Справа № 757/18051/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Новак Р.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського
районного суду м.Києва від 14 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Верховного Суду
України, треті особи управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Києві, ПАТ «СК
«Брокбізнес», Міністерство фінансів
України про стягнення суми страхового
відшкодування, -

В С
Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року, позивач звернувся до
Печерського районного суду м.Києва з
позовом до Верховного Суду України,
треті особи управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Києві, ПАТ «СК
«Брокбізнес», Міністерство фінансів
України про стягнення суми страхового
відшкодування. Свої позовні вимоги
мотивував тим, що позивач з квітня 1994
року виконував обов'язки судді
Верховного Суду України. Медичним
оглядом військово-лікарською комісією
ГВКГ терапевтичного профілю та
Спеціальною кардіологічною
медіко-соціальною експертною комісією
№2 Міністерства охорони здоров'я
України встановлено факт, що позивач
має захворювання пов'язані з
виконанням професійних службових
обов'язків військового судді.
Постановою Верховної Ради України від
02.11.2006 року позивач звільнений з посади
судді Верховного Суду України за
станом здоров'я. Відповідно до діючого,
на той час, законодавства України у
разі заподіяння позивачу у зв'язку з
виконанням службових обов'язків
каліцтва, чи іншого ушкодження
здоров'я, що призвело до стійкої втрати
працездатності, страховик виплачує
позивачу страхову суму у розмірі його
річного заробітку, який відповідно до
довідки Верховного Суду України №5703
від 18.08.2010 року, складав 310953,34 грн. За
період з червня 2007 року по вересень 2010
року позивач не мав можливості
отримати у повному розмірі належну
йому страхову суму 310953,34 грн. у зв'язку з
тим, що керівництво Верховного Суду
України протиправно порушувало право
позивача на отримання страхової суми.
18.08.2010 року зазначена довідка для
виплати позивачу страхової суми була
направлена Верховним Судом України
страховику приватному акціонерному
товариству «Страхова компанія
«БРОКБІЗНЕС». ПрАТ СК «БРОКБІЗНЕС»
виплатила частину страхової суми, а
саме 110437,50 грн., з яких позивач отримав
лише 103000,00 грн. У вересні 2010 року
позивачу стало відомо, що 01.09.2010, з
ініціативи Верховного Суду України,
договір про проведення державного
обов'язкового страхування суддів
Верховного Суду України №0000902 від
11.03.2010 року між Верховним Судом України
і ПрАТ «СК «БРОКБИЗНЕС» було розірвано,
незважаючи на те, що страхові
зобов'язання відносно позивача не було
повністю виконано. На підставі
наведеного позивач звернувся суду з
позовом, в якому простив стягнути з
Верховного Суду України невиплачену
страхову суму.

Постановою Печерського районного суду
м.Києва від 14 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач з квітня 1994 року виконував
обов'язки судді Верховного Суду
України.

Відповідно до довідок Спеціальної
кардіологічної медіко-соціальної
експертної комісії №2 Міністерства
охорони здоров'я України від 31.07.2006 року
та 29.05.2007 року позивач має захворювання
пов'язані виконанням професійних
службових обов'язків військового
судді. Зазначений факт також
встановлений постановою Вищого
адміністративного суду України від
10.06.2010 року.

Постановою Верховної Ради України від
02.11.2006 року позивач звільнений з посади
судді Верховного Суду України за
станом здоров'я.

Відповідно до діючого, на той час,
законодавства України у разі
заподіяння позивачу у зв'язку з
виконанням службових обов'язків
каліцтва, чи іншого ушкодження
здоров'я, що призвело до стійкої втрати
працездатності, страховик виплачує
позивачу страхову суму у розмірі його
річного заробітку.

Згідно до довідки Верховного Суду
України №5703 від 18.08.2010 року, річний
заробіток ОСОБА_2 за останньою посадою,
яку він займав, становив 310953,34 грн.

18.08.2010 року, на підставі постанови
Вищого адміністративного суду України
від 10.06.2010 року, довідка №5703 була
направлена Верховним Судом України
страховику - приватному акціонерному
товариству «Страхова компанія
«БРОКБІЗНЕС». На підставі чого, ПрАТ
«Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» було
нараховано 110437,5 грн. та виплачено 103811,25
грн., за вирахуванням 6% витрат
страховика на страхування - 6626,25 грн.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 та 3 ст. 45 Закону України
«Про статус суддів» (чинного на час
виникнення страхового випадку - 2006 рік),
життя і здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню
за рахунок державного бюджету на суму
десятирічного грошового утримання за
останньою посадою. Якщо заподіяне
каліцтво чи інше пошкодження здоров'я
не призвело до стійкої втрати
працездатності, виплачується
одноразова страхова сума за рахунок
страхових платежів по обов'язковому
державному особистому страхуванню
суддів в розмірі річного заробітку.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку та умов
державного обов'язкового страхування
життя і здоров'я суддів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.02.1994 р. №89, страхові платежі за
державним обов'язковим страхуванням
життя і здоров'я суддів, включаючи
пов'язані з цим витрати страховиків,
уповноважених на здійснення такого
виду страхування, в розмірі шести
відсотків загальної суми цих платежів,
а також витрати на виплату страхових
сум застрахованим, перераховуються
Конституційним Судом України,
Верховним Судом України, Вищим
господарським судом України, Вищим
адміністративним судом України,
Державною судовою адміністрацією на
спеціальні рахунки страховиків,
уповноважених на здійснення такого
виду страхування.

Відповідно пункту 7 Порядку страховик
виплачує страхові суми, зокрема, у разі
заподіяння застрахованому у зв'язку з
виконанням відповідно до закону
службових обов'язків каліцтва чи
іншого ушкодження здоров'я, що не
призвело до стійкої втрати
працездатності, - застрахованому у
розмірі його річного заробітку.

Виплата страхових сум в разі загибелі
(смерті) або заподіяння каліцтва чи
іншого ушкодження здоров'я (далі -
страховий випадок) провадиться
відповідно до грошового утримання,
п'ятирічного, річного заробітку
застрахованого на день настання
страхового випадку за вирахуванням
раніше виплачених страхових сум за цей
страховий випадок. При цьому страхова
сума виплачується незалежно від виплат
за іншими видами страхування і виплат у
порядку відшкодування шкоди. Загальний
розмір страхової суми за декількома
видами виплат одному і тому ж
застрахованому або членам його сім'ї не
може перевищувати розміру,
встановленого підпунктом "а" цього
пункту.

Таким чином, згідно чинного на час
виникнення страхового випадку
законодавства України,
страхувальником (Верховним Судом
України) були укладені відповідні
договори страхування з Національною
акціонерною страховою компанію
«Оранта» (редакція Порядку, чинна до
12.04.2006).

Крім того, слід зазначити, що в позовній
заяві ОСОБА_2 вимагає виплатити йому
недоплачену страхову суму, виходячи із
розміру його річного заробітку станом
на 2006 рік.

Страховий випадок позивача стався у 2006
році, отже виплата страхових сум має
здійснюватися відповідно до договору
страхування, що був чинним в цей час, а
не відповідно до договорів, що укладені
в 2009 та 2010 роках.

На час настання страхового випадку
діяв договір від 10 січня 2006 року між
Верховним Судом України та ВАТ
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про проведення
обов'язкового державного страхування
життя і здоров'я суддів Верховного Суду
України (далі - Договір), укладений на 2006
рік.

Згідно з умовами Договору обов'язок
щодо виплати застрахованим страхових
сум покладено на НАСК «Оранта». Крім
того, відповідно до зазначеного вище
законодавства та умов Договору для
одержання страхової суми
застрахований, члени його сім'ї чи
довірена особа подають страховику
(страховій компанії) заяву за
встановленою формою, а також
пред'являють документ, що посвідчує
особу.

Разом з тим, згідно листа ВАТ НАСК
«Оранта» від 12.01.2014 року, ОСОБА_2
відповідно до підпункту «в» пункту 7
Порядку 16.04.2004 року проведено виплату
страхової суми в розмірі 84,4 тис. грн. (у
розмірі його річного заробітку 2004
року).

Наведене також підтверджується листом
від 28.10.2004 року №11-07/47/85 НАСК «Оранта».

Зазначена виплата була здійснена НАСК
«Оранта» в 2004 році відповідно до
договору між Верховним Судом України
та ВАТ НАСК «Оранта» про проведення
обов'язкового державного страхування
життя і здоров'я суддів Верховного Суду
України, який діяв у 2004 році і
переукладався в подальшому кожного
року та на підставі виданої Верховним
Судом України НАСК «Оранта» довідки,
встановленої форми.

Будь-яких підтверджуючих документів,
що ОСОБА_2 звертався до НАСК «Оранта» у
2006 та наступні роки, позивач та його
представник не надав.

Відповідно до листів НАСК «Оранта» від
16.01.2007 року, 17.01.2008 року, 02.10.2008 року,
02.02.2009 року залишок невикористаних
коштів з державного обов'язкового
особистого страхування життя і
здоров'я суддів Верховного Суду
України, станом на 01.10.2008 року становить
489414,1 грн.

Крім того, слід зазначити, що ст. 135
Закону України «Про судоустрій і
статус судців», який набрав чинності
30.06.2010 року, життя і здоров'я суддів
підлягають обов'язковому державному
страхуванню за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач не відноситься до категорії
осіб, яким передбачені страхові
виплати на вказаній підставі.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційних скарг немає, а їх доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 14
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 27
травня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 22
травня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.