служби в органах
внутрішніх справ, а продовжив її на
іншій посаді.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд у порушення норм
процесуального права вирішив питання
про поновлення позивача на посаді
незважаючи на те, що під час звернення
до суду з позовною заявою та ухвалення
судового рішення на позивача було
накладено дисциплінарне стягнення, яке
не було реалізовано й він не був
звільнений зі служби в органах
внутрішніх справ.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги обґрунтовано виходив з
того, що накладення дисциплінарного
стягнення є необґрунтованим, а
оскаржуваний наказ від 04 липня 2008 року
підлягає скасуванню як незаконний.

Апеляційний суд помилково вирішував
питання поновлення на службі, якого не
існувало на час розгляду справи судом
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону
скасоване помилково, що відповідно до
статті 226 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2010
року скасувати, залишивши в силі
постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2009
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/ З оригіналом згідно Помічник
судді:
В.М.Коваленко