Справа № 810/930/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/930/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б..,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду 19 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог. Свої вимоги апелянт мотивує тим,
що позивачу у відповідності до ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсія призначена при
зменшенні пенсійного віку,
встановленого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому позивач не
підпадає під визначення пенсіонер за
віком та не має права на звільнення від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно ч.4 ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 має
статус фізичної особи-підприємця, яка
зареєстрована 26.01.2012 року виконавчим
комітетом Білоцерківської міської
ради Київської області. Відповідно до
свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 від 16.03.2012 року, позивач
здійснює підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування та
зборів з 01.04.2012 року за ставкою єдиного
податку 8%.

Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_2 від 08.12.2009
року, яке видане довічно, та є
потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 4
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_3 від 27.05.1994
року.

Відповідач надіслав позивачу вимогу
про сплату боргу № Ф-2548 від 21.11.2013 року,
згідно з якою вимагав сплатити
недоїмку зі сплати єдиного внеску у
сумі 4704,63 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
пенсіонери за віком можуть бути
платниками єдиного соціального внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з серпня 2011 року
лише на добровільних засадах, а тому
відповідач неправомірно зобов'язав
позивача сплатити єдиний соціальний
внесок за відповідний період.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

У відповідності до п.4 ч.1 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного соціального внеску є: фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 вищенаведеного
Закону єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4, які
обрали спрощену систему оподаткування,
на суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно ч.7 ст.1 Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» статтю 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» доповнено
частиною четвертою, яка набрала
чинності з 06 серпня 2011 року та у
відповідності до якої особи, якщо вони
є пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» дає визначення поняття
«пенсіонер», тобто особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Разом з тим,
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Враховуючи, що позивач є громадянкою,
яка постійно проживає на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю (категорія 4), що
підтверджується відповідним
посвідченням, у відповідності до ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» їй пенсія надана із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій. При цьому, в цій же статті
зазначено, що призначення та виплата
пенсій названим в цій статті
категоріям провадиться відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і цього Закону.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога про сплату боргу
(недоїмки) щодо сплати недоїмки з
єдиного внеску за відповідний період є
протиправною та підлягає скасуванню,
оскільки позивач здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування, є
пенсіонером за віком, що
підтверджується копією посвідчення,
вид пенсії (за віком) визначений у
відповідності до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому в силу ч.4 ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску та може бути платником
єдиного внеску виключно за умови
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.