Справа № П/811/930/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 40
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Жука Р.В., за участю секретаря Бондар
Я.Г. та представників:
позивача : Цвілюка С.В.,
відповідача : Левенця Д.О.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
«Кіровоградський киснево-роздавальний
центр»доУправління Укртрансінспекції
у Кіровоградській області провизнання
протиправним та скасування припису
№027808 від 21.03.2014 року, -
Приватне підприємство
«Кіровоградський киснево-роздавальний
центр» звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області в якій просить визнати
протиправним та скасувати припис №027808
від 21.03.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами. 26.03.2014 року
позивачем отримано припис №027808 від
21.03.2014р. про встановлення порушення п.6.1
наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010р. -
перевезення небезпечних вантажів
колісним транспортним засобом марки
ЗИЛ 431410 СПГ, номерний знак НОМЕР_1, не
обладнаним та повіреним тахографом та
зобов'язання усунути виявлені
порушення в строк до 23.04.2014р. З даним
приписом позивач не погоджується,
зазначаючи, що чинним законодавством
не передбачено вимог до перевізника чи
водія щодо наявності у водія чи
перевізника діючого та повіреного
тахографу. При цьому вважає, що
посилання посадових осіб відповідача
на Наказ МТЗУ №340 від 07.06.2013 р.
безпідставним, оскільки він є лише
підзаконним нормативним документом.
Відповідачем до суду подано письмові
заперечення проти адміністративного
позову, які обґрунтовані тим, що
перевірка проведена правомірно,
оскаржуваний припис винесено на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб визначені чинним
законодавством України.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено, що позивач
зареєстрований в якості юридичної
особи 15.07.2003 року виконавчим комітетом
Кіровоградської міської ради, здійснює
діяльність з виробництва промислових
21.03.2014 року державними інспекторами
управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області Йокало О.В. та
Ільїчовим Г.А., проведено рейдову
перевірку транспортного засобу марки:
ЗИЛ, державний знак НОМЕР_1, що належить
киснево-роздавальний центр», про що
складено акт №062279 від 21.03.2014 р.
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом (а.с.22).
Під час перевірки встановлено, що
автомобільним транспортом, а саме -
вантажний автомобіль марки ЗИЛ 431410 СПГ,
номерний знак НОМЕР_1, який
використовується позивачем для
перевезення небезпечних вантажів, не
обладнаний діючим та повіреним
тахографом, відповідно до Наказу МТЗУ
№340 від 07.06.2010 року.
За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, начальником
Управління винесено припис №027808 про
усунення виявлених перевіркою
порушень. Позивачу запропоновано вжити
заходи щодо усунення порушень в строк
до 23.04.2014 року (а.с.21).
Перевіряючи законність та
обґрунтованість прийняття
відповідачем припису судом
встановлено наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України "Про автомобільний
транспорт".

Відповідно до частини першої статті 5
зазначеного Закону основним завданням
державного регулювання та контролю у
сфері автомобільного транспорту є
створення умов безпечного, якісного й
ефективного перевезення пасажирів та
вантажів, надання додаткових
транспортних послуг.

Згідно зі статтею 6 Закону державний
контроль автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок.

Відповідно до п. 15 Порядку №1567 під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно: наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; додержання
вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам; оснащення таксі
справним таксометром; відповідність
кількості пасажирів, що перевозяться,
відомостям, зазначеним у реєстраційних
документах, або нормам, передбаченим
технічною характеристикою
транспортного засобу; додержання
водієм автобуса затвердженого
розкладу та маршруту руху; наявність у
всіх пасажирів квитків на проїзд та
квитанцій на перевезення багажу, а у
разі пільгового проїзду - відповідного
посвідчення; додержання водієм режиму
праці та відпочинку, а також вимоги
щодо наявності в автобусі двох водіїв у
разі перевезення пасажирів на відстань
500 і більше кілометрів або перевезення
організованих груп дітей за маршрутом,
який виходить за межі населеного
пункту та має протяжність понад 250
кілометрів; виконання водієм інших
вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, інших нормативно-правових
актів.

Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; вантажні
перевезення - перевезення вантажів
вантажними автомобілями.

Згідно зі ст.34 Закон №2344-III,
автомобільний перевізник повинен
серед іншого виконувати вимоги цього
Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами
законодавства.

Відповідно до вимог ст.48 Закон №2344-III,
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Абзацом 3 частини першої ст.60 Закон
№2344-III, визначено відповідальність
автомобільних перевізників за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт: за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, застосовується штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедура здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
врегульована Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.06 р.
№ 1567 (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2, 4 Порядку,
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України; державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться, зокрема, на окремо
визначених ділянках дороги, маршрутах,
місцях вантаження та розвантаження
вантажних автомобілів. Під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема, наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом, додержання
водієм режиму праці та відпочинку.
Рейдова перевірка проводиться групою
посадових осіб у кількості не менше як
дві особи відповідно до завдання на
перевірку. У разі виявлення в ході
перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про
автомобільний транспорт посадовими
особами, що провели перевірку,
складається акт за формою згідно з
додатком 3 (пункти 14-16 та 21 Порядку).

Порядок прийняття рішень за
результатами актів перевірок
встановлено вказаним вище Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті: справа про
порушення розглядається в органі
державного контролю за
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення; справа розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання. Про час і
місце розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі. За
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, яка оформляється
згідно з додатком 5 (пункти 25-27 Порядку).

Як вбачається з акту проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, та
підтверджено позивачем в судовому
засіданні, встановлено, що
транспортний засіб, що
використовується для перевезення
небезпечних вантажів не обладнаний
діючим та повіреним тахографом.

Відповідно до п.6.1 Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України №340 від
07.06.2010 року затвердженого
Міністерством Юстиції України №811/18106
від 14.09.2010 року (Далі - Наказ) - автобуси
які використовуються для нерегулярних
і регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, для регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 50 км. вантажні автомобілі повною
масою понад 3,5 тонн повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами.

Одночасно п.4 даного наказу визначено,
що цей наказ набирає чинності з дня
його офіційного опублікування, крім
пункту 6.1 Положення, затвердженого цим
наказом, який набирає чинності для:
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 150 км, перевезення небезпечних
вантажів - з 01.06.2012.

Порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів, визначені в Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 24.06.10 р. №385, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 20.10.10 р.
за №946/18241 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.4 даної Інструкції,
контрольний пристрій (тахограф) -
обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно пунктів 2.5, 2.6 Інструкції
повірку тахографів здійснюють
повірочні лабораторії, які атестовані
відповідно до Закону України "Про
метрологію та метрологічну
діяльність". Повірка цифрових
контрольних пристроїв (тахографів)
здійснюється один раз на шість років,
аналогових контрольних пристроїв
(тахографів) - один раз на чотири роки;
ПСТ (пункт сервісу тахографів)
виконують перевірку та адаптацію
тахографів до транспортних засобів
відповідно до вимог ЄУТР (Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення)
періодично кожні два роки.

За результатами перевірки та
адаптування тахографа до
транспортного засобу ПСТ оформлює у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою, наведеною в додатку 1.
ПСТ надає один примірник зазначеного
протоколу перевізнику, протокол
перевірки та адаптації тахографа до
транспортного засобу зберігають
протягом трьох років з дати проведення
робіт (пункт 2.7 Інструкції).

Пунктами 3.3, 3.5 Інструкції передбачено,
що водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом зобов'язаний
мати при собі: протокол про перевірку
та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом. Перевізники
зберігають інформацію, отриману за
допомогою тахографа, кожного водія
протягом 12 місяців з дати останнього
запису, а протоколи перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу, свідоцтва про повірку -
протягом одного року з дати закінчення
терміну їх дії.

Так, як свідчать матеріали справи,
позивач, як перевізник, допустив
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а саме у
транспортному засобі, який йому
належать та використовується для
перевезення небезпечного вантажу, під
час перевірки посадовими особами
відповідача було встановлено
відсутність діючого та повіреного
тахографа.

Зазначені порушення були зафіксовані у
акті перевірки від 21.03.2014 року (а.с.22).

Факт того, що вказані порушення мали
місце підтверджено і у позові самим
позивачем про що свідчить зміст позову
(а.с.3-4). Крім того, позивач в судовому
засіданні пояснив, що автомобільний
транспорт час від часу здійснює
перевезення небезпечного вантажу -
кисневих балонів, обладнаний належним
чином та має відповідні дозволи.

Виходячи з наведених норм права та
встановлених по справі дійсних
обставин, суд зазначає, що Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №340 від 07.06.2010 року визначено,
що саме транспортні засоби які
використовуються та здійснюють
перевезення небезпечних вантажів
повинні бути обладнанні контрольними
пристроями (тахограф), а не лише на час
перевезення небезпечного вантажу як
вважав позивач.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і частина 1 статті 71 КАС
України покладає обов'язок на позивача
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги та
заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Так, позивачем не доведено належними та
допустимими доказами порушення
відповідачем норм вищенаведеного
чинного законодавства України під час
прийняття оскаржуваного припису з
урахуванням того, що як зазначив
позивач у позові, наведені вище
порушення під час перевірки мали місце.
Окрім того, позивачем на підтвердження
своїх доводів про наявність всіх
документів у позивача, оформлених у
відповідності до вимог чинного
законодавства України жодних доказів
суду не надано на момент розгляду даної
справи.

В той час, відповідачем надані всі
докази, які підтверджують
правомірність винесення
оскаржуваного припису до позивача у
спосіб та у межах повноважень, наданих
посадовим особам відповідача у
відповідності до норм чинного
законодавства України.

Відтак, враховуючи встановлені
обставини справи та положення чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
припис №027808 від 21.03.2014 року про
усунення виявлених перевіркою
порушень, прийнято правомірно, з
дотриманням вимог чинного
законодавства України, у зв'язку з чим
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
Приватному підприємству
«Кіровоградський киснево-роздавальний
центр» - відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її складання в повному
обсязі за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
Р.В. Жук