Справа № 814/823/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/219/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Миколаївської міської ради на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі за позовом прокурора
міста Миколаєва до Миколаївської
міської ради, третя особа: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення,

установив:

Прокурор м. Миколаєва звернувся з
позовом до Миколаївської міської ради,
третя особа: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 про визнання протиправним та
скасування п. 7 та п. 7.3 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради № 23/47 від 20
грудня 2012 року «Про вилучення, надання,
передачу за фактичним
землекористуванням, продовження стоку
користування земельними ділянками
юридичним особам, громадянам, зміну
цільового призначення земельної
ділянки та внесення змін до рішень
міської ради та виконкому міської ради
по Ленінському району м. Миколаєва».

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року скасовано постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року та ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою на
нього, в якій просив його скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 02 вересня 2005 року №
048708 ОСОБА_4 належить нежитлова будівля
магазину з кафетерієм та літнім
майданчиком, яка розташована по
АДРЕСА_1.

Для обслуговування вказаного магазину
08 листопада 2007 року ОСОБА_4 оформила
договір оренди земельної ділянки,
загальною площею 340 кв. м, строком на 15
років.

У серпні 2012 року вона звернулась до
відповідача із заявою про надання їй в
оренду ще 88 кв. м земельної ділянки,
прилеглої до магазину.

21 серпня 2012 року відповідачем надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, орієнтованою площею 428 кв. м, (340
кв. м. - земельна ділянка, яка перебуває
в оренді ОСОБА_4, та 88 кв. м - землі міста,
які не надані у власність та
користування) з метою передачі її в
оренду для реконструкції та
обслуговування магазину.

Рішенням Миколаївської міської ради №
23/47 від 20 грудня 2012 року затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надано її ОСОБА_4 в
оренду на 10 років (пункти 7 та 7.3).

Не погоджуючись з цими пунктами
рішення, прокурор звернувся з позовом
про визнання їх протиправними та
скасування.

Позов мотивований тим, що передача
частини земельної ділянки, а саме: 88 кв.
м (землі міста, які не надані у
власність та користування), -
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів.

Суд першої інстанції зазначив, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість
заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Пунктом першим статті 134 Земельного
кодексу України передбачено, що
земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 134
Земельного кодексу України не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі:
розташування на земельних ділянках
об'єктів нерухомого майна (будівель,
споруд), що перебувають у власності
фізичних або юридичних осіб;
використання земельних ділянок для
потреб, пов'язаних з користуванням
надрами, та спеціального
водокористування відповідно до
отриманих спеціальних дозволів
(ліцензій); використання релігійними
організаціями, які легалізовані в
Україні, земельних ділянок під
культовими будівлями; будівництва
об'єктів, що в повному обсязі
здійснюється за кошти державного та
місцевих бюджетів; надання земельних
ділянок державним та комунальним
підприємствам, бюджетним установам, а
також господарським товариствам, у
статутному капіталі яких державна або
комунальна частка акцій (часток, паїв)
перевищує 60 відсотків; надання
земельних ділянок підприємствам,
установам і громадським організаціям у
сфері культури і мистецтв (у тому числі
національним творчим спілкам та їх
членам) під творчі майстерні; надання
земельних ділянок в оренду для
реконструкції кварталів застарілої
забудови, для будівництва соціального
та доступного житла, якщо конкурс на
його будівництво вже проведено;
розміщення іноземних дипломатичних
представництв та консульських установ,
представництв міжнародних організацій
згідно з міжнародними договорами
України; надання земельної ділянки,
викупленої для суспільних потреб чи
примусово відчуженої з мотивів
суспільної необхідності для
забезпечення таких потреб; надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності для потреб
приватного партнера в рамках
державно-приватного партнерства
відповідно до закону; надання
земельної ділянки замість викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності та повернення такої
земельної ділянки колишньому власнику
чи його спадкоємцю (правонаступнику), у
разі якщо така потреба відпала;
будівництва, обслуговування та ремонту
об'єктів інженерної, транспортної,
енергетичної інфраструктури, об'єктів
зв'язку та дорожнього господарства
(крім об'єктів дорожнього сервісу);
створення озеленених територій
загального користування; будівництва
об'єктів забезпечення життєдіяльності
населених пунктів (сміттєпереробних
об'єктів, очисних споруд, котелень,
кладовищ, протиерозійних, протизсувних
і протиселевих споруд); передачі
громадянам земельних ділянок для
ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва; надання земельних ділянок
особам взамін тих, що були викуплені
(примусово відчужені) для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування; розміщення
інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції;
надання земельної ділянки, викупленої
для суспільних потреб чи примусово
відчуженої з мотивів суспільної
необхідності для забезпечення таких
потреб; надання земельної ділянки
взамін викупленої для суспільних
потреб чи примусово відчуженої з
мотивів суспільної необхідності та
повернення такої земельної ділянки
колишньому власнику або його
спадкоємцю (правонаступнику) у разі,
якщо така потреба відпала; поновлення
договорів оренди землі; використання
земельних ділянок для здійснення
концесійної діяльності;передачі в
оренду, концесію майнових комплексів
або нерухомого майна, розташованого на
земельних ділянках державної,
комунальної власності;надання в оренду
земельних ділянок індустріальних
парків керуючим компаніям цих
індустріальних парків;надання
земельних ділянок в інших випадках,
визначених законом.

Аналіз зазначених норм права дозволяє
зробити висновок, що передача в оренду
земельної ділянки, у даному випадку,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, оскільки
виключає застосування до спірних
правовідносин часину другу статті 134
Земельного кодексу України

Між тим, як вбачається із матеріалів
справи, передача спірної частини
земельної ділянки (88 кв. м)
відбулась без проведення земельних
торгів.

В своїй касаційній скарзі представник
Миколаївської міської ради пояснив, що
ця земельна ділянка необхідна ОСОБА_4
для обслуговування її магазину.
Зазначив, що, оскільки земельна ділянка
прилегла до будівлі магазину, тому така
обставина виключає можливість
проведення земельних торгів, так як є
ймовірність отримання земельної
ділянки у користування іншій особі.

На думку колегії суддів, такі дії
відповідача не узгоджуються із
приписами статті 134 Земельного кодексу
України, а отже проведення земельних
торгів є обов'язковим.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що оскаржувані
пункти рішення є незаконними.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Миколаївської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: