Справа № 872/3077/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2013 рокусправа № 0870/12543/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року по справі № 0870/12543/12 за позовом
бердянського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
допомоги по безробіттю, отриманої
незаконним шляхом,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2012 року Бердянський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення допомоги по безробіттю,
отриманої незаконним шляхом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року по справі № 0870/12543/12 позов
задоволено в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідачем
безпідставно отримано державне
матеріальне забезпечення по
безробіттю у період з 21.02.2012 по 07.11.2012 р.
в сумі 6 866 грн. 32 коп., оскільки на час
звернення до центру зайнятості і за
весь період отримання відповідач не
мав права на державну матеріальну
допомогу по безробіттю.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної
скарги позивач зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального та матеріального права,
а також не в повному обсязі досліджені
всі обставини справи.

Відповідачем подані заперечення
на апеляційну скаргу відповідача
згідно яких, на думку позивача,
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з підстав її
необґрунтованості.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
21.02.2012 ОСОБА_1 подала заяву на ім'я
директора Бердянського міського
центру зайнятості, у якій просила до
вирішення питання про
працевлаштування надати статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, в якій зазначено, що у даний
час вона не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

ОСОБА_1 в період з 21.02.2012 по 07.11.2012
відповідач знаходилась на обліку в
Бердянському міському центрі
зайнятості як безробітна та отримувала
при цьому матеріальне забезпечення на
період безробіття.

Бердянським міським центром
зайнятості була проведена перевірка
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та на підставі
відомостей, наданих ДПА України,
встановлено, що відповідач на момент
набуття статусу безробітного та в
період перебування на обліку в центрі
зайнятості як безробітна займалася
трудовою діяльністю, а саме: працювала
на посаді оператора в ТОВ "Колумб" за
сумісництвом з 03.10.2011 згідно з наказом
про прийняття на роботу від 03.10.2011
№11/03.10-К та була звільнена з займаної
посади 01.03.2012 за угодою сторін згідно з
п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до
наказу даного підприємства від 01.03.2012
№12/01.03-КУ13.

Дані факти виявлені Жовтневим РЦЗ м.
Дніпропетровська (за запитом
Бердянського МЦЗ) в результаті
розслідування страхового випадку у
відповідності до вимог п. 5, п. 6
спільного наказу Міністерства праці та
соціальної політики, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.2009 №60/62 "Про затвердження порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним" та
встановлено порушення чинного
законодавства у сфері зайнятості
населення щодо належність
безробітного до категорії зайнятого
населення, про що складено відповідний
акт №289/231 від 31.10.2012.

Отже, згідно зі ст. 1 Закону України "Про
зайнятість населення" відповідач на
час постановки на облік у центрі
зайнятості відносилась до категорії
зайнятого населення.

Відповідно до розрахунку, наданого
Бердянським міським центром
зайнятості за період перебування на
обліку з 21.02.2012 по 07.11.2012 ОСОБА_1 було
виплачене матеріальне забезпечення у
розмірі 6 866 грн. 32 коп..

Наказом № 1006 від 08.11.2012 року вжито
заходи по відшкодуванню зайво
виплачених коштів до ОСОБА_1 у розмірі
6866,32 грн.. Наказ разом з повідомленням
про необхідність повернути незаконно
виплачені кошти від 09.11.2012 направлений
протягом двох робочих днів на адресу
відповідача, та був отриманий особисто
відповідачем 16.11.2012 згідно поштового
повідомлення про вручення.

Відповідачем ані в судовому, ані в
адміністративному порядку даний наказ
не оскаржувався, кошти відповідачем у
добровільному порядку не повернуті.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач безпідставно, шляхом
надання недостовірних даних, отримала
право одержувати допомогу по
безробіттю, та центром зайнятості
правомірно винесено наказ про
повернення отриманої відповідачем
допомоги по безробіттю за подачу
останнім неправдивих відомостей.
Допомога по безробіттю у добровільному
порядку відповідачем не повернута, а
відтак підлягала стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.91р., №
803-XII (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.00р. № 1533-III (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.09р. №60/62 затверджено Порядок
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним (надалі
Порядок).

Відповідно до приписів п. 5 Порядку,
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторі.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Отже, враховуючи вищевикладене, на час
набуття статусу безробітного та
перебування на обліку в Бердянському
міському центрі зайнятості як
безробітна з 21.02.2012, відповідач не
повідомила спеціалістів центру
зайнятості про те, що фактично є
зайнятою особою та знаходиться у
трудових відносинах з ТОВ "Колумб" з
03.10.2011, незаконно отримала статус
безробітної з призначенням допомоги по
безробіттю, чим порушила вимоги п. 2 ст.
36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставного
отримання державного матеріального
забезпечення по безробіттю за вказаний
період, оскільки відповідач не мав
права на державну матеріальну допомогу
по безробіттю.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
безпідставності тверджень ОСОБА_1
стосовно того, що вона не відносилась
до категорії зайнятого населення,
оскільки на ТОВ "Колумб" заробітну
плату не отримувала, а також такі
трудові відносини вважає фіктивними.
Такі твердження відповідача
спростовуються копіями наказів від
03.10.2011 №11/03.10-к та від 01.03.2012 №12/01.03-КУ13
про прийняття ОСОБА_1 на роботу та про
звільнення останньої з ТОВ "Колумб", які
містять відмітку про ознайомлення
відповідача зі змістом вищевказаних
наказів 03.10.2011 та 01.03.2012, про що свідчить
її особистий підпис на даних
документах, а також в самому наказі
зазначений ідентифікаційний номер
ОСОБА_1, який також зазначений в
персональній картці відповідача.

Неотримання зарплати відповідачем не
спростовує встановленого позивачем
під час перевірки факту
працевлаштування відповідача.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції про задоволення позову
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні усіх обставин справи в їх
сукупності. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року по справі № 0870/12543/12 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року по справі № 0870/12543/12 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай