Справа № 826/20836/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної реєстраційної служби
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
березня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Український професійний банк» до
Державної реєстраційної служби
України, за участю третьої особи -
Реєстраційної служби Макарівського
районного управління юстиції
Київської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
України в якому просив:

- скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Сіволіна М.Ю. Державної реєстраційної
служби України про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
об'єкт нерухомого майна від 16 листопада
2013 року № 8023598;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (укрдержреєсратора) () здійснити реєстрацію
права власності публічного
акціонерного товариства «Український
Професійний Банк» () на
об'єкт нерухомого майна, а саме
земельну ділянку загальною площею 2,7233
га, що розташована за адресою: Київська
область, Макарівський район,
Ясногородська сільська рада цільове
призначення земельної ділянки -
ведення індивідуального садівництва;
кадастровий номер земельної ділянки
:03:017:0035.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
березня 2014 року позов задоволено
частково: скасовано рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
об'єкт нерухомого майна від 16 листопада
2013 року № 8023598. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням в частині про задоволення
позову, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неповно
встановив обставини справи та
застосував норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було подано до Реєстраційної
служби Макарівського районного
управління юстиції Київської області
заяву про реєстрацію права власності
на земельну ділянку, що розташована за
адресою: Київська область,
Макарівський район, Ясногородська
сільська рада цільове призначення
земельної ділянки - ведення
індивідуального садівництва;
кадастровий номер земельної ділянки
:03:017:0035.

До заяви про реєстрацію, ПАТ
«Український Професійний Банк» було
додано наступні документи:

- рішення Господарського суду
Київської області від 09.04.2013 р. по
справі № 911/705/13-г, що набрало законної
сили, ким визначено, серед іншого, за
ПАТ «УПБ» право власності на земельну
ділянку загальною площею 2,7233 га, що
розташована за адресою: Київська
область, Макарівський район,
Ясногородська сільська рада цільове
призначення земельної ділянки -
ведення індивідуального садівництва;
кадастровий номер земельної ділянки
:03:017:0035 та нотаріально засвідчену
копію рішення;

- нотаріально посвідчена копія Статуту
Публічного акціонерного товариства
«Український Професійний Банк»;

- нотаріально посвідчена копія Виписки
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців;

- нотаріально посвідчена копія Довідки
АБ № 332189 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ);

- нотаріально посвідчена копія Довідки
про взяття на облік платника податків;

- засвідчену копію Витягу з Протоколу №
2 Загальних зборів акціонерів від 29
вересня 2005 р. щодо обрання Голови
Правління;

- нотаріально посвідчена копія
довіреності представника позивача;

- копія паспорта представника позивача
та реєстраційного номера облікової
картки платника податку (оригінали для
огляду);

- документ, що підтверджує внесення
плати за надання Витягу з Державного
реєстру прав;

- документ, про сплату державного мита.

За наслідками розгляду заяви позивача,
державним реєстратором Держаної
реєстраційної служби України
Сіволіним М.Ю. 16.11.2013 р. прийнято рішення
№8023598 про відмову у реєстрації права
власності на вказану земельну ділянку.

Підставою для відмови став висновок
державного реєстратора про те, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Зокрема,
при розгляді заяви встановлено
відсутність відомостей про державну
реєстрацію земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

Вважаючи вказане рішення державного
реєстратора протиправним, позивач
звернувся до суду з позовом про його
скасування.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що підстави
для відмови у здійсненні державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку у державного реєстратора
відсутні.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України..

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації врегульовано
нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», який спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону № 1952-IV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 3
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
є обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

У відповідності до ст. 5 Закону № 1952-IV у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 15
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Приписами частини другої статті 15
Закону № 1952-IV визначено, що орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону №
1952-IV розгляд заяви про державну
реєстрацію обтяжень і прийняття
рішення про таку реєстрацію, відмову у
державній реєстрації обтяжень або її
зупинення проводиться в день
надходження заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
обтяжень.

Абзацом першим частини 3 статті 16
Закону № 1952-IV визначено, що разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону № 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 17 Закону № 1952-IV
визначено, що текст документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, повинен бути
написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по
батькові фізичних осіб та їх місце
проживання, а також найменування
юридичних осіб та їх місцезнаходження
повинні бути написані повністю.

Не приймаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень
документи з підчищеннями або
дописками, закресленими словами та
іншими не обумовленими в них
виправленнями, заповнені олівцем, а
також з пошкодженнями, які не дають
змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, на час існування
спірних правовідносин визначав
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703
(далі по тексту - Порядок № 703).

Відповідно до п. 27 Порядку № 703
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
право власності на земельну ділянку
загальною площею 2,7233 га, що розташована
за адресою: Київська область,
Макарівський район, Ясногородська
сільська рада цільове призначення
земельної ділянки - ведення
індивідуального садівництва;
кадастровий номер земельної ділянки
:03:017:0035, у реєстрації прав на яку
позивачу було відмовлено, виникло у ПАТ
«Український Професійний Банк» на
підставі рішення Господарського суду
Київської області від 09.04.2013 року, що
набрало законної сили.

Документи, що були додані позивачем до
заяви про державну реєстрацію,
відповідають встановленим вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення стала та обставина, що подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Зокрема,
при розгляді заяви встановлено
відсутність відомостей про державну
реєстрацію земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

Згідно з п. 33 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
земельну ділянку заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27, 28,
30 і 31 цього Порядку, подає витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (у разі, коли в
документах, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, відсутні відомості про
кадастровий номер земельної ділянки).

Як вбачається з рішення Господарського
суду Київської області від 09.04.2013 року,
що підтверджує виникнення права
позивача на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: Київська
область, Макарівський район,
Ясногородська сільська рада, в цьому
документі зазначено кадастровий номер
земельної ділянки - :03:017:0035.

Виходячи з цього, у позивача відсутній
обов'язок подавати державному
реєстратору витяг з Державного
земельного кадастру на земельну
ділянку.

З аналізу зазначених вище норм Закону
№ 1952-IV та Порядку № 703 вбачається, що
лише Законом № 1952-IV визначені
підстави відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень, про що
безпосередньо зазначено і в п. 23
Порядку № 703.

Перелік підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» є
вичерпним, розширеному тлумаченню не
підлягає.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
№ 1952-IV у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Оскаржуване рішення відповідача
прийняте на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
№ 1952-IV.

Заявлені до реєстрації права
позивача підтверджують документи,
подані для реєстрації.

Виходячи з цього, у державного
реєстратора відсутні правові підстави
для відмови у державній реєстрації
прав та їх обтяжень на підставі п. 4 ч. 1
ст. 24 Закону № 1952-IV.

Інших підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації суб'єктом владних
повноважень не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи та
застосовано до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача
висновки суду першої інстанції не
спростовують та відхиляються судом
так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної
реєстраційної служби України залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.