Справа № 806/8559/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2014 р.
Справа № 806/8559/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Новоград-Волинської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" березня
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Новоград-Волинської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
незаконною та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась з позовом до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
незаконною та скасування вимоги.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.03.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано вимогу
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області №Ф-228 від 15
листопада 2013 року про сплату 11185 грн. 22
коп. адресовану Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 172 грн. 05 коп. на відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою
Новоград-Волинська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.03.2014р. та
прийняти нову постанову, якою в позові
відмовити.

Представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу.

Представник позивача не визнав
апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, є платником єдиного
податку та одночасно отримує пенсію за
віком, на пільгових умовах, призначену
відповідно до Тимчасової Угоди (а.с.5-7).

15 листопада 2013 року
Новоград-Волинською ОДПІ винесено
вимогу №Ф-228 про сплату позивачем боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 11185 грн. 22
коп. (а.с.8).

2 грудня 2013 року вимога про сплату
заборгованості з єдиного внеску на
суму 11185грн. 22коп. оскаржена позивачем
в адміністративному порядку.

18 грудня 2013 року за №14449/Ф-С/10-205
Головним управлінням Міндоходів у
Житомирській області було прийнято
рішення, яким у задоволенні скарги було
відмовлено. (а.с.9-10).

Крім того, позивачем оскаржено до
Житомирського окружного
адміністративного суду вимогу №Ф-340-У
від 13 травня 2013 року винесену
Управлінням Пенсійного Фонду України в
м.Новоград-Волинську та
Новоград-Волинському районі про сплату
заборгованості з єдиного внеску на
суму 8797 грн. 16 коп.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі №806/7716/13-а позовну заяву
ФОП ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області про визнання
незаконною та скасування вимоги №Ф 340-У
від 13 травня 2013 року залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду. Ухвала
Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2014
року набрала законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріали справи не містять доказів
того, що ФОП ОСОБА_3, у відповідності до
норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», уклала з Пенсійним
фондом договір про добровільну участь
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску. Посилання
відповідача на визначення поняття
«пенсійний вік» виключно за нормами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є безпідставними,
оскільки у даному випадку пенсійний
вік передбачений не статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
статтею 1 Тимчасової Угоди. Враховуючи
те, що частина 4 статті 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", на підставі
якої позивач звільнена від сплати
єдиного внеску, набрала законної сили 06
серпня 2011 року, то у відповідача
відсутні правові підстави для
виставлення та надіслання позивачу
вимоги від 15 листопада 2013 року №Ф-228
щодо сплати недоїмки з єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пункт 2 частини 1 статті 1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі Закон
України №2464-VI) єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України №2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону
України №2464-VI особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 26 Закону України від 9 липня 2003
року №1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон України №1058-IV) передбачено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років, жінками - 55 років та
наявності страхового стажу не менше
п'яти років.

Україна приєдналася до Віденської
конвенції про право міжнародних
договорів відповідно до Указу Президії
Верховної Ради Української РСР від 14
квітня 1986 року «Про приєднання
Української Радянської Соціалістичної
Республіки до Віденської конвенції про
право міжнародних договорів».
Конвенція набрала чинності також для
СРСР 29 травня 1986 року.

Згідно зі ст.11 Віденської конвенції про
право міжнародних договорів згоду
держави на обов'язковість для неї
договору може бути виражено
підписанням договору, обміном
документами, затвердженням,
приєднанням до нього або будь-яким
іншим способом, про який домовились.

15 січня 1993 року Уряди України та
Російської Федерації підписали
Тимчасову Угоду між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення.

Частиною 2 статті 19 Закону України від 29
червня 2004 року №1906-IV «Про міжнародні
договори України» передбачено, що якщо
міжнародним договором України, який
набрав чинності в установленому
порядку, встановлено інші правила, ніж
ті, що передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди
громадяни Сторін, що домовляються, які
пропрацювали не менше 15 календарних
років у районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, незалежно від місця
їх постійного проживання на території
обох держав мають право на пенсію по
старості (за віком): чоловіки - по
досягненні 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, жінки - по
досягненні 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

ОСОБА_3 набула статус пенсіонера, про що
їй видано посвідчення серії НОМЕР_1.
Представник позивача наголошував, а
відповідач не заперечував, що
посвідчення було видано, на підставі
того, що позивач працювала в районах
Крайньої Півночі, термін дії
пенсійного посвідчення - довічно, вид
пенсії вказаний в посвідченні - за
віком. (а.с.7).

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
позивач повністю відповідає критеріям,
які визначені частиною 4 статті 4 Закону
України № 2464-VІ, внаслідок чого
звільняється від сплати єдиного
внеску.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено 19.05.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

- ,