Справа № 0907/2а-448/11, 2а-344/10/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа №
876/10573/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11.03.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача управління
архітектури та містобудування
виконкому Івано-Франківської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання незаконним та скасування
рішення від 18.05.2010 року №253 «Про
скасування п. 5.11 рішення виконавчого
комітету міської ради від 26.12.2007р. №628
«Про матеріали управління архітектури
і містобудування виконавчого комітету
міської ради».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
дозволом на будівництво є рішення
Івано-Франківської міської ради від
20.03.2007 р., а не рішення виконкому міської
ради. Статтею 24 Закону України «Про
планування та забудову територій» не
передбачено повноважень виконавчих
органів рад надавати чи скасовувати
дозволи на будівництво об'єктів
містобудування. Скасовуючи рішенням
від 18.05.2010 р. №253 раніше виданий дозвіл
на будівництво, виконком діяв поза
межами своїх повноважень, тому таке
рішення не може створювати жодних
правових наслідків.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11.03.2013 року задоволено
позовні вимоги, оскільки суд погодився
з наведеними позивачем доводами.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради, вважає її необґрунтованою,
прийнятою на підставі неповного
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому просить скасувати дану
постанову та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги тим, що Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» визначено, що до відання
виконавчих органів міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження щодо встановлення на
відповідній території режиму
використання та забудови земель, на
яких передбачена перспективна
містобудівна діяльність. За порушення
ФОП ОСОБА_2 факту відхилення від
проектної документації при
будівництві, який зафіксований
інспекцією державного
архітектурно-будівельною контролю,
було прийнято рішення виконкому про
скасування рішення виконкому про
надання дозволу на будівництво
торгового закладу із зупинкою
громадського транспорту. Таким чином
відповідач вчинив дії по зупиненню
позивачем незаконного будівництва,
оскільки іншої форми впливу на
зупинення будівництва, яке проводиться
з відхиленням від проектної
документації, Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні» не
передбачено. Зазначає, що ненормативні
акти місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування і
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, проте вважає, що оскаржуване
рішення як ненормативний акт місцевого
самоврядування не вичерпало свою дію
фактом виконання, беручи до уваги, що
на даний час позивача зобов'язано
звільнити та повернути міській раді
самовільно зайняту земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом першої інстанції
досліджені обставини справи та спірне
рішення від 18.05.2010 р. №253, йому надано
юридичну оцінку.

Нормою статті 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування» визначено, що
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Органи місцевого самоврядування мають
право приймати рішення, вносити до них
зміни та скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України, керуючись у своїй діяльності
ними та актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина 10 статті 59 Закону).

Як встановлено судом першої інстанції,
26.12.2007р. за №628 виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради за
розглядом матеріалів Управління
архітектури і містобудування
виконавчого комітету міської ради про
дозволи на проектування і будівництво,
добудову житлових і не житлових
приміщень, переобладнання житлових
приміщень, внесення змін у попередні
рішення було прийнято рішення про
надання дозволу ОСОБА_2 на будівництво
торгового закладу із зупинкою
громадського транспорту на АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
18.05.2010р. за №253 «Про скасування п. 5.11
рішення виконавчого комітету міської
ради від 26.12.2007р. №628 «Про матеріали
управління архітектури і
містобудування виконавчого комітету
міської ради» за розглядом звернення
мешканців будинку АДРЕСА_1 було
вирішено скасувати п. 5.11 рішення
виконавчого комітету міської ради від
26.12.2007р. №628 про надання ОСОБА_2 дозволу
на будівництво торгового закладу із
зупинкою громадського транспорту на
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
України. Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлено,
що виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання щодо скасування
актів виконавчих органів ради, які не
відповідають Конституції чи Законам
України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у
межах її повноважень.

У ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або Законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Тобто, за змістом норм чинного
законодавства органи місцевого
самоврядування не можуть в
односторонньому порядку скасовувати
свої попередні рішення, якщо на
підставі приписів цих рішень виникли
певні правовідносини і їх суб'єкти
заперечують проти їх припинення, та у
подібних випадках рішення можуть
визнаватися не чинними та
скасовуватись у судовому порядку

Конституційний Суд України в рішенні
від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування, за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні")
дійшов висновку про те, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Згідно зазначеного вище рішення
Конституційного Суду України
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Дії та рішення відповідача щодо
скасування рішення виконавчого
комітету від 26.12.2007 р. №628 не
відповідають вимогам ч.3 ст.2 КАС
України.

Зважаючи на наведене необхідно
погодитись з обґрунтованим висновком
суду першої про визнання незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради від 18.05.2010 року №253 «Про скасування
п. 5.11 рішення виконавчого комітету
міської ради від 26.12.2007р. №628 «Про
матеріали управління архітектури і
містобудування виконавчого комітету
міської ради», оскільки таке не
ґрунтується на вимогах Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
та Конституції України, так як рішення
виконавчого комітету міської ради від
26.12.2007р. №628 «Про матеріали управління
архітектури і містобудування
виконавчого комітету міської ради», п.
5.11 якого скасований, є актом
одноразового застосування, який
безпосередньо стосується позивача і
пов'язане з реалізацією його прав та
охоронюваних законом інтересів. Такий
акт індивідуальної дії може бути
скасований лише в судовому порядку.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що його дії були
спрямовані по зупиненню позивачем
незаконного будівництва з врахуванням
того, що відповідно до Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затверджену Указом
Президента України «Про Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України» від 08.04.2011 р. №439/2011
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контроль у сфері
житлово-комунального господарства
покладено на органи ДАБІ, а також
визначено повноваження щодо усунення
порушень вимог законодавства у сферах
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів та правил,
у сфері житлово-комунального
господарства.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про прийняття оскаржуваної
постанови з неповним з'ясуванням
обставин справи, що мають значення для
справи та неправильним застосуванням
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11.03.2013 року у справі
№0907/2-а-448/2011- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 20.05.2014р.