Справа № 808/8881/13-а
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року /15:30/Справа № 808/8881/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судці Нестеренко JI.O.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Головного комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства «Міськводоканал»
Пологівської міської ради

до Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про скасування наказу про проведення
перевірки від 14.10.2013 №966 та податкового
повідомлення рішення від 05.11.2013 №

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Головного
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства «Міськводоканал»
Пологівської міської ради (далі -
позивач, ГКП ВКГ «Міськводоканал» ПМР)
до Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач, Пологівська
ОДПІ) про скасування наказу про
проведення документальної невиїзної
перевірки від 14.10.2013 №966 та податкового
повідомлення - рішення від 05.11.2013
№ (з урахуванням уточнень
позовних вимог).

Позивач у судове засідання не з'явився,
направив суду клопотання про розгляд
справи без його участі. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі з
урахуванням уточнень позовних вимог.
Згідно з позовною заявою та уточнень до
позову зазначає, що обставини та
висновки, викладені в акті перевірки,
на підставі яких донараховані штрафні
санкції з податку на додану вартість,
не відповідають дійсності. При
проведенні перевірки відповідачем не
враховано, що відстрочення сплати
податкових зобов'язань за рішенням
Запорізького окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 по
справі №2а-0870/2847/11 застосовуються саме
норми КАС України та Закону України
«Про виконавче провадження», а не норми
ст.100 Податкового кодексу України.
Вважає спірне податкове
повідомлення-рішення таким, що
суперечить чинному законодавству та
прийняте з порушенням вимог
Податкового кодексу України. Також
позивач зазначає, що наказ про
проведення документальної невиїзної
перевірки від 14.10.2013 №966 виданий
безпідставно. Підстави, передбачені
ст.78 Податкового кодексу України для
проведення документальних
позапланових перевірок відсутні
взагалі. Просить позов задовольнити,
скасувати наказ про проведення
документальної невиїзної перевірки
від 14.10.2013 №966 та податкове
повідомлення - рішення від 05.11.2013
№.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, направив суду клопотання про
розгляд справи без його участі. Також
направив суду письмові заперечення на
позов, відповідно до яких з позовними
вимогами не погоджується. Вважає
обґрунтованими висновки податківців
про порушення позивачем п.57.1 ст.57
Податкового кодексу України, в
результаті несвоєчасного погашення
позивачем суми податкового боргу з
податку на додану вартість по
податковим деклараціям за червень 2010 -
лютий 2011 року та податковим
повідомленням - рішенням №/0 від
07.12.2010 та №/0 від 30.12.2010, що призвело
до нарахуванням штрафних санкцій.
Також, представник відповідача у
попередньому судовому засіданні
зазначив, що розстрочення сплати
податкової заборгованості не
позбавляє права податкової
нараховувати штрафні санкції за
порушення термінів сплати такої
заборгованості. А тому спірне
податкове повідомлення - рішення є
правомірним. Крім того, відповідач
зазначає, що перевірка проведена з
дотриманням порядку її проведення на
підставі наказу про проведення
документальної невиїзної перевірки
від 14.10.2013 №966, який, в свою чергу
винесений у відповідності пп.20.1.1 п.20.1
ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.79.1 ст.79, ст.126
розділу ІІ Податкового кодексу
України. Просить відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.122 особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню, на підставі наступного.

Як встановлено матеріалами справи,
24.10.2013 головним державним інспектором
відділу контролю за декларуванням
податку на додану вартість управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Пологівської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
Короткою Юлією Володимирівною на
підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.79.1 ст.79
Податкового кодексу України проведено
невиїзну документальну перевірку
своєчасності сплати податку на додану
вартість позивача за період з 01.06.2010 по
24.10.2013, за результатами якої складено
акт перевірки від 25.10.2013 №82/22/03749520 (далі
- акт перевірки).

Згідно з розділу 4 «Висновок» акту
перевірки, перевіркою встановлено:

- ГКП ВКГ «Міськводоканал» ПМР на
порушення пункту 57.1 статті 57
Податкового Кодексу України
несвоєчасно сплачено суму податкового
зобов'язання, зазначену ним у поданих
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за червень 2010 року, за
липень 2010 року, серпень 2010 року, за
вересень 2010 року, за жовтень 2010 року, за
листопад 2010 року, за грудень 2010 року, за
січень 2011 року, за лютий 2011 року та на
порушення пункту 57.3 статті 57
Податкового Кодексу України
несвоєчасно сплачено суму податкового
зобов'язання та у податкових
повідомленнях - рішеннях №/0 від
07.12.2010 згідно акту перевірки
№775/15-02-32359252 та №/0 від 30.12.2010
згідно акту перевірки №824/1601-32359252.

Акт перевірки був надісланий позивачу
поштою та отриманий ним 01.11.2013, про що
свідчить вхідний штамп підприємства.

На підставі матеріалів перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення № від
05.11.2013, яким зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 20% у сумі 50 536 грн. 90 коп. за
платежем: податок на додану вартість по
вітчизняних товарах.

Не погодившись з винесеним спірним
наказом на проведення перевірки та
винесеним спірним податковим
повідомленням - рішенням, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Що стосується скасування наказу на
проведення документальної невиїзної
перевірки від 14.10.2013 №966, суд вважає
наступне.

Як зазначено в наказі про проведення
документальної невиїзної перевірки
позивача від 14.10.2013 №966, останній
винесений у відповідності пп.20.1.1 п.20.1
ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.79.1 ст.79
Податкового кодексу України,

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Пунктом 79.1 ст.79 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб,
передбачений законом.

Тобто, за змістом наведеної норми
закону, документальні невиїзні
перевірки можуть бути планові або
позапланові і проводитися лише за
наявності підстав, визначених,

відповід но, для планових або
позапланових документальних
перевірок, які передбачено в ст. ст.77 та
78 Податкового кодексу України.

В оскаржуваному наказі №966 від 14.10.2013
дійсно не визначено вид перевірки -
планова чи позапланова.

Проте, як свідчать надані матеріали,
відповідно до наказу від 14.10.2013 №966
відповідачем було складено письмове
повідомлення від 14.10.2013 №138, про те, що
24.10.2013 за адресою: Запорізька область,
м.Пологи, вул.Жовтнева, буд.9, каб.24, буде
проведена позапланова документальна
перевірка ГКП ВКГ «Міськводоканал» ПМР
(), яким запрошує
платника податків до Пологівської
ОДПІ, з питання підписання акту
позапланової документальної
перевірки.

Відповідно до п.79.2 ст.79 Податкового
кодексу України документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу виключно на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

На виконання вимог ст.79 Податкового
кодексу України копія наказу від 14.10.2013
№966 про проведення перевірки та
письмове повідомлення про дату початку
та місце проведення такої перевірки
№138 від 14.10.2013 вручені особисто під
розписку головному бухгалтеру
підприємства позивача - Чубир Ю.А., про
що свідчать відповідна розписка від
14.10.2013 №138.

Як зазначає відповідач у запереченнях,
станом на 24.10.2013 керівник та головний
бухгалтер підприємства ГКП ВКГ
«Міськводоканал» ПМР до Пологівської
ОДПІ не з'явилися. На підставі
вищевикладеного відповідачем було
проведено перевірку підприємства та
складено акт від 25.10.2013 №1071/153/32359252, який
було направлено рекомендованим листом
з повідомленням на адресу позивача
25.10.2013 та отримано останнім 01.11.2013.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що підстави для
визнання протиправним та скасування
наказу про проведення перевірки №966
від 14.10.2013 відсутні, а отже, в цій
частині в позові позивачу необхідно
відмовити.

Щодо встановлених порушень та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 05.11.2013 №, суд зазначає
наступне.

Так, перевіркою встановлено, що
ГКП ВКГ «Міськводоканал» ПМР було
несвоєчасно погашено суму податкового
зобов'язання нараховану:

- по декларації з податку на додану
вартість за червень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 20.07.2010 за
№11491. Граничний строк сплати 30.07.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за липень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 18.08.2010 за
№13166. Граничний строк сплати 30.08.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за серпень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 17.09.2010 за
№14305. Граничний строк сплати 30.09.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за вересень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 20.10.2010 за
№17099. Граничний строк сплати 30.10.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 19.11.2010 за
№19088. Граничний строк сплати 30.11.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за листопад 2010 року,
зареєстрованій в податковій 17.12.2010 за
№20186. Граничний строк сплати 30.12.2010;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за грудень 2010 року,
зареєстрованій в податковій 20.01.2011 за
№22570. Граничний строк сплати 30.12.2011;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за січень 2011 року,
зареєстрованій в податковій 18.02.2011 за
№2278. Граничний строк сплати 02.03.2011;

- податковій декларації з податку на
додану вартість за лютий 2011 року,
зареєстрованій в податковій 21.03.2011 за
№6153. Граничний строк сплати 30.03.2011;

- по податковому повідомленню №/0
від 07.12.2010. Граничний строк сплати
17.12.2010;

- по податковому повідомленню №/0
від 30.12.2010. Граничний строк сплати
09.02.2010.

На підставі встановленого порушення
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення на застосування
штрафних санкцій за порушення правил
сплати податків від 05.11.2013 № на
суму 50 536 грн. 90 коп., яке направлено
позивачу поштою.

Також, перевіркою було встановлено, що
рішенням Запорізького окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 по
справі №2а-0870/2847/11 по ГКП ВКГ
«Міськводоканал» ПМР було розстрочено
сплату суми податкового боргу по
деклараціям за червень 2010 - лютий 2011
року та податковим повідомленням -
рішенням №/0 від 07.12.2010 та №/0
від 30.12.2010.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57
Податкового Кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних,днів, що наступають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Як зазначалося вище, та встановлено
матеріалами перевірки, рішенням
Запорізького окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 по
справі №2а-0870/2847/11 задоволено
адміністративний позов Пологівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області до
Головного комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства «Міськводоканал»
Пологівської міської ради про
стягнення суми податкового боргу у
розмірі 398 717,61 грн. та розстрочено
сплату суми податкового боргу по
деклараціям за червень 2010 року - лютий
2011 року та податковим повідомленням -
рішенням №/0 від 07.12.2010 та №/0
від 30.12.2010 терміном на 60 місяців (п'ять
років) починаючи з 12.05.2011.

У п.100.1 ст.100 Податкового кодексу
України зазначено, що розстроченням,
відстроченням грошових зобов'язань або
податкового боргу є перенесення
строків сплати платником податків його
грошових зобов'язань або податкового
боргу під проценти, розмір яких
дорівнює розміру пені, визначеному
пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.
Якщо до складу розстроченої
(відстроченої) суми входить пеня, то для
розрахунку процентів береться сума за
вирахуванням суми пені.

Відповідно до п.100.6 ст.100 Податкового
кодексу України розстрочені суми
грошових зобов'язань або податкового
боргу (в тому числі окремо - суми
штрафних (фінансових) санкцій)
погашаються рівними частками
починаючи з місяця, що настає за тим
місяцем, у якому прийнято рішення про
надання такого розстрочення.

Суд вважає, що у зв'язку з прийняттям
судом рішення про розстрочення
податкового боргу, строк сплати
позивачем узгодженого грошового
зобов'язання граничному терміну
сплати, перенесений в межі строків
визначених цим рішенням до 12.05.2016.

З урахуванням зазначеного, суд вважає,
що відповідачем кількість днів
затримки сплати боргу позивачем
безпідставно визначено без врахування
термінів погашення боргу, встановлених
у рішенні суду про розстрочення
податкового боргу від 12.05.2012 по справі
№2а-0870/2847/11.

Таким чином, враховуючи, що відсутнє
рішення про скасування розстрочення, а
погашення позивачем розстроченого
боргу відбувалось під час дії цього
рішення суду від 12.05.2012 по справі
№2а-0870/2847/11, суд приходить до висновку
про протиправне його притягнення
позивача відповідачем до
відповідальності у вигляді штрафу у
сумі 50 568 грн. 00 коп.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно з п.114.1 ст.114 Податкового кодексу
України граничні строки застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Відповідно до п.113.1 ст.113 Податкового
кодексу України строки застосування,
сплата, стягнення та оскарження сум
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
здійснюються у порядку, визначеному
цим Кодексом для сплати, стягнення та
оскарження сум грошових зобов'язань.

Згідно з п.114.1 ст.14 Податкового кодексу
України граничні строки застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу.

В акті перевірки від 25.10.2013 №1071/153/32359252,
зокрема, зазначено:

«- по декларації з податку на додану
вартість за червень 2010 року,
зареєстрованій в Пологівській МДПІ
20.07.2010 за №11491. Граничний строк сплати -
30.07.2010;

- по декларації з податку на додану
вартість за липень 2010 року,
зареєстрованій в Пологівській МДПІ
18.08.2010 за №13166. Граничний строк сплати -
30.08.2010;

- по декларації з податку на додану
вартість за серпень 2010 року,
зареєстрованій в Пологівській МДПІ
17.09.2010 за №14305. Граничний строк сплати -
30.09.2010;

Як видно із розрахунку строків
застосування штрафних санкцій,
зазначені строки, відповідно до вимог
п.114.1 ст.114 Податкового кодексу України
закінчились:

- по декларації з податку на додану
вартість за червень 2010 року - 01.08.2013;

- по декларації з податку на додану
вартість за липень 2010 року - 01.09.2013;

- по декларації з податку на додану
вартість за серпень 2010 року - 01.10.2013.

Отже, нарахування штрафних санкцій по
цим деклараціям здійснено
відповідачем, крім зазначеного вище,
без врахування вимоги ст.ст. 57, 102, 113
Податкового кодексу України з
порушенням термінів їх нарахування.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи зазначене вище, суд
приходить до висновку про відсутність
податкового правопорушення з боку
позивача, у зв'язку з чим спірне
податкове повідомлення - рішення є
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 05.11.2013, винесене Пологівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
відносно Головного комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства «Міськводоканал»
Пологівської міської ради.

Стягнути з державного бюджету України
на користь Головного комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства «Міськводоканал»
Пологівської міської ради
(вул.Червоноармійська, буд.1, м.Пологи,
Запорізька область, 70600, ) судовий збір у розмірі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 06 коп.

В іншій частині позову позивачу -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.О.
Нестеренко