Справа № 821/234/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

15 травня 2014 р. Справа № 821/234/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Білозерського відділення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області, за
участю третьої особи: Білозерської
селищної ради Білозерського району
Херсонської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Білозерського відділення
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 09.12.2013р.
№, яким позивачу, згідно з п.п. 54.3.3
п. 54.3 ст. 54 розділу ІІ та п. 286.5 ст. 286
розділу ХІІІ Податкового кодексу
України, визначено суму грошового
зобов'язання з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 4008,80 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2014
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Білозерського
відділення Цюрупинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, третя особа:
Білозерська селищна рада
Білозерського району Херсонської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2014 року та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 24.12.2009 р. у власності ОСОБА_1
перебувала будівля магазину,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також судом першої інстанції
встановлено, що 18.11.2010 р. між ОСОБА_1 та
Білозерською селищною радою було
укладено договір оренди землі площею
0,0375 га за вказаною адресою для
обслуговування будівлі магазину
строком на 15 років.

Відповідно до угоди від 30.09.2011 р. до
даного договору внесено зміни до п.2
щодо розміру орендованої земельної
ділянки з 0,0375 га на 0,0355 га. Додатком до
вказаної угоди є розрахунок розміру
орендної плати за земельну ділянку
державної власності, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, згідно якого розмір
орендної плати на рік становить 4544,14
грн.

30.12.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
магазину, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Білозерської селищної ради
№312 від 28.02.2013 року, за заявою позивача,
було припинено дію договору оренди
землі з ОСОБА_1 від 23.11.2010р. у зв'язку з
переходом права власності на будівлю
магазину, розташовану на даній
земельній ділянці, до іншої особи.

Позивач, вважаючи, що з моменту продажу
магазину він не повинен сплачувати
орендну плату та вважаючи протиправним
рішення Білозерського відділення
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визначення податкового
зобов'язання за оренду земельної
ділянки, звернувся до суду з даним
позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
повинен сплачувати орендну плату до
моменту припинення договору оренди,
яким є день державної реєстрації угоди
про її припинення, у зв'язку з чим
податковим органом грошові
зобов'язання з орендної плати за 2013 рік
були нараховані правомірно.

Колегія суддів погоджується з вище
вказаними висновками суду першої
інстанції та вважає, що при винесенні
постанови про відмову у задоволенні
адміністративного позову судом першої
інстанції були правильно встановлені
обставини справи та застосовані норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

Положеннями ст.206 Земельного кодексу
України визначено, що використання
землі в Україні є платним. Об'єктом
плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю справляється відповідно
до закону.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК
України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК
України).

Згідно з п.п.288.1, 288.2, 288.3, 288.4 ст.288 ПК
України підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу від
24.12.2009 р. у власності ОСОБА_1 перебувала
будівля магазину, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. 30.12.2012 р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу магазину, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

28.02.2013 р. за заявою позивача
Білозерською селищною радою прийнято
рішення № 312 про припинення дії
договору оренди землі з ОСОБА_1 у
зв'язку з переходом права власності на
будівлю магазину на даній земельній
ділянці до іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про оренду землі» відносини, пов'язані
з орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Так, приписами частин 1, 2 статті 120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про
оренду землі» до особи, якій перейшло
право власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, що розташовані на
орендованій земельній ділянці, також
переходить право оренди на цю земельну
ділянку. Договором, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону
України «Про оренду землі» договір
оренди землі припиняється, в тому
числі, у разі набуття права власності
на житловий будинок, будівлю або
споруду, що розташовані на орендованій
земельній ділянці іншою особою.

Крім того, відповідно до частини 2
статті 653 Цивільного Кодексу України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно пунктів 4.1, 2, 11, 12, 13, 14 Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1998 року № 2073 ( чинного на момент
укладення договору) визначені єдині
умови реєстрації договорів оренди та
договорів суборенди земельних ділянок.
Державна реєстрація договорів оренди є
офіційним визнанням і підтвердженням
державою факту виникнення або
припинення права оренди земельних
ділянок.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону. Датою реєстрації
договору оренди у Книзі записів є дата
засвідчення факту державної
реєстрації.

У відповідності до статті 640 Цивільного
кодексу України, договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Статтею 654 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Таким чином, договір, який підлягає
державній реєстрації, є розірваним з
моменту такої державної реєстрації.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права,
наданого реєстраційною службою
Білозерського районного управління
юстиції Херсонської області,
реєстрація припинення права оренди
земельної ділянки ОСОБА_1 була
здійснена 18.11.2013 р., що позивачем не
заперечувалося.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку, що відповідачем
правомірно було нараховані податкові
зобов'язання з орендної плати, а відтак,
податкове повідомлення - рішення №
від 09 грудня 2013 року винесено
відповідачем законно та обґрунтовано.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було правомірно відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Білозерського відділення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 09 грудня 2013 року.

На думку колегії суддів, апеляційна
скарга ОСОБА_1 доводів якими б
спростовувались висновки суду першої
інстанції, не містить та фактично
зводиться до незгоди з рішенням суду, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
зазначеної апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Відповідач, який є суб'єктом
владних повноважень, свою позицію суду
довів та обґрунтував. В свою чергу
позивач не довів апеляційному суду
протиправність прийнятого
відповідачем рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
скаргах доводи правильність висновків
суду не спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову 21 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Білозерського
відділення Цюрупинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, за участю третьої
особи: Білозерської селищної ради
Білозерського району Херсонської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: