Справа № 2а-26714/08/0570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/15902/14

№ К/800/15902/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2008

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2009

у справі № 2-а-26714/08 Донецького
окружного адміністративного суду

за позовом Закритого акціонерного
товариства «АЛЬТАНА-КАПІТАЛ»

до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2008,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22.04.2009, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька від
07.10.2008 № /0.

У касаційній скарзі ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 02.04.2013 касаційну
скаргу ДПІ у Ворошиловському районі м.
Донецька задоволено частково,
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2008 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2009
змінено у частині задоволених позовних
вимог щодо визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення від
07.10.2008 № /0 в частині нарахування
податку на прибуток за основним
платежем у сумі 58412,00 грн. та за
штрафними санкціями у розмірі 24706,00
грн., у задоволенні позову в цій
частині відмовлено; в іншій частині
вказані судові рішення залишені без
змін.

Постановою Верховного Суду України від
11.02.2014 заяву представника ПАТ «Альтана
Капітал» Яшти С.Л. задоволено частково;
постанову Вищого адміністративного
суду України від 02.04.2013 скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
податкових зобов`язань із податку на
прибуток та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
24.09.2008 № 1913/22-0/20337279, про порушення
позивачем норм підпункту 4.1.3 пункту 4.1
ст.4, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст.5,
підпунктів 7.6.1, 7.6.3 пункту 7.6 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (Закон № 334/94-ВР), а саме:
занижено податок на прибуток у сумі
62005,00 грн. у податковому обліку за 2006
рік, І квартал, І півріччя, 9 місяців 2007
року, 2007 рік, внаслідок заниження
скоригованого валового доходу за 4
квартал 2006 року на 8648,47 грн.; за 2007 рік: 1
квартал -15000,00 грн., 2 квартал - 6000,00 грн., 3
квартал - 24000,00 грн., 4 квартал-180000,00 грн. -
у зв`язку з віднесенням грошових
внесків до статутних фондів інших
господарських товариств до складу
витрат від операцій з акціями та іншими
корпоративними правами, а також
завищення валових витрат за 2006 рік на
14373,00 грн. у зв`язку з включенням до їх
складу сум виплат ПП
«Тренінг-Професіонал» за
господарськими операціями з поставки
консультаційних послуг, які не мають
документального підтвердження

За наслідками висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.10.2008 №
/0 про визначення податкових
зобов`язань із податку на прибуток у
сумі 88508,00 грн., у т.ч.: 62005,00 грн. -
основний платіж та 26503,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що
позивач протягом 2006-2007 років з метою
збільшення статутних фондів ТОВ
«Фріленд компані», ТОВ «Фріленд
Донецьк», ТОВ «Фріленд Україна», ТОВ
«Фріленд Б.Х.», ТОВ «Фріленд Білдінг
Системс», ТОВ «Фріленд Істейт», ТОВ
«Фріленд Девелопмент» вніс до
статутних фондів зазначених товариств
грошові кошти в загальній сумі 233648,00
грн. в обмін на їхні корпоративні права.
Зазначені кошти позивач відніс до
складу витрат звітного періоду від
операцій з акціями та іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами, що
відображено у рядку 01.2 додатку КЗ
«Розрахунок фінансових результатів
операцій з цінними паперами та
деривативами» до декларацій з податку
на прибуток за 2006 рік.

Згідно із частиною другою ст. 115
Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
вкладом до статутного (складеного)
капіталу господарського товариства
можуть бути гроші, цінні папери, інші
речі або майнові чи інші відчужувані
права, що мають грошову оцінку, якщо
інше не встановлено законом.

Таке ж положення наведено і в ст. 13
Закону України «Про господарські
товариства» (далі - Закон № 1576-XII).

За визначенням пункту 1.6 ст.1 Закону №
334/94-ВР товари - матеріальні та
нематеріальні активи, а також цінні
папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення.

Корпоративні права - це право власності
на статутний фонд (капітал) юридичної
особи або його частку (пай), включаючи
права на управління, отримання
відповідної частки прибутку такої
юридичної особи, а також активів у разі
її ліквідації відповідно до чинного
законодавства (пункту 1.8 цієї статті).

Відповідно до пункту 1.28 статті 1 Закону
№ 334/94-ВР інвестиція - господарська
операція, яка передбачає придбання
основних фондів нематеріальних
активів, корпоративних прав та цінних
паперів в обмін на кошти або майно.

Згідно з підпунктом 1.28.2 пункту 1.28
статті 1 Закону № 334/94-ВР пряма
інвестиція - господарська операція, яка
передбачає внесення коштів або майна
до статутного фонду юридичної особи в
обмін на корпоративні права, емітовані
такою юридичною особою.

Відповідно до статей 715, 716 ЦК кожна із
сторін договору міни є продавцем
товару, який він передає в обмін, і
покупцем товару, який він одержує
взамін.

Тобто, результатом прямої інвестиції є
платне отримання (придбання) товару
(корпоративних прав), фактична його
купівля-продаж: сторона, яка отримує
корпоративні права (інвестор), є
покупцем, а сторона, що отримує
інвестицію (емітент), - їх продавцем.

Відповідно до підпункту 7.6.1 пункту 7.6
статті 7 Закону № 334/94-ВР платник
податку веде окремий податковий облік
фінансових результатів операцій з
цінними паперами (у тому числі
іпотечними сертифікатами участі,
іпотечними сертифікатами з фіксованою
дохідністю та сертифікатами фондів
операцій з нерухомістю) і деривативами
у розрізі окремих видів цінних паперів,
а також фондових і товарних
деривативів. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами
(абзац перший підпункту 7.6.1 пункту 7.6
статті 7 у редакції Закону України від
01.07.2004 № 1957-IV).

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або деривативів такого
ж виду протягом такого звітного
періоду, від'ємний фінансовий
результат переноситься на зменшення
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами або деривативами
такого ж виду майбутніх звітних
періодів у порядку, визначеному
статтею 6 цього Закону.

Якщо протягом звітного періоду доходи
від продажу кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
отримані (нараховані) платником
податку, перевищують витрати, понесені
(нараховані) платником податку
внаслідок придбання цінних паперів або
деривативів такого ж виду протягом
такого звітного періоду (з урахуванням
від'ємного фінансового результату від
операцій з цінними паперами чи
деривативами такого ж виду минулих
періодів), прибуток включається до
складу валових доходів такого платника
податку за результатами такого
звітного періоду.

Усі інші витрати та доходи такого
платника податку, крім витрат та
доходів за операціями з цінними
паперами (корпоративними правами) та
деривативами, визначеними цим
підпунктом, беруть участь у визначенні
об'єкта оподаткування такого платника
податку на загальних умовах,
встановлених цим Законом.

Норми цього пункту не поширюються на
операції з емісії корпоративних прав
або інших цінних паперів, що
здійснюються платником податку, а
також з їх зворотного викупу або
погашення таким платником податку.

Згідно з підпунктом 7.6.2 пункту 7.6 статті
7 Закону № 334/94-ВР норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгівлі цінними
паперами чи деривативами.

Те саме стосується обліку операцій
таких платників податку з придбання
або продажу корпоративних прав,
відмінних від акцій.

Тобто, виходячи зі змісту підпункту 7.6.2
пункту 7.6 статті 7 Закону № 334/94-ВР
термін «торгівля цінними паперами та
деривативами» охоплює будь-які
операції з придбання або продажу
корпоративних прав.

Відповідно до підпункту 7.6.3 пункту 7.6
статті 7 Закону № 334/94-ВР термін
«витрати» позначає суму коштів або
вартість майна, сплачену (нараховану)
платником податку продавцю цінних
паперів та деривативів як компенсація
їх вартості. До складу витрат
включається також сума будь-якої
заборгованості покупця, яка виникає у
зв'язку з таким придбанням.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що здійснення платником
податку грошового внеску до статутного
фонду товариства з обмеженою
відповідальністю як прямої інвестиції
в обмін на корпоративні права є
операцією купівлі-продажу
корпоративних прав у емітента і цей
платник податку є покупцем
корпоративних прав.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанції, застосувавши вищенаведені
правові норми зробили юридично
правильний висновок, що грошові кошти,
які внесені до статутних фондів
товариств з обмеженою
відповідальністю як пряма фінансова
інвестиція, відповідно до вимог
підпунктів 7.6.1 та 7.6.3 пункту 7.6 статті 7
Закону № 334/94-ВР відносяться до складу
витрат з операцій з придбання
корпоративних прав, відмінних від
акцій, та відображаються в окремому
податковому обліку в порядку,
встановленому нормами цього пункту.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постанові від 02.04.2013, яка
згідно норм статті 244-2 КАС України має
обов`язковий характер для судів.

Також правильним є висновок судів
попередніх інстанцій про
правомірність включення позивачем до
складу валових витрат грошових коштів,
сплачених за наслідками поставки
позивачу консультаційних послуг за
договором від 27.10.2006 № В 0712-КМ,
укладеного з ПП «Тренінг-Професіонал»з
огляду на підтвердження таких витрат
доданими до матеріалів справи
доказами, як то: акт прийому-здачі
виконаних робіт, платіжні доручення -
та відсутності оспорювання з боку
податкового органу зв`язку цих витрат
із господарською діяльністю позивача.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно
підпункту 5.2.1 вказаної статті,
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 цього
Закону визначено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.12.2008 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2009 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош