Справа № 816/1400/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1400/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

представника позивача - Хорішка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області до Приватної
виробничо-комерційної фірми "ДІВА" про
стягнення коштів з рахунків платника
податків, який має податковий борг, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2014 року Державна податкова
інспекція у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - позивач або ДПІ у м.
Полтаві) звернулася до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Приватної
виробничо-комерційної фірми "ДІВА"
(надалі - відповідач або ПВКФ "ДІВА") про
стягнення податкового боргу з податку
на прибуток приватних підприємств в
розмірі 3 911,00 грн; податкового боргу з
комунального податку в розмірі 506,61 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що за відповідачем
рахується вищевказаний податковий
борг, який не сплачується ним в
добровільному порядку, тому просив
стягнути даний борг в судовому порядку.

15.05.2014 позивачем через канцелярію суду
подано заяву про зменшення позовних
вимог у зв'язку з їх неточним
формулюванням, просив стягнути
податковий борг з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 3 401,00
грн. Дана заява прийнята судом до
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позовної заяви
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, конверт з повісткою,
направлений відповідачу за адресою:
вул. Полюсна, 287, буд.20, кв.46, м. Полтава,
36008, зазначену у Свідоцтві про державну
реєстрацію підприємства (а.с. 10),
повернувся до суду з поштовою
відміткою від 10.05.2014 "за закінченням
терміну зберігання". З огляду на
положення абзацу ч.11 ст. 35 КАС України
повістка вважається врученою
відповідачу.

У відповідності до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватна
виробничо-комерційна фірма "ДІВА" () зареєстрована юридичною
особою розпорядженням голови
виконавчого комітету Октябрської
районної ради народних депутатів
Полтавської області від 15.03.1994 за №
161(а.с.10).

Відповідач перебуває на податковому
обліку в ДПІ у м. Полтаві з 11.03.1994 за № 89
(а.с.9).

17.03.2011 позивачем проведено невиїзну
документальну перевірку відповідача з
питань своєчасності подання
податкової звітності з податку на
прибуток за 2010 року, за результатами
якої складено акт перевірки від 17.03.2011
№ 2152/15-01/21069912 (а.с. 22).

На підставі вищезазначеного акту
перевірки складено податкове
повідомлення-рішення від 06.05.2011 №
на суму 170,00 грн, яке направлено
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення та повернуто з відміткою
"про закінчення терміну зберігання"
(а.с. 20-21).

28.09.2011 ДПІ у м. Полтаві проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток ПВКФ
"ДІВА" з питань своєчасності подання
податкової звітності, за результатами
якої складено акт перевірки від 28.09.2011
№ 7022/15-01/21069912 (а.с.30).

На підставі вищезазначеного акту
перевірки складено податкове
повідомлення-рішення від 29.09.2011 №
на суму 1,00 грн, яке направлено
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення та повернуто з відміткою
"про закінчення терміну зберігання"
(а.с. 28-29).

18.02.2013 позивачем проведено камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на прибуток ПВКФ "ДІВА", за
результатами якої складено акт
перевірки від 18.02.2013 № 1090/15.1/21069912 (а.с.
32-33).

На підставі вищезазначеного акту
перевірки складено податкове
повідомлення-рішення від 18.02.2013 №
на суму 3 230,00 грн, яке отримано
уповноваженою особою відповідача, про
що свідчить його підпис (а.с. 31).

Враховуючи той факт, що відповідачем у
встановлений законом строк не було
сплачено нараховані податковим
органом зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств, за
ПКВФ "ДІВА" утворився податковий борг
із вказаного виду податку в загальному
розмірі 3 401,00 грн., з вимогою про
стягнення якого позивач звернувся до
адміністративного суду.

Надаючи оцінку позовним вимогам ДПІ у
м. Полтаві суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України (надалі - ПКУ)
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо платник податків
не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію.

Як встановлено судом в ході судового
розгляду вищевказані податкові
повідомлення - рішення не були
оскаржені відповідачем в
установленому порядку, а визначені
ними суми грошових зобов'язань є
узгодженими.

За приписами пункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПКУ податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПКУ у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На доказ дотримання ДПІ у м. Полтаві
вищевказаної норми позивачем надано
суду копії першої та другої податкових
вимог, винесених ще в 2010 році в порядку,
визначеному Законом України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 № 2181 - ІІІ (надалі - Закон № 2181),
який втратив чинність з 01.01.2011 з моменту
набрання законної чинності Податковим
кодексом України.

При цьому, за твердженням позивача,
оскільки сума податкового боргу так і
не була сплачена відповідачем, а тому
керуючись нормами п. 59.5 ст. 59 ПКУ, згідно
якої у разі якщо у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується (зменшується), погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що існує на
день погашення, а нова податкова вимога
не виноситься.

Надаючи оцінку зазначеним доводам
позивача суд виходить із наступного.

Порядок направлення та вручення
податкових вимог в 2010 році визначався
п.п. 6.2.3 п.6.2 ст. 6 Закону № 2181, яким
визначено, що податкова вимога повинна
була направлятися двічі (перша та друга
податкові вимоги):

а) перша податкова вимога - не раніше
першого робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання. Перша
податкова вимога містить повідомлення
про факт узгодження податкового
зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника
податків. обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки
непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше
тридцятого календарного дня від дня
направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового
боргу у встановлені строки. Друга
податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій
податковій вимозі, може містити
повідомлення про дату та час
проведення опису активів платника
податків, що перебувають у податковій
заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

За приписами п.п 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 цього ж
Закону податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо її передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписки або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

Так на виконання вищевказаної норми
ДПІ у м. Полтаві 14.09.2010 винесено
податкову вимогу № 1/1586 на суму
податкового боргу платника податків
ПВКФ "ДІВА" за узгодженим податковим
зобов'язанням на суму 170,00 грн., яка
направлялась на адресу відповідача,
однак повернулась до податкового
органу з поштовою відміткою від 24.11.2010
"за закінченням строку зберігання"
(а.с.6), про що складено акт від 24.11.2010 № 1
(зворотний бік а.с. 6).

27.12.2010 ДПІ у м. Полтаві винесено другу
податкову вимогу № 2/2234 на суму
податкового боргу цього ж платника
податків на загальну суму 170,00 грн.(
а.с.7), однак доказів передачі її
посадовій особі ПВКФ «Діва» під
розписку або ж надіслання її листом з
повідомленням про вручення суду не
надано. Одночасно позивачем долучено
до матеріалів справи акт про
повернення направленої податкової
вимоги рекомендованим листом з
повідомленням про вручення від 30.12.2010 №
2 (а.с.7).

З цього приводу суд зауважує, що при
направленні рекомендованого листа
27.12.2010 з урахуванням строків вручення
поштових відправлень, визначених
Правилами поштового зв'язку,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 № 290, є
нереальним у часі повернення цього
рекомендованого листа відправнику
30.12.2010 (протягом майже двох днів). З
такою швидкість навіть рекомендовані
листи із штампами «судова повістка» до
суду не повертаються у випадку їх
невручення з якоїсь причини, хоча для
такої кореспонденції вищевказаними
Правилами передбачено спеціальні
скорочені строки вручення (до десяти
днів).

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем не дотримано
вимоги норм Закону № 2181 щодо вручення
податкових вимог.

В будь-якому випадку, з моменту
винесення вищевказаних першої та
другої податкових вимог в грудні 2013
року витік строк 1095 днів .

Відповідно п. 102.4 ПКУ у разі якщо
грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї саттті (1095 днів) податковий
борг, що виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу.

Враховуючи, що перша податкова вимога
№ 1/1586 винесена 14.09.2010, друга податкова
вимога № 2/2234 винесена 27.12.2010, строк
давності щодо стягнення податкового
боргу навіть за останньою вимогою
минув ще 28.12.2013.

За приписами п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
безнадійна заборгованість -
заборгованість зокрема, за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
позовної давності.

Згідно п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 цього ж
Кодексу, зокрема, податкова вимога
вважається відкликаною, якщо сума
податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення.

Отже, суми податкового боргу, визначені
вищевказаними податковими вимогами,
порядок вручення яких так і не був
дотриманий позивачем, є безнадійною
заборгованістю та підлягають списанню,
а зазначені податкові вимоги
вважаються відкликаними в силу
підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПКУ з
того ж моменту.

У разі появи нового податкового
боргу, на нього надсилається інша
податкова вимога.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Полтаві
нова податкова вимога на податковий
борг в порядку, вищевказаних норм
Податкового кодексу України
відповідачу не направлялася.

За приписами п. 95.2 ст. 95 цього ж Кодексу
стягнення коштів та продаж майна
платників податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Приймаючи до уваги, що на суму
податкового боргу з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 3 401,00 грн ДПІ у м. Полтаві
податкова вимога не направлялася, то у
вказаного податкового органу не
виникло права на звернення до суду про
стягнення заявленої суми.

Згідно підпунктів 20.1.34 пункту 20.1 статті
20 Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг… на суму податкового
боргу або його частини.

Враховуючи вищезазначене, позовні
вимоги є передчасними, а тому підстав
для їх задоволення суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
Приватної виробничо-комерційної фірми
"ДІВА" про стягнення податкового боргу
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 21
травня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько