Справа № 2а-2155/11/0706
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 травня 2014 року м. Київ
В/800/2111/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

Сороки М.О.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області
про призначення пенсії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Міжгірського районного суду
Закарпатської області з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області про
призначення пенсії.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 08.06.2011
року позовні вимоги ОСОБА_4 було
задоволено частково. Визнано
протиправною відмову Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області в призначенні
пенсії військовослужбовця за вислугою
років ОСОБА_4 Зобов'язано відповідача
призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугою
років відповідно до Законів України
«Про державні гарантії
військовослужбовців, які звільняються
зі служби у зв'язку з реформуванням
Збройних сил України», пункту «в»
статті 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» починаючи з 24.04.2011 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012 року
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 08.06.2011 року
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06.02.2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 було залишено без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.10.2012 року - без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, скаржником надано
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 25.04.2013 року у справі №
К/9991/68083/12 та постанову Вищого
адміністративного суду України від
11.12.2012 року у справі № К/9991/32927/12.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Як вбачається зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від

06.02.2011 року, про перегляд якої просить
заявник, суд касаційної інстанції
дійшов висновку про те, що відповідно
до вимог статті 12 Закону України від

«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» необхідною вимогою була
наявність відповідного віку та стажу
саме на час звільнення з військової
служби, а також, те, що на час звернення
позивача до суду у нього було відсутнє
право на призначення пенсії на
підставі цього закону.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.04.2013 року у справі №
К/9991/68083/12 та постановою Вищого
адміністративного суду України від
11.12.2012 року у справі № К/9991/32927/12, на які
посилається заявник, як на підставу
перегляду справи з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, залишено без змін
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій, якою аналогічні за змістом
позовні вимоги позивачів задоволено.

Таким чином, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (статті 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб») у подібних
правовідносинах, у зв'язку з чим суд
касаційної інстанції прийняв різні за
змістом судові рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.02.2014 року.

Керуючись статтями 236- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_4
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області
про призначення пенсії для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 06.02.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз

М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко