Справа № К/9991/22891/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року м.
Київ К/9991/22891/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Лиски Т.О.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Полтавської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2010
року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 грудня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року позивач звернувся з
позовом до Полтавської обласної
державної адміністрації, в якому
просив визнати дії відповідача
незаконними та стягнути матеріальну і
моральну шкоду.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував
тим, що 6 серпня 2009 року звертався до
Полтавської обласної державної
адміністрації із заявою про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої злочином, однак така була
направлена до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області для розгляду.

Вважаючи дії відповідача не
відповідним вимогам статей 40, 41
Конституції України і статей 321, 1177
Цивільного кодексу України,
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 грудня 2011
року у відкритті провадження
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Відмовляючи відкрити провадження суди,
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що позовну заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні правовідносини виникли і
зводяться до стягнення матеріальної і
моральної шкоди, завданої злочином.

Питання, пов'язані з відшкодуванням
шкоди у кримінальному судочинстві
регулюються Кримінальним
процесуальним кодексом України, згідно
з частиною 1 статті 128 якого, особа, якій
кримінальним правопорушенням або
іншим суспільно небезпечним діянням
завдано майнової та/або моральної
шкоди, має право під час кримінального
провадження до початку судового
розгляду пред'явити цивільний позов до
підозрюваного, обвинуваченого або до
фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння.

Крім того, за правилами частини 7
вказаної статті, особа, яка не
пред'явила цивільного позову в
кримінальному провадженні, а також
особа, цивільний позов якої залишено
без розгляду, має право пред'явити його
в порядку цивільного судочинства.

Отже, висновки судів про відмову у
відкритті провадження у справі на
підставі пункту 1 частини 1 статті 109
Кодексу адміністративного судочинства
України грунтуються на нормах
процесуального права.

Таким чином, доводи касаційної скарги
щодо порушення норм процесуального
права висновків судів першої та
апеляційної інстанцій не спростовують,
оскільки ґрунтуються на помилковому
трактуванні наведених правових норм.

Враховуючи наведене, правових підстав
для скасування чи зміни судових рішень
немає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2010
року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

Т.О. Лиска