Справа № 821/1449/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1449/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача -
Оржинської Е.І., відповідача -
Костроміної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної екологічної
інспекції у Херсонській області до
Приватної виробничо-комерційної фірми
"Пані Крістіна" про зупинення
діяльності цеху по виготовленню
виробів з борошна,

встановив:

Державна екологічна інспекція у
Херсонській області (далі - позивач,
Держекоінспекція у Херсонській
області) звернулась до суду із позовом
до Приватної виробничо-комерційної
фірми «Пані Крістіна» (далі -
відповідач, ПВКФ «Пані Крістіна»), в
якому просить застосувати до
відповідача захід реагування у вигляді
часткового зупинення виробництва
товарів шляхом зупинення експлуатації
цеху по виготовлення виробів з борошна,
розташованого за адресою: м.Херсон, вул.
10 Східна, 38.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
проведеною плановою перевіркою
дотримання ПВКФ «Пані Крістіна» вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, оформленою актом
перевірки від 15.04.2014р., виявлено
порушення ч.5 ст.11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря». Дане
порушення полягає у тому, що у цеху по
виготовлення виробів з борошна
відповідачем без отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами використовуються 2 змішувачі
тіста, 2 розтопочні шафи та 3 печі, які
працюють з використання електричної
енергії.

На думку позивача, вказані порушення є
підставою для застосування судом
заходу реагування за наслідками
державного нагляду (контролю).

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що наразі вживаються всі
необхідні дії для усунення порушення, в
тому числі замовлено роботи з
інвентаризації джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, а заборона експлуатації цеху
по виготовлення виробів з борошна
призведе до невиправних негативних
наслідків для підприємства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 04.04.2014р. №341, направлення на
перевірку від 04.04.2014р.№290 та
повідомлення про проведення перевірки
від 21.03.2014р. №01-34/156 посадовими особами
Держекоінспекції у Херсонській
області у період з 09.04.2014р. по 15.04.2014р.
проведено планову перевірку
дотримання ПВКФ «Пані Крістіна» вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за наслідками
якої складено акт перевірки від 15.04.2014р.

За змістом цього акту, перевіряючими
встановлено порушення відповідачем
вимог ч.5 ст.11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря». Дане
порушення полягає у тому, що у цеху по
виготовлення виробів з борошна
відповідачем без отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами використовуються 2 змішувачі
тіста, 2 розтопочні шафи та 3 печі, які
працюють з використання електричної
енергії.

Посилаючись на те, що виявлене
порушення є в силу ст.12 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»
достатньою підставою для заборони
діяльності підприємства та вжиття у
зв'язку з цим заходу реагування за
наслідками здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, а також на
те, що відповідно до вимог Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»
повноваження щодо застосування саме
таких заходів належать до компетенції
адміністративного суду, позивач
просить задовольнити позов.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

У відповідності із ст.1 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»,
забруднення атмосферного повітря -
змінення складу і властивостей
атмосферного повітря в результаті
надходження або утворення в ньому
фізичних, біологічних факторів і (або)
хімічних сполук, що можуть
несприятливо впливати на здоров'я
людини та стан навколишнього
природного середовища; забруднююча
речовина - речовина хімічного або
біологічного походження, що присутня
або надходить в атмосферне повітря і
може прямо або опосередковано
справляти негативний вплив на здоров'я
людини та стан навколишнього
природного середовища; викид -
надходження в атмосферне повітря
забруднюючих речовин або суміші таких
речовин; джерело викиду - об'єкт
(підприємство, цех, агрегат, установка,
транспортний засіб тощо), з якого
надходить в атмосферне повітря
забруднююча речовина або суміш таких
речовин.

Згідно із ч.ч.5, 6, 7 ст.11 згаданого Закону,
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися на
підставі дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до першої групи, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за погодженням
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які
взяті на державний облік і мають
виробництва або технологічне
устаткування, на яких повинні
впроваджуватися екологічно безпечні
технології та методи керування. До
другої групи належать об'єкти, які
взяті на державний облік і не мають
виробництв або технологічного
устаткування, на яких повинні
впроваджуватися екологічно безпечні
технології та методи керування. До
третьої групи належать об'єкти, які не
належать до першої і другої груп.

За визначенням, наданим у п. 14.1.230 ст.14
Податкового кодексу України,
стаціонарне джерело забруднення -
підприємство, цех, агрегат, установка
або інший нерухомий об'єкт, що зберігає
свої просторові координати протягом
певного часу і здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферу
та/або скиди забруднюючих речовин у
водні об'єкти.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»,
господарська чи інші види діяльності,
пов'язані з порушенням умов і вимог до
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря і рівнів впливу
фізичних та біологічних факторів на
його стан, передбачених дозволами, може
бути обмежена, тимчасово заборонена
(зупинена) або припинена відповідно до
законодавства.

З аналізу цих правових норм видно, що
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами є
обов'язковим у тому випадку, коли
стаціонарними джерелами
(підприємствами, цехами, агрегатами,
установками або іншими нерухомими
об'єктами, що зберігають свої
просторові координати протягом
певного часу) здійснюються в
атмосферне повітря викиди
забруднюючих речовин; порушення умов
викидів в атмосферне повітря, в тому
числі й неотримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами, може
бути підставою для обмеження,
тимчасової заборони (зупинення) або
припинення господарської діяльності в
порядку та з підстав, установлених
законодавством.

Тобто для обмеження, тимчасової
заборони (зупинення) або припинення
господарської діяльності має бути
наявною одночасна сукупність таких
обставин: підприємство, цех, агрегат,
установка, транспортний засіб тощо
повинні здійснювати надходження в
атмосферне повітря забруднюючих
речовин або суміші таких речовин
(здійснювати викиди); такі речовини або
їх суміші повинні бути забруднюючими,
тобто такими, які можуть прямо або
опосередковано справляти негативний
вплив на здоров'я людини та стан
навколишнього природного середовища;
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря відбуваються без
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

Як видно з матеріалів справи, в якості
джерел викидів позивачем зазначено 2
змішувачі тіста, 2 розтопочні шафи та 3
печі, які працюють з використання
електричної енергії, однак при цьому
ним не вказано і жодним доказом не
підтверджено, які забруднюючи речовини
надходять в атмосферне повітря
внаслідок роботи цих агрегатів і чи є
такі речовини, якщо вони все ж таки
надходять у повітря, забруднюючими.

Слід звернути увагу на те, що процедуру
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю у сфері
охорони навколишнього природного
середовища та оформлення їх
результатів визначено Порядком
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженим наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
вересня 2008 р. №464 і зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України від 15
січня 2009 р. за №18/16034 (далі - Порядок №464).

Відповідно до п.п. 4.4 - 4.6 Порядку №464, під
час проведення перевірки
перевіряються наявність та чинність
дозвільних документів, які
підтверджують право на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної з
використанням природних ресурсів
(розміщення відходів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами),
небезпечними хімічними речовинами,
викиди в атмосферне повітря з
стаціонарних джерел, спеціальне
використання природних ресурсів),
транскордонним переміщенням об'єктів
рослинного й тваринного світу, та інших
документів, необхідних для здійснення
перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на
території суб'єкта господарювання - на
виробничих майданчиках, у цехах, у
місцях розташування обладнання,
земельних ділянках, у тому числі
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду, шляхом
візуального огляду із застосуванням, у
разі необхідності,
інструментально-лабораторного,
радіаційного та інших методів
контролю.

При здійсненні перевірок на об'єктах,
діяльність чи експлуатація яких
пов'язана із впливом на довкілля шляхом
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, скидів у водні
об'єкти, розміщення відходів,
забруднення ґрунтів, проводиться
перевірка здійснення суб'єктом
господарювання
інструментально-лабораторних
вимірювань при виробничому контролі за
дотриманням встановлених нормативів, а
також, у разі необхідності, здійснення
відбору проб та
інструментально-лабораторні
вимірювання за дотриманням суб'єктами
господарювання встановлених
нормативів.

Тобто, посадова особа, яка проводить
перевірку, для з'ясування певних
обставин та для підтвердження
висновків щодо наявності порушення має
право здійснювати огляд території
суб'єкта господарювання та
застосовувати методи
інструментально-лабораторного,
радіаційного та інших методів
контролю.

Як пояснила в судовому засіданні
представник позивача, в ході перевірки
не відбирались проби та жодним іншим
чином не з'ясовувалось питання, чи є
агрегати та установки цеху по
виготовленню виробів з борошна
джерелами викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря (тобто чи
взагалі здійснюються викиди речовин в
повітря) та чи є такі речовини саме
забруднюючими.

Однак установлення цих обставин є
визначальним для вирішення питання про
наявність підстав для звернення до
суду із вимогами про вжиття заходу
реагування за наслідками здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності, адже
якщо речовини в атмосферне повітря не
викидуються відповідачем і ці речовини
не є забруднюючими, то відповідач не
зобов'язаний отримувати дозвіл і
відсутність його в такому випадку не
буде обумовлювати необхідність
заборони господарської діяльності.

З огляду на викладене, а також на те, що
виникає сумнів у здатності перелічених
позивачем установок та агрегатів, які
працюють на електричній енергії,
утворювати викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря і цей
сумнів не усунутий позивачем всупереч
вимог ст.ст.70, 71 КАС України шляхом
надання належних і допустимих доказів
на підтвердження його доводів, суд не
вбачає наявності обставин, які б
безпосередньо та неспростовно
свідчили про порушення відповідачем
вимог законодавства та необхідність
застосування заходів реагування.

Також суд звертає увагу на те, що ст.12
Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» безпосередньо
не встановлює підстав, умов та порядку
заборони господарської діяльності
внаслідок порушень умов і вимог до
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, а відтак і підстав
та умов застосування заходів
реагування за наслідками здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності.

Дана правова норма є відсилочною та за
її змістом підстави для вжиття заходів
реагування, їх види (обмеження,
тимчасова заборона (зупинення),
припинення господарської діяльності)
та порядок застосування повинні
визначатись законодавством.

На даний час таке законодавство
відсутнє, що не спростовано позивачем.
Не містить визначення підстав та умов
для застосування заходів реагування
внаслідок порушень умов і вимог до
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря і Закон України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

При цьому ст. 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» містить імперативний
припис про те, що виключно законами
встановлюються, зокрема, вичерпний
перелік підстав для зупинення
господарської діяльності та санкції за
порушення вимог законодавства.

Відсутність нормативного
обґрунтування для вжиття обраного
позивачем заходу реагування позбавляє
суд можливості застосувати такий захід
реагування.

Частина друга статті 19 Конституції
України зобов'язує органи державної
влади діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

В силу ч. 1 статті 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову через незаконність та
необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 23 травня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 5.1.2