Справа № 0551/12510/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Київ К/800/50290/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області (далі - УПФ) про
перерахунок пенсії за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 6 червня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о
в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом, відповідно до якого
просила:

визнати протиправною бездіяльність
УПФ щодо не перерахування і невиплати
їй з 17 квітня 2009 року підвищення до
пенсії відповідно до статті 8 Закону
України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» (далі - Закон № 345-VI);

зобов'язати відповідача перерахувати
та виплатити пенсію за віком
відповідно до положень вище згаданого
закону, в межах шестимісячного строку з
дня подачі позовної заяви.

На обґрунтування позову посилалась на
бездіяльність відповідача, оскільки
вона має право на перерахунок і виплату
пенсії відповідно до статі 8 Закону
№345-VІ, частини першої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», так як
працювала на підземних роботах за
Списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, зайнятість в яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 6 червня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами попередніх
інстанцій, просить судові рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Зазначає, що стаття
8 Закону № 345-VI не ставить в залежність
право на отримання пільгової пенсії
від часу роботи на підземних роботах.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій, з посиланням на
положення статті 8 Закону № 345-VI,
виходили з відсутності об'єктивних
доказів, які б підтверджували
зайнятість позивачки у визначений нею
період на підземних роботах повний
робочий день.

Висновок судів є обґрунтованим і таким,
що відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 345-VI
його дія поширюється на працівників,
які видобувають вугілля, залізну руду,
руди кольорових і рідкісних металів,
марганцеві та уранові руди,
працівників шахтобудівних
підприємств, які зайняті на підземних
роботах повний робочий день, та
працівників державних воєнізованих
аварійно-рятувальних служб (формувань)
у вугільній промисловості - за списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженим
Кабінетом Міністрів України (далі -
шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 цього Закону визначено, що
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно підрозділу 1 «Підземні роботи в
шахтах, рудниках і копальнях на
видобуванні корисних копалин, в
геологорозвідці, на дренажних шахтах,
на будівництві шахт, рудників,
копалень», розділу 1 «Гірничі роботи»,
пункту «г» Списку №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003 року № 36, посада (маркшейдера), яку
обіймала позивачка, передбачає
зайнятість на підземних роботах 50 і
більше відсотків робочого часу на рік
(в обліковому періоді).

Верховний Суд України на підставі
системного аналізу зазначених вище
нормативних актів прийшов до висновку,
що до кола працівників, на яких
поширюється дія Закону №345-VІ та
встановлені цим Законом пільги,
належать лише працівники, зазначені у
списку №1, які були зайняті на
підземних роботах саме повний робочий
день. (Постанова Верховного Суду
України від 28 січня 2014 року справа
№21-455а13, яка відповідно до статті 244-2
КАС України, є обов'язковою для всіх
судів України).

Як установлено судами, ОСОБА_2 з 08.08.1972
року по 04.04.1989 року працювала на шахті
ім. Ізотова ВО «Артемвугілля» на посаді
дільничного маркшейдера. Проте, в
матеріалах справи відсутні докази, які
б свідчили, що вона була зайнята
безпосередньо на підземних роботах
протягом повного робочого дня. Записи в
трудовій книжці та довідці про роботу
за своїм змістом підтверджують лише
роботу на умовах повної зайнятості та
не містить інформації про зайнятість
безпосередньо на підземних роботах
протягом повного робочого дня.

За таких обставин, рішення судів
попередніх інстанцій є законними і
обґрунтованими, а доводи, викладені в
касаційній скарзі, безпідставні.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 6 червня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб