Справа № 813/5293/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.
Справа № 876/11265/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Хащівська
І. В.

представника відповідача Вітко І.
Б.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
липня 2013 року у справі № 813/5293/13-а за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові про
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова звернулося з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові, яким
просило зобов'язати відповідача
прийняти до заліку виплачені суми
пенсій за період 1 вересня 2012 року по 31
грудня 2012 року ОСОБА_3 на суму 3440 грн,
ОСОБА_4 на суму 3467,17 грн, ОСОБА_5 на суму
3467,17 грн та ОСОБА_6, який одержав пенсію
по ІІ групі інвалідності внаслідок
трудового каліцтва на суму 3467,17 грн,
всього на загальну суму 13841,51 грн.

Позов мотивує тим, що відповідачем
необґрунтовано відмовлено позивачу у
включенні до щомісячних актів звірки
витрати по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії за
період з 1 вересня 2012 року по 31 грудня 2012
року. При цьому, відмову відповідач
мотивує тим, що нещасний випадок стався
поза межами України (на території країн
СНД). Також, позовна заява мотивована
нормами Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД в галузі пенсійного забезпечення
від 13.03.1992 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що діючим законодавством України
не передбачено права Пенсійного фонду
України передавати Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
документи для проведення соціальних
виплат у формі виплати пенсії по
інвалідності і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
трудового каліцтва, заподіяного за
межами України. Угода про гарантії прав
громадян-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13 березня
1992 року, про яку зазначає позивач як
одну з правових підстав свого позову,
на думку відповідача, регулює лише
міждержавні відносини держав у галузі
пенсійного забезпечення, а не
відносини між Пенсійним фонду України
та Фондом щодо порядку відшкодування
виплачених сум пенсій по інвалідності
чи внаслідок втрати годувальника.
Відповідач також вказує на те, що
позивач обрав неправильний спосіб
захисту порушеного права, оскільки
"Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" встановлено правило
підписання актів звірки розрахунків у
відсутності спору між сторонами. У разі
незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції
мають вирішуватись вимоги про
стягнення, а не про підписання актів
звірки.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення, апеляційну
скаргу підтримав. Просив рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, просив в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не належить до задоволення з
наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
за період 1 вересня 2012 року по 31 грудня
2012 року ОСОБА_3 на суму 3440 грн, ОСОБА_4 на
суму 3467,17 грн, ОСОБА_5 на суму 3467,17 грн та
ОСОБА_6, який одержав пенсію по ІІ групі
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва на суму 3467,17 грн, всього на
загальну суму 13841,51 грн.

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

За змістом частини 2 статті 2 цього
Закону особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Водночас обраний у цій справі спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
колегія суддів вважає частково таким,
що не відповідає змісту прав
Управління ПФУ щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Такої ж думки дотримується Верховний
суд України в своїх постановах від 20
березня 2007 року № 21-1087во06, від 6 червня
2011 року №21-1161а11, від 20 червня 2011 року №
21-76а11, від 28 листопада 2011 року № 21-366а11,
від 19 березня 2012 року № 21-364а11.

Отже обираючи спосіб захисту позивач
помилково виходив з того, що процедура
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій однакова, як для
безспірних випадків, так і для
випадків, коли виникає спір. Відтак
позовні вимоги позивача не можуть бути
задоволені, оскільки наявний спір про
право.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі № 813/5293/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 30 квітня
2014 року