Справа № 815/4677/13-а
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4677/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області, за участю
прокуратури Одеської області про
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці та стягнення
надмірно сплачених до бюджету мита у
сумі 2 117 779,68 грн. та податку на додану
вартість у сумі 4 233 356,03 грн., які було
зараховано до бюджету, у загальній сумі
6 351 135,71 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» (надалі по
тексту - позивач або ТОВ «Еві Текс»)
звернулося до суду з позовом до
Південної митниці (правонаступник -
Південна митниця Міндоходів),
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області (надалі по тексту -
ГУДКСУ в Одеській області), за участю
прокуратури Одеської області в якому з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, просить: визнати
протиправною бездіяльність Південної
митниці щодо повернення надмірно
сплачених до бюджету ТОВ «Еві Текс»
мита у сумі 2 005 280,56 грн. та податку на
додану вартість у сумі 4 210 856,20 грн., які
було зараховано до бюджету, у загальній
сумі 6 216 136,76 грн. та стягнути з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Еві Текс» надмірно сплачених до
бюджету ТОВ «Еві Текс» мита у сумі 2 005
280,56 грн. та податку на додану вартість у
сумі 4 210 856,20 грн., які було зараховано до
бюджету, у загальній сумі 6 216 136,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що 12.06.2012 року ТОВ
«Еві Текс» було укладено Контракт №
ЕСЕ-1 з компанією «CORTDALE ENTERPRISES S. А.»
(Продавцем), згідно п.1.1 якого Продавець
зобов'язується поставляти, а Покупець
приймати й оплачувати Товар відповідно
до специфікації поставки або інвойсів.
Валюта Контракту згідно п. 2.3 - долари
США, валюта платежу згідно п. 3.2 - долари
США або євро. Продавець здійснює
поставку Товару на умовах, які
оговорюються на кожну партію в
інвойсах, при тлумаченні термінів
зазначеного Контракту має чинність
документ Инкотермс 2000 року і Конвенція
ООН про договори міжнародної
купівлі-продажу Товару 1980 року. Ціна
товару визначається для кожної партії
та зазначається в інвойсах на окрему
поставку, умови поставки - СІР, CIF, DDU, DAF,
СРТ (у редакції Інкотермс-2000) - згідно п.
п. 4.2, 4.3 Контракту. Згідно інвойсів ТОВ
«Еві Текс» на виконання умов Контракту
були поставлені товари загальною
фактурною вартістю 5 510 856,90 грн., що
відображено у митних деклараціях.
Інвойси скріплені печатками продавця.
Дані щодо фактурної вартості, дат та
номерів митних декларацій відображені
у митних деклараціях (ряд. 22, 42) та у
стовбцях 2, 3, 5 Розрахунку надмірно
сплачених коштів, які підлягають
стягненню на користь позивача. Однак,
мито та ПДВ були сплачені з митної
вартості, зазначеною у графі 45 митних
декларацій (шостий (резервний) метод).
Відповідно до цих декларацій з
урахуванням коригування ціна товару
склала 24 539 877,22 грн. (відповідно ряд. 45
або 12 митних декларацій; стовбець 4
Розрахунку).

Таким чином, на думку позивача,
декларантом була здійснена переплата
мита та ПДВ. Митні декларації, які
додані до заяви, містять відмітку
Південної митниці про сплату митних
платежів та на теперішній час митне
оформлення товару здійснено на
підставі вищевказаних митних
декларацій. Відповідно до рядку 47
митних декларацій (стовбці 8, 9
Розрахунку) нараховані та сплачені
платежі у загальній сумі 8 079 948, 26 грн. У
результаті збільшення вартості товару
(після митної оцінки), збільшилась
загальна сума мита і ПДВ, сплачена
позивачем. Позивач вважає, у зв'язку зі
збільшенням ціни (вартості) товару,
державі через Південну митницю та
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області надмірно сплачені
мито у сумі 2 117 779,68 грн. та податок на
додану вартість у сумі 4 233 356,03 грн., які
було зараховано до бюджету, у загальній
сумі 6 351 135,71 грн. Позивач зазначає, що
системний аналіз норм законодавства
викладеним ним в позові, свідчить про
те, що надмірно сплачені до бюджету
кошти підлягають поверненню платнику
незалежно від того, в результаті
помилки митного органу або в
результаті помилка платника виникла
така переплата.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позові та в
письмових поясненнях.

Представник відповідача - Південної
митниці Міндоходів позовні вимоги не
визнала та просив в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на обставини
викладені в письмових запереченнях
проти адміністративного позову та
додаткових поясненнях, зокрема
зазначивши, що бездіяльність з боку
Південної митниці не мала місця,
оскільки згідно чинного законодавства,
бездіяльність - певна форма поведінки
особи, пов'язана з невиконанням нею дій,
які вона повинна була і могла вчинити в
силу покладених на неї посадових
обов'язків і згідно з чинним
законодавством України. З огляду на це,
відповідач вказує, що заява TOB «Еві
Текс» про повернення надмірно
сплачених коштів від 25.01.2013 року № 25-01/2
надійшла на адресу Південної митниці
30.01.2013 року. Листом № 11/4.2-8/1692 від 05.02.2013
року Південна митниця запросила
документи, необхідні для підтвердження
наявності підстав повернення надмірно
сплачених коштів до бюджету. Проте,
запитані документи митному органу
надані не були, що в свою чергу свідчить
про те, що митний орган не бездіяв у
питанні повернення коштів, а вчинив
дії, спрямовані на з'ясування підстав
для такого повернення. Також
відповідач вважає, що відсутні
підстави для здійснення повернення на
користь TOB «Еві Текс» надмірно
сплачених до бюджету коштів у
загальній сумі 6 351 135,71 грн., оскільки
Південна митниця, при проведенні
оформлення вантажу, що надійшов на
адресу TOB «Еві Текс», здійснила всі дії,
передбачені митним законодавством
України та у відповідності до нього.
Тому пред'явлення такої вимоги до
ГУДКСУ в Одеській області є
безпідставною та необґрунтованою.

Представник відповідача - ГУДКСУ в
Одеській області позовні вимоги також
не визнав та просив суд в задоволенні
позову відмовити, при цьому повністю
підтримавши позицію представника
відповідача - Південної митниці
Міндоходів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, дослідивши обставини,
якими обґрунтовувалися позовні вимоги
та заперечення, перевіривши їх
доказами, судом встановлені наступні
факти та обставини.

12.06.2012 року між ТОВ «Еві Текс» (Покупець)
та компанією «CORTDALE ENTERPRISES S. А.»
(Продавець) було укладено контракт №
ЕСЕ-1 (надалі - контракт), згідно п.1.1
якого Продавець зобов'язується
поставляти, а Покупець приймати й
оплачувати Товар відповідно до
специфікації поставки або інвойсів.
Валюта Контракту згідно п. 2.3 - долари
США, валюта платежу згідно п. 3.2 - долари
США або євро. Продавець здійснює
поставку товару на умовах, які
оговорюються на кожну партію в
інвойсах, при тлумаченні термінів
зазначеного контракту має чинність
документ Інкотермс 2000 року і Конвенція
ООН про договори міжнародної
купівлі-продажу товару 1980 року. Ціна
товару визначається для кожної партії
та зазначається в інвойсах на окрему
поставку, умови поставки - СІР, CIF, DDU, DAF,
СРТ (у редакції ІNCOTERMS-2000) - згідно п. п. 4.2,
4.3 контракту (а.с. 102-111 том І).

Відповідно до умов контракту № ЕСЕ-1від
12.06.2012 року, згідно відповідних
інвойсів, складених продавцем, ТОВ «Еві
Текс» були поставлені товари загальною
фактурною вартістю 5 510 856,90 грн., що
відображено у митних деклараціях (а.с.
12-101).

ТОВ «Еві Текс» підготовлені та подані
до Південної митниці митні декларації,
відповідно до яких задекларовані
товари, поставлені йому згідно
вищезазначених інвойсів.

Фактурна вартість товарів згідно
інвойсів зазначена у митних
деклараціях (графи 22, 42) та складає 5 510
856,90 грн. Митна вартість товарів в цих
деклараціях зазначена згідно 6
(резервного) методу визначення митної
вартості та склала 24 539 877,22 грн.

25 січня 2013 року ТОВ «Еві Текс»
звернулося до Південної митниці із
заявою (вихід. № 25-01/2) про повернення
надмірно сплаченого мита та ПДВ у
загальній сумі 6 216 136,76 грн., в якій
позивач зазначив: «…ТОВ «Еві Текс» до
Південної митниці були підготовлені та
подані вантажні митні декларації, ціна
товару яких була підтверджена
контрактами та інвойсами до них. Ст. 57
МК України також визначено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Однак мито та податок на додану
вартість були сплачені з митної
вартості, визначеної за шостим методом
визначення митної вартості, яка
документально не підтверджується, а не
з митної вартості, визначеної за першим
методом. В результаті чого, ТОВ «Еві
Текс» було надмірно сплачено ввізне
мито та ПДВ на загальну суму 6 216 136,76
грн., які набули статусу надмірно
сплачених коштів…Враховуючи
вищенаведені обставини та норми
законодавства, просимо Вас повернути
надмірно сплачене ввізне мито та ПДВ на
загальну суму 6 216 136,76 грн. згідно митних
декларацій форм МД-2, документів, що
підтверджують суму надмірно
сплаченого мита та ПДВ, а саме
контрактів, додаткових угод до
контрактів, інвойсів; розрахунку
надмірно сплачених платежів, які
додаються…» (а.с. 112 том І).

Південною митницею надано позивачу
письмову відповідь від 05.02.2013 року №
11/4.2-8/1692, згідно якої, митний орган,
зокрема, зазначив, що декларантом ТОВ
«Еві Текс» за митними деклараціями,
перелік яких наведений у додатках до
вищезазначених листів, було самостійно
заявлено до митного оформлення товари
за митною вартістю визначеною
декларантом, визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних товарів та ДМВ 2-6
(резервний метод). За результатами
контролю за правильністю визначення
митної вартості Південною митницею
прийнято рішення про можливість
застосовування митної вартості,
заявленої декларантом, та здійснено
митне оформлення за митними
деклараціями, які зазначені у додатках
до вищезазначених листів (а.с. 143 том І).

Також як вбачається з вказаної
відповіді, Південна митниця з метою
об'єктивного опрацювання листів ТОВ
«Еві Текс» запросила у позивача надати
на адресу Південної митниці належним
чином завірені копії карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, та Рішень про
визначення митної вартості за митними
деклараціями, які наведені у додатках
до вищезазначених листів.

Проте, запитувані документи позивачем
митному органу надані не були, відносно
чого не заперечували у судовому
засіданні представники позивача.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Правовідносини, що виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі врегульовано нормами Митного
Кодексу України (надалі по тексту - МК
України).

Статтею 543 МК України визначено, що
безпосереднє здійснення державної
митної справи покладається на митну
службу України, яка є складовою
частиною системи органів виконавчої
влади України і складається з митних
органів, митних організацій, а також
спеціалізованих навчальних закладів
та науково-дослідної установи митної
служби України. До митних органів
відносяться, зокрема, митниці.

До митної справи відповідно до ст.7 МК
України відносяться, крім іншого,
встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст.4 МК України митний
контроль - це сукупність заходів, що
здійснюються митними органами в межах
своїх повноважень з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку; митне оформлення - виконання
митних формальностей, необхідних для
випуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, якою є відповідно до
ст.49 МК України, їх вартість, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 257 МК України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей; необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
здійснюється митними органами на
підставі митної декларації, до якої
декларантом залежно від митних
формальностей, установлених цим
Кодексом для митних режимів, та
заявленої мети переміщення вносяться
такі відомості, у тому числі у вигляді
кодів: відомості про товари: фактурна
вартість товарів; митна вартість
товарів та метод її визначення.

Частиною першою статті 51 МК України
передбачено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 4, 8 статті 52 МК України, в
редакції яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, визначено, що
заявления митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

- заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;

- подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

- нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявления митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Згідно з частинами 1, 3 статті 54 МК
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 55 МК України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Форма такого рішення та порядок його
заповнення встановлені наказом
Державної митної служби України від
29.05.2009 року № 506 «Про затвердження форми
рішення про визначення митної вартості
товарів, Порядку його заповнення та
Класифікатора додаткових складових до
ціни договору», який був чинний на день
прийняття митних декларацій Південною
митницею.

Відповідно до опису графи 44 пункту 2
глави 2 розділу II Інструкції про
порядок заповнення вантажної митної
декларації, яка затверджена наказом
Державної митної служби України від
09.07.1997 року № 307, у редакції яка була
чинною на день прийняття митним
органом митних декларацій, у графі 44
«Додаткова інформація / Подані
документи / Сертифікати і дозволи»
митної декларації зазначаються коди
згідно з Класифікатором документів і
реквізити документів, поданих при
декларуванні.

Судом встановлено, що в усіх митних
деклараціях позивача в графі 44
відсутні відомості стосовно рішення
про визначення митної вартості
товарів, що означає, що позивач,
самостійно визначив митну вартість під
час переміщення товарів через митний
кордон України, яка зазначена у поданих
ним митних деклараціях (а.с. 12-101 том І).

Крім того, відповідно до пункту 5.3
розділу І «Загальні положення»
Інструкції про порядок заповнення
вантажної митної декларації, у
редакції що була чинною на день
прийняття митних декларацій, графи А, С,
D/J, E/J, G, Н, І, F митної декларації
заповнюються посадовими особами
митних органів. Інші графи митної
декларації заповнюються декларантом.

Отже, графи митної декларації, що
містять дані про ціну товару, метод
визначення митної вартості, про митну
вартість товару (тобто графи 12, 42, 43, 45)
заповнюються декларантом, а не
посадовими особами митних органів.

Також суд зазначає, що відповідно до
пункту 1 Порядку оформлення й
використання Картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
12.12.2005 року № 1227, який був чинним на день
прийняття митних декларацій митним
органом України, він визначає механізм
надання митним органом письмового
повідомлення заінтересованим особам
про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Пунктом 2 Порядку оформлення й
використання Картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
12.12.2005 року № 1227, передбачено, що у всіх
випадках відмови невідкладно
оформлюється Картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України.

Отже, законодавством України не
передбачено усної відмови митного
органу в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України.

Позивач не надав до суду карток відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, як доказу відмови
Південною митницею у прийнятті митних
декларацій.

Крім того судом встановлено, що TOB «Еві
Текс» не зверталось до органу вищого
рівня чи до суду з приводу оскаржень
дій митного органу щодо відмови у
митному оформленні товарів, відносно
чого у судовому засіданні представник
позивача не заперечував, таким чином,
жодних доказів відмови або вказівки
митного органу, позивачем до суду не
надано.

Відповідно до абз. 1 п. 2. ч. 3 ст. 52 МК
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, мають право на випуск у вільний
обіг товарів, що декларуються: у разі
визнання митним органом заявленої
митної вартості товарів - за умови
сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю.

Судом встановлено, що товар не був
випущений у вільний обіг під сплату
гарантійних зобов'язань відповідно до
ст.ст. 52, 55 МК України.

Крім того суд звертає увагу, що
відповідно до пп. 7, 8 ч. 3 ст. 52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право: у випадках та в порядку,
визначених цим Кодексом, вимагати від
митного органу надання письмової
інформації про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; у випадках та в порядку,
визначених цим Кодексом, вимагати від
митного органу надання письмової
інформації щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування. Разом з тим, судом
встановлено, що декларантом TOB «Еві
Текс» під час заявлення митної
вартості в деклараціях, які є предметом
спору, не направлялось на адресу
Південної митниці жодних заяв з даних
питань, відносно чого представники
позивача у судовому засіданні не
заперечували, що є підтвердженням
самостійного обрання та зазначення
митної вартості обраної декларантом та
його власної відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що зі
складеного позивачем Розрахунку
надмірно сплачених коштів (а.с. 101 том І),
які на думку останнього, підлягають
поверненню з державного бюджету на
його користь, вбачається, що в загальну
суму, надмірно сплачених, на його думку,
платежів у розмірі 6 216 136,76 також
позивачем включено суму платежів
сплачених до бюджету за МД № 5004001/2012/010790
від 28.08.2018 року (а.с. 46-54), дослідивши яку,
судом встановлено, що митна вартість
товарів в цій декларації була взагалі
визначена згідно першого (за ціною
договору) методу визначення митної
вартості (графа 43 декларації). Відносно
даного факту також відсутня оцінка у
Висновку № 3907 судово-економічної
експертизи, складеного 25.07.2013 року
експертом Мамонтовою О.В. (а.с. 181-191 том
І), що дає суду підстави взяти під
сумнів достовірність викладених у
ньому висновків.

За приписами статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист саме порушених
прав.

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що у правовідносинах між
митницею та декларантом право
останнього є порушеним у випадку
відмови митниці в митному оформленні
товару за ціною, вказаною позивачем, та
самостійного визначення митної
вартості товару. При цьому рішення
митниці про відмову в митному
оформленні товару здійснюється в
письмовій формі.

У випадку відсутності письмового
рішення митниці про відмову в митному
оформленні товару та добровільного
внесення позивачем даних до ВМД
заявник не може посилатися на
порушення свого права, оскільки
оскарження дій відповідача з мотивів,
які ґрунтуються на припущенні про
можливість порушення права, є
безпідставним.

Судом достовірно встановлено, що
Південна митниця, за вищевказаними ВМД
не приймала ані рішення про відмову в
митному оформленні товару, ані рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, а також не складала
карток відмов в прийнятті митних
декларацій, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України, а
тому доводи позивача про наявність
факту надмірної сплати митних платежів
за вказаними ВМД є безпідставними, у
зв'язку з чим вимога щодо стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Еві Текс» надмірно сплачених до
бюджету ТОВ «Еві Текс» мита у сумі 2 005
280,56 грн. та податку на додану вартість у
сумі 4 210 856,20 грн., які було зараховано до
бюджету, у загальній сумі 6 216 136,76 грн.
задоволенню не підлягає.

Також суд зазначає, що не підлягає
задоволенню й вимога позивача щодо
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці щодо повернення
надмірно сплачених до бюджету коштів TOB
«Еві Текс», оскільки така
бездіяльність з боку Південної митниці
не мала місця.

При цьому, суд зазначає, що
бездіяльність - певна форма поведінки
особи, пов'язана з невиконанням нею дій,
які вона повинна була і могла вчинити в
силу покладених на неї посадових
обов'язків і згідно з чинним
законодавством України.

Як встановлено судом вище, у відповідь
на заяву TOB «Еві Текс» про повернення
надмірно сплачених коштів від 25.01.2013
року №25-01/2 Південна митниця листом від
05.02.2013 року №11/4.2-8/1692 запросила
документи, необхідні для підтвердження
наявності підстав повернення надмірно
сплачених коштів до бюджету.

Разом з тим, ТОВ «Еві Текс» не надав до
митного органу відповіді та жодного
документу для підтвердження наявності
підстав повернення надмірно сплачених
коштів до бюджету.

Південна митниця не бездіяла в
поверненні надмірно сплачених, на
думку позивача, коштів під час митного
оформлення товарів, а вчиняла дії,
спрямовані на з'ясування підстав
такого повернення.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, суд дійшов
висновку про те, що Південна митниця у
спірних правовідносинах діяла в межах
компетенції та у спосіб, що передбачені
законодавством, що регулює спірні
правовідносини та обґрунтовано. В
судовому засіданні представник
відповідача довів суду належними та
допустимими в спірних правовідносинах
доказами, з посиланням на відповідні
положення законодавства,
необґрунтованість позовних вимог
позивача.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10
КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Еві Текс» слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області, за участю
прокуратури Одеської області про
визнання протиправною бездіяльності
Південної митниці та стягнення
надмірно сплачених до бюджету мита у
сумі 2 117 779,68 грн. та податку на додану
вартість у сумі 4 233 356,03 грн., які було
зараховано до бюджету, у загальній сумі
6 351 135,71 грн. - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 23 травня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов