Справа № 824/1943/14-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/1943/14-а

11:32

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брезіної Т.М.;

секретаря судового засідання - Хміля
С.Р.;

за участю:

представника позивача - Мязіна М.В.;

представника відповідача -
Тимирівського О.І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Сторожинецькому районі
Чернівецької області до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Сторожинецькому
районі про стягнення заборгованості,-

СУТЬ СПОРУ:

В поданому до суду 14.05.2014 року
адміністративному позові Управління
Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області просить суд стягнути із
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сторожинецькому
районі витрати на виплату пенсій,
щомісячної цільової грошової допомоги
на проживання, витрати на виплату і
доставку даних виплат на загальну суму
144, 30 грн. за квітень 2014 року по
громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Управлінням ПФУ з 01.04.2014 року по 30.04.2014
року до Відділення ВДФСС було
підготовлено список осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але останнім не включені
в акти щомісячних звірок. В акти
щомісячної звірки за квітень 2014 року не
включено витрати на виплату пенсій,
щомісячної цільової грошової допомоги
на проживання, витрати на виплату і
доставку пенсії на загальну суму 144,30
грн.

В тому числі з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. не
включені в акти щомісячних звірок суми
виплачених пенсій: ОСОБА_3 (п/с № НОМЕР_1)
на суму 91,80 грн.; ОСОБА_4 (п/с № НОМЕР_2) на
суму 52,50 грн. Причиною відмови
відповідач називає отримання
трудового каліцтва даними потерпілими
в Латвії, Казахстані та Росії.

Відносно невключених виплачених сум
потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4, які отримали
трудові каліцтва в Латвії, Казахстані
та Росії, позивач зазначає, що
відповідно до ст. 9 Закону № 1105
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Право вибору пенсійних виплат
визначено статтею 10 Закону №1105, в якій
зазначено, що особа, яка має одночасно
право на різні види пенсій (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника) призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 45 ч.2 п.3 Закону № 1105 право
переходу із одного виду пенсії на іншій
(в даному випадку з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком) це
виключно індивідуальне право
пенсіонера і здійснюються при бажанні
пенсіонера з дня подання заяви з усіма
необхідними документами.

Представник відповідача в судове
засідання надав заперечення на
адміністративний позов в яких
зазначив, що вважає позовні вимоги
безпідставними та просить суд у
задоволенні позову відмовити. Правове
регулювання питань відшкодування
шкоди потерпілим, які отримали
каліцтво за межами України і переїхали
в Україну на постійне місце проживання,
і не є застрахованими в України,
здійснюється у відповідності до
міжнародних угод.

З цього питання діє Угода про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням трудових обов'язків від
09.09.1994 року. Питання надання пенсій, в
тому числі і пенсій по інвалідності
регулюються Угодою країн - учасниць СНД
про гарантії прав громадян держав
співдружності у галузі пенсійного
забезпечення. Відповідно до ст. 3 цієї
Угоди призначення та виплати пенсій
громадянам інших країн - учасниць СНД у
галузі пенсійного забезпечення та
членам їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до ст. 15 Закону №1105 Фонд є
некомерційною, самоврядною
організацією і не відповідає за
зобов'язаннями держави.

Тому використання коштів Фонду на
відшкодування пенсій, виплачених
вказаним у списках особам, які отримали
каліцтво за межами України суперечить,
на думку відповідача, ст. 46 Закону №
1105-XIV у якій передбачено, що кошти на
здійснення страхування від нещасного
випадку не включаються до складу
Державного бюджету України,
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Таким чином відповідач вважає, що
позивач безпідставно звернувся з
позовом про стягнення коштів, а також
не довів порушення законних своїх прав.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав посилаючись
на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позов не
визнав з підстав, викладених у
запереченнях на позов.

Судом встановлені наступні обставини
по справі.

Судом встановлено, що позивачем за
квітень 2014 року направлялись акти
щомісячних звірок витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідачем
підписувались. Позивачем зазначена
загальна сума, заявлена до
відшкодування, яка складає 4330,48 грн.
(а.с.9).

Відповідно до розрахунку коштів,
неприйнятих до відшкодування ФССНВВ за
актами звірки по Сторожинецькому
району за квітень 2014 року, відповідачем
не прийнято до відшкодування кошти по
сумах виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття та
витрати з виплати і доставки пенсії в
розмірі 144,30 грн. Дана сума виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання ОСОБА_3,
ОСОБА_4, сума виплаченої щомісячної
цільової грошової допомоги на
прожиття, сума витрат з виплати і
доставки пенсії (а.с.7).

Згідно розрахунку суми виплаченої
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по
Сторожинецькому району за квітень 2014
року сума пенсії, щомісячної цільової
грошової допомоги та витрати на
доставку виплачена позивачем та
невідшкодована відповідачем по
пенсіонерах ОСОБА_3, ОСОБА_4 складає 144,30
грн. - основний розмір пенсії, щомісячна
цільова грошова допомога та витрати на
доставку (а.с.8).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

Відповідно до ст.81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року
№1788- ХІІ (далі - Закон №№1788- ХІІ)
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплат здійснюється
органами Пенсійного фонду України. Ця
норма стосується і призначення та
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є відповідач.

Частиною другою статті 24 Закону №1105
визначено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій, по яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
Закону №1105 особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
№ 1788-XII встановлено, що громадянам
України переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 9 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105 Фонд
є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР, передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту цієї норми випливає, що вона
регулює інші відносини, а не ті, які є
предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, сума витрат на виплату пенсій
громадянам, які отримали каліцтво в
країнах СНД за квітень 2014 року в
розмірі 144,30 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Положеннями ч. 1 ст. 244-2 КАС України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Так, правова позиція з даного спірного
питання викладена у постановах
Верховного Суду України у справах №
21-361а11 від 21.11.2011 року та № 21-333а11 від
05.12.2011 року тощо.

Разом з тим судом встановлено, що
відповідачем не включено витрати на
виплату щомісячної грошової допомоги
на проживання та витрати на їх доставку
за квітень 2014 року на загальну суму 144,30
грн. В тому числі з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. не
включені в акти щомісячних звірок суми
виплачених пенсій, витрати на їх
доставку, щомісячна цільова грошова
допомога на проживання: ОСОБА_3 (п/с №
НОМЕР_1) на суму 91,80 грн.; ОСОБА_4 (п/с №
НОМЕР_2) на суму 52,50 грн.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Позивачем
доведено суду правомірність заявлених
вимог.

На підставі викладеного керуючись
ст.ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути із відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сторожинецькому
районі витрати на виплату пенсій,
щомісячної цільової грошової допомоги
на проживання, витрати на виплату і
доставку даних виплат на загальну суму
144, 30 грн. за квітень 2014 року по
громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185,
частин першої-другої статті 186 КАС
України сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в
апеляційному порядку дану постанову
шляхом подання апеляційної скарги до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Скарга про
апеляційне оскарження даної постанови
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення або в разі відсутності
сторони в судовому засіданні з дня
одержання її копії. У разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини рішення
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанову у повному обсязі сторони
можуть отримати після 26 травня 2014 р.

Суддя
Т.М. Брезіна