Справа № 813/2663/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2663/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Кравця В.Ю.
представника відповідача Кіндратів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського Національного
університету ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З.Гжицького до
Територіальної державної інспекції
праці у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
припису від 10.02.2014 року №13-01-012/0119-0076, -
Львівський Національний університет
ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З.Гжицького
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Територіальної державної інспекції
праці у Львівській області, в якому
- визнати протиправним та
скасувати припис Територіальної
державної інспекції праці у Львівській
області від 10.02.2014 року № 13-01-012/0119-0076 в
частині зобов'язання позивача провести
звільненому працівнику ОСОБА_4
нарахування та виплату середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
звільненні працівника ОСОБА_4
університетом виплачені усі суми, що
належали вказаному працівнику, окрім,
продовжує позивач, матеріальної
допомоги на оздоровлення. Зазначає, що
матеріальна допомога на оздоровлення
виплачена ОСОБА_4 після його
звільнення. За наведених обставин, на
думку позивача, в університету
відсутня заборгованість перед ОСОБА_4
В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та підтримав
доводи позовної заяви. Просив позовні
вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги заперечив,
пояснення надав аналогічні до
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву, суть яких зводиться до
наступного. При проведенні перевірки
державними інспекторами встановлено,
що 12.07.2010 року згідно з наказом
Львівського Національного
університету ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З.Гжицького
звільнено ОСОБА_4 Проте, виплата усіх
коштів, що належали ОСОБА_4 від
університету, проводилась пізніше ніж
день звільнення, а саме - 16.11.2011 року, що
підтверджується відомостями на
виплату грошей. Отже, продовжує
представник, при звільненні ОСОБА_4
позивачем порушені строки розрахунку
при звільненні, що встановлені ст.116
Кодексу законів про працю України. За
наведених обставин, вважає позовні
вимоги позивача безпідставними та
такими, що не підлягають до
Заслухавши доводи представника
позивача, заперечення представника
відповідача, з'ясувавши обставини, на
які позивач посилається як на підставу
своїх вимог, та дослідивши докази,
якими вони обґрунтовуються, суд вважає,
що у задоволенні позовних вимог слід
відмовити, мотивуючи це наступним.
З матеріалів справи видно, що
державними інспекторами праці Гереєм
Р.Р. та Похонським В.І. проведена
позапланова перевірка Львівського
національного університету
ветеринарної медеини та біотехнологій
імені С.З. Гжицького на предмет
дотримання вимог законодавства про
працю. За наслідками перевірки
складений Акт перевірки від 10.02.2014 року.
Перевіркою виявлено порушення
- вимог ч.1 ст.116 КЗпП України - при
звільненні працівника нарахування та,
відповідно, виплата всіх сум, що
належать університету, не провадиться
в день звільнення, так ОСОБА_4 звільнено
12.07.2010 року згідно з наказом від 07.12.2010
року № 571-3, виплату усіх коштів, які
належали йому від університету
проведено згідно з відомістю на
виплату грошей від 16.11.2011 року № 2116 (не в
- порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП
України - при виплаті звільненому
працівнику університету ОСОБА_4 усіх
розрахункових коштів з порушення
строків, зазначених у ч.1 ст.116 КЗпП
України (не в день звільнення 12.07.2010
року, а - 16.11.2011 року), йому не нараховано
та, відповідно, не виплачено середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.
10.02.2014 року головним інспектором праці
Гереєм Р.Р. виданий припис № 13-01-012/0119-0076,
згідно з яким зобов'язано:
- на виконання вимог ч.1 ст.116 КЗпП
України - у подальшому при звільнені
працівника проводити нарахування та
виплату усіх належних йому від
університету сум у день звільнення;
- на виконання вимог ч.1 ст.117 КЗпП
України - провести звільненому
працівнику ОСОБА_4 нарахування та
виплату середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку - 16.11.2011 року.
Позивач, не погодившись з приписом №
13-01-012/0119-0076 від 10.02.2014 року в частині: «на
виконання вимог ч.1 ст.117 КЗпП України -
провести звільненому працівнику
ОСОБА_4 нарахування та виплату
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
- 16.11.2011 року» оскаржив такий в судовому
При вирішенні такого спору, суд виходи
Положенням про Державну інспекцію
України з питань праці, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011
року № 386/2011 (далі Положення), визначено
повноваження посадових осіб Держпраці.
Відповідно до вказаного Положення,
основними завданнями Держпраці
України є, зокрема, реалізація
державної політики з питань державного
нагляду та контролю за дотриманням
законодавства про працю.
Відповідно до п.п.1 п.4 Положення,
Держпраця України відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд та контроль за
додержанням підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та працю
фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників, які
поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці та
інших норм законодавства.
Підпунктом 7 пункту 6 Положення
передбачено право Держпраці України
видавати в установленому порядку
роботодавцям, суб'єктам
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, а також фондам
загальнообов'язкового державного
страхування, обов'язкові до виконання
приписи щодо усунення порушень
законодавства про працю, законодавства
про зайнятість населення,
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування щодо
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
Згідно з ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оскаржувану ним суму.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Як слідує з матеріалів справи, згідно з
наказом Львівського національного
університету ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З. Гжицького від
07.12.2010 року № 571-3 ОСОБА_4 звільнений -
12.07.2010 року (а.с.7).
14.11.2011 року, тобто після звільнення
ОСОБА_4, ректором Львівського
національного університету
ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З. Гжицького
виданий наказ № 537-3 про виплату ОСОБА_4
матеріальної допомоги на оздоровлення
в розмірі посадового окладу за 2009-2010
навчальний рік, а також грошову
винагороду за сумлінну працю 0,5
посадового окладу (а.с.8).
Представником позивача надано суду
відомість на виплату грошей № 2116 за
листопад 2011 року, з якої видно, що 16.11.2011
року ОСОБА_4 виплачено 2940,14 грн.
Отже, судом встановлено, що позивачем
при звільненні ОСОБА_4 не проведено
розрахунку усіх належних до виплати
сум, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП
України підтверджуються матеріалами
справи, .
Доводи позивача про те, що при
звільненні ОСОБА_4 виплачена уся
заробітна плата за весь відпрацьований
ним період, а матеріальна допомога на
оздоровлення не є заробітною платою,
судом до уваги не беруться, оскільки
згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника повинна бути
здійснена виплата всіх сум, що належать
йому від підприємства, установи чи
За наведених обставин, вимоги припису
№ 13-01-012/0119-0076 від 10.02.2014 року в частині
усунення порушень вимог ст.117 КЗпП
України, а саме проведення звільненому
працівнику ОСОБА_4 нарахування та
виплату середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку - 16.11.2011 року є правомірними.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання незаконним припису
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області від
10.02.2014 року № 13-01-012/0119-0076 в частині
усунення порушень вимог ст.117 КЗпП
України, проведення звільненому
працівнику ОСОБА_4 нарахування та
виплату середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку - 16.11.2011 року.
За наведених обставин у задоволенні
позовних вимог Львівського
національного університету
ветеринарної медицини та
біотехнологій імені С.З. Гжицького слід
відмовити за безпідставністю.
За приписами КАС України в разі відмови
позивачу у задоволенні
адміністративного позову, понесені ним
судові витрати не підлягають
Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -
у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
27.05.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.