Справа № 357/14793/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Бондаренко О.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Білоцерківської міської ради про
оскарження дій та бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до
Білоцерківської міської ради про
оскарження дій та бездіяльності
суб'єкта владних повноважень, в якому
просив визнати протиправним ненадання
інформації на запит від 01.10.2013 року
реєстраційний номер 1875 про
розпорядження комунальним майном, а
саме: копій рішень Білоцерківської
міської ради про передачу земельних
ділянок з комунальної власності у
приватну гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
зобов'язати Білоцерківську міську
Раду надати повну інформацію, що
запитувалася згідно інформаційного
запиту за № 1875 від 01.10.2013 року, а саме
копії: рішення міської Ради від 12
квітня 2012 року № 544-24-VІ та додаток 1
пункт 53 до рішення міської ради № 544-24-VІ
від 12 квітня 2012 року про оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки громадянам; копії
листів міськради за №№ У-0263 від 24.02.2011
року, У-2025 від 26.08.2011 року, № 1-16-886 від
12.03.2012 року, витягу з протоколу
засідання постійної комісії з питань
ефективного використання всіх форм
власності № 74 від 23.11.2012 р.; рішення
міської Ради від 28.02.2013 року за № 906-39-VІ
та додаток 1 пункт 100 до рішення міської
ради від 28.02.2013 року за № 906-39-VІ, щодо
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, витягу з протоколу засідання
постійної комісії з питань ефективного
використання всіх форм власності, яким
комісія рекомендує ОСОБА_4 погодити
межу земельної ділянки АДРЕСА_1 без
підпису-погодження суміжного
землекористувача гр. ОСОБА_2, власника
домоволодіння АДРЕСА_4, і землевласниці
ОСОБА_6, власниці домоволодіння
АДРЕСА_5, рішення міської Ради з
додатком щодо надання дозволу на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, яким гр.
ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки АДРЕСА_1. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд площею 0,0409 кв.м.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року та прийняти
нову, якою адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - задовольнити частково,
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року - скасувати та
прийняти нову про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що запитувані
ОСОБА_2 копії рішень, протоколів
засідань постійних комісій, витягів з
протоколів Білоцерківської міської
ради Київської області стосуються
конкретних фізичних осіб, а саме - гр..
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а отже, в
розумінні Закону України «Про
інформацію» є інформацією про фізичну
особу. Відповідно до ст.. 11 Закону
України «Про інформацію» не
допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, з урахуванням того, що
вищевказані громадяни не надавали
згоди на надання копій рішень відносно
них, задовольнити інформаційний запит
та надати копії запитуваних документів
є неможливим.

Колегія суддів не погоджується із
наведеним висновком суду першої
інстанції оскільки він суперечить
вимогам законодавства, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, ОСОБА_2 звернувся до
Білоцерківської міської ради
Київської області із інформаційним
запитом № 1875, в якому просив відповідно
до ст. 34 Конституції України, ст. 5
Закону «Про інформацію», згідно з
статтями 3, 4, ч.5 ст.6, ч.7 ст. 6 , ч.1 ст. 20
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», ст. 160
Земельного Кодексу України, надати
копії належним чином оформлених
документів:

1. Рішення міської Ради від 12 квітня 2012
року № 544-24-УІ та пункт 53 додаток 1 до
рішення міської ради № 544-24-УІ від 12
квітня 2012 року про оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки громадянам;

2. Копії листів міськради за №№ У-0263
від 24.02.2011 року, У-2025 від 26.08.2011 року, №
1-16-886 від 12.03.2012 року;

3. Витягу з протоколу засідання
постійної комісії з питань ефективного
використання всіх форм власності № 74
від 23.11.2012 р., яким комісія рекомендує
ОСОБА_3 погодити межу земельної ділянки
АДРЕСА_3 без підпису-погодження
суміжного землекористувача гр. ОСОБА_2,
власника домоволодіння АДРЕСА_4;

4. Рішення міської Ради від 28.02.2013 року
за № 906-39-УІ , щодо надання дозволу на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, та пункт
100 додаток 1 до рішення міської ради від
28.02.2013року за № 906-39-УІ, яким гр. ОСОБА_3
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки АДРЕСА_3 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0.0433 кв.м.;

5. Витягу з протоколу засідання
постійної комісії з питань ефективного
використання всіх форм власності, яким
комісія рекомендує ОСОБА_4 погодити
межу земельної ділянки АДРЕСА_1 без
підпису-погодження суміжного
землекористувача гр. ОСОБА_2, власника
домоволодіння АДРЕСА_4, і землевласниці
ОСОБА_6, власниці домоволодіння
АДРЕСА_5;

6. Рішення міської Ради з додатком щодо
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, яким гр. ОСОБА_4 надано дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки АДРЕСА_1.
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд площею 0,0409 кв.м.

Листом від 04.10.2013 року № С - 1875 позивачу
було повідомлено, що рада відмовляє у
наданні копії запитуваних документів,
окрім копії Листа від 12.03.2012 року № 1-16-886
у зв'язку з тим, що ст.. 11 Закону України
«Про інформацію» забороняє поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди.

Вважаючи таку відповідь неправомірною
позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначений Законом України «Про доступ
до публічної інформації».

Так, ст. 1 вищевказаного Закону
передбачено, що публічна інформація -
це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Види та порядок обмеження доступу до
інформації передбачено статтею 6
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", відповідно до частини 5
якої не може бути обмежено доступ до
інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно.

Крім того, відповідно до частини 7
статті 6 вказаного Закону обмеженню
доступу підлягає інформація, а не
документ. Якщо документ містить
інформацію з обмеженим доступом, для
ознайомлення надається інформація,
доступ до якої необмежений.

Відповідно до частини першої статті 7
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

У розумінні частини другої статті 21
Закону України "Про інформацію"
конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі України
"Про інформацію", є ширшим. Цей Закон на
відміну від Закону України "Про доступ
до публічної інформації" до
конфіденційної інформації відносить
відомості про фізичну особу, якими є
відомості чи сукупність відомостей про
фізичну особу, яка ідентифікована або
може бути конкретно ідентифікована.

Разом з тим, слід зауважити, що у зв'язку
з ухваленням законів України "Про
доступ до публічної інформації", "Про
захист персональних даних" Закон
України "Про інформацію" втратив
значення базового закону в галузі
інформаційного законодавства.

З огляду на викладене у відносинах,
пов'язаних із забезпеченням права на
доступ до публічної інформації,
конфіденційна інформація повинна
визначатися відповідно до Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Таким чином, публічна інформація про
осіб, котрі одержали державне та
комунальне майно у власність чи
користування, про розмір оплати праці
та інших виплат з бюджетів усіх рівнів,
не є інформацією з обмеженим доступом.

Дана правова позиція викладена також у
Довідці Вищого адміністративного Суду
України «Про вивчення та узагальнення
практики застосування
адміністративними судами положень
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» від 01 червня 2013
року.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає неправомірною відмову
Білоцерківської міської ради
Київської області у наданні копій
рішень даної ради, протоколів засідань
постійних комісій тощо із посиланням
на ст.. 11 Закону України «Про
інформацію», а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 у цій частині підлягають
задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо необхідності
зобов'язання Білоцерківської міської
Ради надати повну інформацію, що
запитувалася згідно інформаційного
запиту за № 1875 від 01.10.2013 року, а саме
надати копії запитуваних рішень з
огляду на наступне.

Так, згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи N R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2
КАС України щодо компетенції
адміністративного суду останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які Конституцією України віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч. 3 КАС
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного
судочинства України свідчить про те, що
завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, завдання,
покладені на міську раду, в тому числі
щодо надання відповідей на
інформаційні запити, що відповідають
вимогам Закону України «Про доступ до
публічної інформації», за своєю
правовою природою, є її виключною
компетенцією (дискреційними
повноваженнями), тобто втручання в таку
діяльність є формою втручання в
дискреційні повноваження наведеного
органу та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було не вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
невірну оцінку дослідженим доказам та
порушено норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково, постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 13 листопада 2013
року - скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254, 255 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати протиправним ненадання
інформації на запит ОСОБА_2 від 01.10.2013
року реєстраційний номер 1875 про
розпорядження комунальним майном.

Зобов'язати Білоцерківську міську Раду
повторно розглянути інформаційний
запит ОСОБА_2 від 01.10.2013 року
реєстраційний номер 1875 про
розпорядження комунальним майном та
прийняти рішення по суті запиту
відповідно до положень Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.