Справа № 817/1001/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1001/14

08 травня 2014 року 15 год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Шарапи В.М. за участю секретаря
судового засідання Климчук В.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Троянчук Д.М.,

відповідача 1: представник Федченко
О.О.,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
до Рівненської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області про визнання
протиправною відмови у відновленні
режиму вільної торгівлі та стягнення
суми надмірно сплаченого ввізного мита
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Рівненської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Рівненській області про
визнання протиправною відмови
відповідача 1 у відновленні режиму
вільної торгівлі щодо товару
"портландцемент пісчанистий ПЦП 500",
заявленого до митного оформлення на
підставі митної декларації від 18.01.2014
року №204020000/2014/000418, викладену у листі
від 11.02.2014 року №01.1/2-06-705, стягнення з
Державного бюджету України через
відповідача 2 надміру сплаченого
ввізного мита у сумі 4341,96 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав. На
їх обґрунтування пояснив, що на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
імпортовано з Республіки Білорусь на
митну територію України партію
портландцементу пісчанистого марки
ПЦП 500, який заявлено до митного
оформлення у режимі вільної торгівлі.
Проте, відповідачем 1 відмовлено у
митному оформленні вказаного товару,
внаслідок відсутності належних
доказів на підтвердження критерію
визначення країни його походження. У
зв'язку з цим, позивачем імпортовано
вказаний товар зі сплатою ввізного
мита у сумі 4341,96 грн. Після цього,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
звернулося до Рівненської митниці
Міндоходів із заявою про відновлення
режиму вільної торгівлі щодо даного
товару. Оспорюваним рішенням
позивачеві у відновленні режиму
вільної торгівлі відмовлено.

Позивач з рішенням відповідача 1 не
згідний, вважає його безпідставним і
незаконним. Зокрема, представник
позивача зазначив, що наведений у
сертифікаті походження товару форми
СТ-1 критерій походження останнього
"Д2523" визначено у відповідності до
вимог міжнародного та національного
законодавства. Представник позивача
вказує, що відповідач 1 невірно
тлумачить умови Угоди про Правила
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009 року. Зокрема, представник
позивача вважає, що дані Правила не
вимагають від виробників здійснювати
усі технологічні операції, перелічені
у Примітках до Правил. Крім того,
представник позивача наголошує, що
відповідачем 1 не було враховано тієї
обставини, що згідно акту експертизи
походження портландцементу
пісчанистого марки ПЦП 500, при
виготовленні останнього не
використовувалась сировина іноземного
походження, тому положення Правил, на
які посилається орган доходів і зборів
до спірних правовідносин не повинні
застосовуватись.

З огляду на це, просить позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив. На обґрунтування своїх
заперечень пояснив, що орган доходів і
зборів наділений повноваженнями
здійснювати перевірку визначеного
декларантом критерію походження
товару. Представник відповідача 1
зазначив, що на основі поданих
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
документів неможливо встановити, що
країною походження портландцементу
пісчанистого марки ПЦП 500 є Республіка
Білорусь. Зокрема, представник
відповідача 1 вказав, що згідно
відомостей акту експертизи походження
товару, при його виготовленні не було
виконано обов'язковий мінімальний
обсяг виробничих або технологічних
операцій, встановлений для визначення
країни його походження за критерієм
достатньої обробки (переробки), тобто,
за країною виготовлення кінцевого
товару. У зв'язку з цим, представник
відповідача 1 наголошує на непоширенні
на даний товар режиму вільної торгівлі
та необхідності сплати за нього
ввізного мита.

З огляду на це, просить у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Представник відповідача 2 у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Про причини своєї
неявки суд не повідомив, заперечень на
адміністративний позов не подав.

Суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи за відсутності
відповідача 2 на підставі наявних у
матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Сарницембуд" (надалі - ТОВ
"Сарницембуд") зареєстровано в якості
юридичної особи, здійснює господарську
діяльність з оптової торгівлі
будівельними матеріалами (а.с. 6-9, 51).

05.09.2012 року між ВАТ
"Красносельскстройматериалы"
(Республіка Білорусь) - Продавець та ТОВ
"Сарницембуд" (Україна) - Покупець
укладено контракт №804/068, предметом
якого стала поставка портландцементу
пісчанистого марки ПЦП 500 у загальній
кількості 3000 т., вартістю 258000,00 дол. США,
на умовах DAP ст. Горинь (а.с. 47-49).

На виконання його умов ТОВ
"Сарницембуд" імпортовано на митну
територію України партію товару в
кількості 62,8 т., вартістю 5193,56 доларів
США, що складає 41512,13 грн., який заявлено
до митного оформлення на підставі
митної декларації від 18.01.2014 року
№204020000/2014/000415 (а.с. 73).

З метою митного оформлення вказаного
товару в режимі вільної торгівлі
позивачем додано до митної декларації,
серед інших документів, сертифікат про
походження товару форми СТ-1 від 15.01.2014
року BYUA(3581389), в графі 9 якого
критерієм походження товару зазначено
"Д2523" (а.с. 19-21, 25-49).

Інспектором митного поста "Сарни"
Рівненської митниці Міндоходів
відмовлено у митному оформленні товару
"портландцемент пісчанистий марки ПЦП
500", заявленого у митній декларації від
18.01.2014 року №204020000/2014/000415, у зв'язку із
неможливістю підтвердити критерій
його походження, про що заповнено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
18.01.2014 року №204020000/2014/00002 (а.с. 75).

Після отримання картки відмови
позивачем здійснено митне оформлення
товару на підставі митної декларації
від 18.01.2014 року №204020000/2014/000418 зі сплатою
ввізного мита у сумі 4341,96 грн. (а.с. 22-23,
74).

ТОВ "Сарницембуд" звернулося до
Рівненської митниці Міндоходів із
заявою від 22.01.2014 року №211/1 про
відновлення режиму вільної торгівлі
для товару, імпортованого на підставі
митної декларації від 18.01.2014 року
№204020000/2014/000418 (а.с. 24).

Листом від 11.02.2014 року №01.1/2-06-705
Рівненська митниця Міндоходів
відмовила позивачеві у відновленні
режиму вільної торгівлі для даного
товару (а.с. 10-12).

В основу відмови покладено висновки
органу доходів і зборів про
невідповідність товару
"портландцемент пісчанистий марки ПЦП
500" критерію походження "Д2523", внаслідок
невиконання при його виготовленні
мінімального обсягу виробничих та
технологічних операцій, а саме,
"збагачення вугіллям" та "обрізання", що
встановлені для товарів даної групи у
Правилах визначення країни походження
товарів, які є невід'ємною частиною
Угоди про Правила визначення країни
походження товарів у Співдружності
Незалежних Держав від 20.11.2009 року.

Суд не погоджується з наведеними
висновками, вважає їх безпідставними і
такими, що ґрунтуються не на нормах
закону і фактичних обставинах, а на
припущеннях відповідача 1.

Україна та Республіка Білорусь є
сторонами Договору про зону вільної
торгівлі, який підписано
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав 18.10.2011 року,
ратифіковано Законом України "Про
ратифікацію Договору про зону вільної
торгівлі" від 30.07.2012 року №5193-VI (надалі -
Договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Договору, сторона
не застосовує мита та інших платежів,
еквівалентних миту, стосовно експорту
товару, призначеного для митної
території іншої Сторони, та/або імпорту
товару, що походить з митної території
іншої Сторони, за винятком випадків,
передбачених в додатку 1, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 36 Митного кодексу
України, країна походження товару
визначається з метою оподаткування
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, застосування до них
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
заборон та/або обмежень щодо
переміщення через митний кордон
України, а також забезпечення обліку
цих товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі. Країною походження товару
вважається країна, в якій товар був
повністю вироблений або підданий
достатній переробці відповідно до
критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частинами 6, 7 статті 36 Митного кодексу
України передбачено, що положення
цього Кодексу застосовуються для
визначення походження товарів, на які
при ввезенні їх на митну територію
України поширюється режим найбільшого
сприяння (непреференційне походження),
з метою застосування до таких товарів
передбачених законом заходів
тарифного та нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.
Повністю вироблені або піддані
достатній переробці товари
преференційного походження
визначаються на основі законів
України, а також міжнародних договорів
України, згоду на обов'язковість яких
надано Верховною Радою України.

Частинами 1, 2 статті 40 Митного кодексу
України встановлено, що в разі якщо у
виробництві товару беруть участь дві
або більше країн, країною походження
товару вважається країна, в якій були
здійснені останні операції з
переробки, достатні для того, щоб товар
отримав основні характерні риси
повністю виготовленого товару, що
відповідають критеріям достатньої
переробки згідно з положеннями цієї
статті.

Критеріями достатньої переробки є:

1) виконання виробничих або
технологічних операцій, за
результатами яких змінюється
класифікаційний код товару згідно з
УКТ ЗЕД на рівні будь-якого з перших
чотирьох знаків;

2) зміна вартості товару в результаті
його переробки, коли відсоткова частка
вартості використаних матеріалів або
доданої вартості досягає фіксованої
частки у вартості кінцевого товару
(правило адвалорної частки);

3) виконання виробничих та/або
технологічних операцій, які в
результаті переробки товару не ведуть
до зміни його класифікаційного коду
згідно з УКТ ЗЕД або вартості згідно з
правилом адвалорної частки, але з
дотриманням певних умов вважаються
достатніми для визнання товару
походженням із тієї країни, де такі
операції мали місце.

Частиною 1 статті 44 Митного кодексу
України визначено, що для
підтвердження країни походження
товару орган доходів і зборів у
передбачених законом випадках має
право вимагати та отримувати документи
про походження такого товару.

В силу вимог частини 1 статті 43 Митного
кодексу України, документами, що
підтверджують країну походження
товару, є сертифікат про походження
товару, засвідчена декларація про
походження товару, декларація про
походження товару, сертифікат про
регіональне найменування товару.

У частині 3 статті 43 Митного кодексу
України закріплено, що сертифікат про
походження товару - це документ, який
однозначно свідчить про країну
походження товару і виданий
компетентним органом даної країни або
країни вивезення, якщо у країні
вивезення сертифікат видається на
підставі сертифіката, виданого
компетентним органом у країні
походження товару.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 4
Договору, для визначення країни
походження товарів, що походять із
Сторін і знаходяться в торговельному
обороті між ними, Сторони керуються
Правилами визначення країни
походження товарів, що є невід'ємною
частиною Угоди про Правила визначення
країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009 року (надалі - Правила).

Згідно з п. 5.1 розділу 5 Правил, товар
користується режимом вільної торгівлі
на митних територіях держав - учасниць
Угоди, якщо він відповідає критеріям
походження, установленим цими
Правилами.

Пунктом 6.1 розділу 6 передбачено, що для
підтвердження країни походження
товару в конкретній державі - учасниці
Угоди для цілей надання режиму вільної
торгівлі необхідне надання митним
органам країни ввезення оригіналу
сертифіката форми СТ-1 чи декларації
про походження товару.

Пунктом 7.4 розділу 7 Правил визначено,
що заповнення сертифіката форми СТ-1
повинно відповідати певним вимогам,
зокрема, у графі 9 - "Критерій
походження", зазначається критерій
походження товарів "Д1905" у разі, якщо
товар, був підданий достатній обробці
(переробці), із вказівкою перших
чотирьох цифр коду товарної позиції за
ТН ЗЕД кінцевої продукції, наприклад -
1905.

Пунктом 9.1 розділу 9 Правил встановлено,
що сертифікат може бути не визнаний
митними органами країни ввезення для
цілей надання товарам режиму вільної
торгівлі в разі, якщо товар, зазначений
у сертифікаті, не відповідає умовам,
передбаченим п.5.1 цих Правил.

Таким чином, товар, імпортований на
митну територію України, може
користуватися режимом вільної
торгівлі лише у тому випадку, коли
декларантом надано органу доходів і
зборів сертифікат про його походження,
який підтверджує, що країною
походження товару є одна з держав -
учасниць Угоди.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил,
країною походження товару вважається
держава-учасниця Угоди, на території
якої товар було цілком вироблено чи
піддано достатній обробці (переробці)
відповідно до цих Правил.

Згідно з п. 2.3 розділу 2 Правил, для цілей
визначення країни походження товару,
виготовленого в державі - учасниці
Угоди, може застосовуватися
кумулятивний принцип, який визначає
походження того чи того товару під час
його послідовної обробки (переробки).
Якщо у виробництві кінцевого товару в
одній з держав-учасниць Угоди
використовуються матеріали, що
походять з іншої або інших
держав-учасниць Угоди, які
підтверджені сертифікатом
(сертифікатами) про походження товару
форми СТ-1 та піддаються поетапній
подальшій обробці (переробці) в іншій
або інших державах-учасницях Угоди, то
країною походження такого товару
вважається країна, на території якої
він востаннє був підданий обробці
(переробці). За відсутності сертифіката
(сертифікатів) форми СТ-1 про походження
матеріалів з інших держав-учасниць
Угоди визначення країни походження
кінцевого товару здійснюється на
підставі критерію достатньої обробки
(переробки) (підпункти "а", "б", "в" пункту
2.4 цих Правил).

Пунктом 2.4 розділу 2 Правил передбачено,
що в разі участі у виробництві товару
третіх країн, крім держав - учасниць
Угоди, країна походження товару
визначається відповідно до критерію
достатньої обробки (переробки) товару.

Критерій достатньої обробки
(переробки) може виражатися виконанням
таких умов:

а)зміна товарної позиції за ТН ЗЕД на
рівні принаймні одного з перших
чотирьох знаків, що сталася в
результаті обробки (переробки);

б)виконання необхідних умов,
виробничих і технологічних операцій,
під час виконання яких товар
уважається таким, що походить з тієї
країни, на території якої ці операції
мали місце;

в)правило адвалорної частки, коли
вартість використовуваних матеріалів
іноземного походження досягає
фіксованої процентної частки в ціні
кінцевої продукції.

Основною умовою критерію достатньої
обробки (переробки) є зміна товарної
позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні
одного з перших чотирьох знаків. Ця
умова застосовується до всіх товарів,
за винятком товарів, уключених до
Переліку умов, виробничих і
технологічних операцій, під час
виконання яких товар уважається таким,
що походить з тієї країни, у якій вони
мали місце (надалі - Перелік) (додаток 1,
який є невід'ємною частиною цих Правил).

Оскільки цемент включено до групи 25
товарів, зазначених у Переліку, то при
визначенні країни походження товару
"портландцемент пісчанистий марки ПЦП
500" повинен застосовуватись критерій
достатньої обробки/переробки, вказаний
у підпункті "б" пункту 2.4 розділу 2
Правил.

Відповідно до примітки 1 до Переліку, у
перших двох графах Переліку
зазначаються дані про продукт,
отриманий в результаті обробки
(переробки) матеріалів. У графі першій
Переліку наводиться код продукту за ТН
ЗЕД, у другій - опис продукту відповідно
до коду, зазначеного в графі першій. Для
кожного конкретного продукту,
описаного в перших двох графах, умови,
виробничі або технологічні операції,
що визначають його походження,
зазначено в графі третій. У разі якщо в
графі першій наводяться номери кількох
товарних позицій або номер групи й
одночасно із цим у графі другій є
узагальнений опис продуктів, то
відповідні умови й операції, зазначені
в графі третій, застосовуються до всіх
продуктів, що класифікуються
відповідно до ТН ЗЕД у товарних
позиціях, зазначених у графі першій,
або до будь-якої з товарних позицій,
зазначених у графі першій. У разі якщо
стосовно частини товарів, що
класифікуються в одній і тій самій
товарній позиції, застосовуються одні
умови й операції, а стосовно іншої
(інших) частини (частин) застосовуються
інші умови й операції, то в графі другій
є відповідна кількість абзаців, у яких
наводиться конкретний опис товарів, і
відповідно в графі третій зазначаються
умови й операції, що стосуються
товарів, опис яких наведено в тому чи
тому абзаці графи другої.

У графі 2 "найменування товару" Переліку
товару за кодом з групи ТН ЗЕД 25
зазначено: сіль, сірка, землі та камінь,
штукатурні матеріали, вапно й цемент.

У графі 3 "Умови, виробничі й
технологічні операції, необхідні для
надання товару статусу походження під
час використання у виробництві товару
третіх країн" зазначено: виготовлення з
матеріалів будь-яких позицій в умовах
спеціалізованого виробництва
відповідно до технології обробки
(переробки); збагачення вугіллям,
очищення, помел твердих кристалів,
обрізання, кальцинування.

З Переліку вбачається, що по тексту
графа 3 групи ТН ЗЕД 25 складається з
двох частин, відокремлених одна від
одної крапкою з комою, графа 2 на абзаци
не поділена. Оскільки перед операціями
"збагачення вугіллям, очищення, помел
твердих кристалів, обрізання,
кальцинування" не стоїть двокрапка, то
суд не вбачає підстав вважати їх
розшифровкою загальної операції
"виготовлення з матеріалів будь-яких
позицій в умовах спеціалізованого
виробництва відповідно до технології
обробки (переробки)".

Навпаки, таке формулювання положень
графи 2-3 групи ТН ЗЕД 25 Переліку повинно
трактуватися на користь декларанта,
оскільки необхідною умовою для надання
товару статусу походження з країни
Співдружності Незалежних Держав є його
виготовлення у одній з цих країн із
матеріалів будь-яких позицій в умовах
спеціалізованого виробництва
відповідно до технології обробки
(переробки). При цьому, наведений
перелік операцій слід вважати таким, що
застосовується субсидіарно, тобто, в
залежності від того, чи передбачає
конкретна технологія обробки
(переробки) таку операцію, чи ні.

Як встановлено судом, позивачем на
підтвердження правомірності
застосування режиму вільної торгівлі
стосовно товару "портландцемент
пісчанистий марки ПЦП 500" було надано
для Рівненської митниці Міндоходів акт
експертизи походження товару від 09.04.2013
року №61, складений Білоруською
торгово-промисловою палатою (а.с. 36-46).

Згідно висновків даного акту,
"портландцемент пісчанистий марки ПЦП
500" виробляється в умовах
спеціалізованого виробництва
відповідно до технології переробки
(очищення, помел твердих кристалів,
кальцинування), що відповідає вимогам
для товарів групи 25 додатку 1 Переліку.

Пунктом 2.5 Примітки 2 до Переліку, на
який відповідач 1 посилається як на
обґрунтування правомірності
оспорюваного рішення, встановлено, що
умови й операції, наведені в графі
третій цього Переліку, встановлюють
мінімальний обсяг виконання
виробничих чи технологічних операцій.
Виконання встановлених виробничих або
технологічних операцій у меншому
обсязі не визначає походження
продукту.

З акту експертизи походження товарів
від 09.04.2013 року №61 вбачається, що
відомості щодо операції "збагачення
вугіллям" та "обрізання" під час
виготовлення товару "портландцемент
пісчанистий марки ПЦП 500" не
здійснювались (а.с. 54-64).

Проте, такі операції не є обов'язковими
при виробництві товару "портландцемент
пісчанистий марки ПЦП 500", і
відповідачем 1 не доведено, що
технологічний процес його виробництва
передбачає зазначені етапи
виробництва.

Крім того, в описовій частині акту
експертизи міститься детальний
поетапний технологічний процес
виробництва цементу сухим і мокрим
методом, що застосовується ВАТ
"Красносельскстройматериалы". Обидва
методи передбачають початкове
подрібнення глини, крейди та інших
домішок та кінцеве. При цьому, помелом
називається лише кінцеве подрібнення.
Обидва методи передбачають додавання
до сировини такого компоненту, як
золошлакова суміш. З огляду на це, актом
експертизи від 09.04.2013 року №61 та листом
ВАТ "Красносельскстройматериалы" від
18.12.2013 року №05-13/6982 підтверджується, що
під час виробництва товару було
проведено операції, які по свої суті, є
збагаченням вугіллям, очищенням,
помелом твердих кристалів, обрізанням
та кальцинуванням (а.с. 76).

Органом доходів і зборів також не
враховано ту обставину, що відповідно
до п. 2.1 Примітки 2 до Переліку, умови й
операції, зазначені в графі третій
цього Переліку, повинні здійснюватися
лише стосовно використовуваних для
виготовлення продукту матеріалів
іноземного походження. Обмеження,
визначені умовами й операціями в графі
третій, також поширюються лише
стосовно використовуваних для
виготовлення продукту матеріалів
іноземного походження.

У свою чергу, згідно з абз. 7 п. 1 розділу 1
Правил, матеріалом іноземного
походження є матеріал, що не походить з
територій держав-учасниць Угоди, або
матеріал, походження якого не
встановлено.

Актом експертизи походження товарів
від 09.04.2013 року №61 підтверджується, що
для виготовлення товару
"портландцемент пісчанистий марки ПЦП
500" використовувалась сировина,
походженням виключно із країн,
учасників Угоди урядів
держав-учасників країн Співдружності
Незалежних Держав, а саме: крейда,
пісок, глина, отримані з власних
кар'єрів ВАТ
"Красносельскстройматериалы", вода,
отримана з річки Россь, яка протікає на
території підприємства, огарок та гран
шлак, отримані від місцевого
постачальника, суміш зоошлакова та
ларингосульфат, отримані від
постачальника з Російської Федерації,
кек глиноземистий, отриманий від
постачальника з України, щебінь
гіпсовий, отриманий від постачальника
з Республіки Молдова, що свідчить про
те, що даний товар відповідає вимогам
для товарів групи 25 Переліку та
критерію достатньої переробки,
передбаченому Правилами.

Водночас, відсутність у позивача
сертифікатів форми СТ-1 про походження
сировини з інших держав-учасниць Угоди
в даному випадку значення не має,
оскільки визначення країни походження
кінцевого товару здійснено не за
кумулятивним принципом, а за критерієм
достатньої обробки (переробки).

Тому, суд приходить до висновку, що
товар "портландцемент пісчанистий
марки ПЦП 500", імпортований ТОВ
"Сарницембуд" на підставі митної
декларації від 18.01.2014 року
№204020000/2014/000418, відповідає критерію
достатньої обробки (переробки),
передбаченому підпунктом "б" пункту 2.4
розділу 2 Правил.

За наведених обставин, відмова
Рівненської митниці Міндоходів у
відновленні режиму вільної торгівлі
щодо товару "портландцемент
пісчанистий ПЦП 500", заявленого ТОВ
"Сарницембуд" до митного оформлення на
підставі митної декларації від 18.01.2014
року №204020000/2014/000418, викладена у листі
від 11.02.2014 року №01.1/2-06-705, є
протиправною, а позовні вимоги в цій
частині підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 5.3 розділу 5 Правил,
товари, походження яких не встановлено
або походження яких установлено, але
при цьому стосовно їх не може бути
застосований режим вільної торгівлі
через відсутність необхідних для цих
цілей документів, пропускаються до
країни ввезення відповідно до вимог
тарифного й нетарифного регулювання
країни ввезення.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Митного кодексу
України, товари, походження яких
достовірно не встановлено,
випускаються органом доходів і зборів
у вільний обіг на митній території
України за умови сплати ввізного мита
за повними ставками Митного тарифу
України.

Частиною 1 статті 27 Митного кодексу
України передбачено, що в разі
задоволення скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів доходів і зборів
або їх посадових осіб пов'язане з
виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Частиною 1 статті 301 Митного кодексу
України встановлено, що повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
митних платежів здійснюється в силу
вимог Бюджетного та Податкового
кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI
"Прикінцеві і перехідні положення"
Бюджетного кодексу України визначено,
що списання коштів з бюджету за
рішенням суду щодо повернення платнику
податків надмірно та/або помилково
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету провадиться у межах
надмірно та/або помилково сплачених
ним до бюджету коштів.

В силу вимог підпункту 1 пункту 16
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року №845, органи Казначейства
за судовими рішеннями про стягнення
надходжень бюджету здійснюють
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів для повернення
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів.

Оскільки, ТОВ "Сарницембуд" фактично
було звільнене від сплати ввізного
мита при імпорті товару
"портландцемент пісчанистий ПЦП 500",
країною походження якого є Республіка
Білорусь, надміру сплачене позивачем
ввізне мито у сумі 4341,96 грн. підлягає
стягненню на його користь з Державного
бюджету України через відповідача 2, а
позовні вимоги в цій частині слід
задовольнити.

За наведених обставин,
адміністративний позов підлягає до
задоволення повністю.

В силу вимог статті 94 КАС України,
судові витрати присуджуються на
користь позивача з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 160-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
Рівненської митниці Міндоходів у
відновленні режиму вільної торгівлі
щодо товару "портландцемент
пісчанистий ПЦП 500", заявленого
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" до
митного оформлення на підставі митної
декларації від 18.01.2014 року
№204020000/2014/000418, викладену у листі від
11.02.2014 року №01.1/2-06-705.

Стягнути з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" надміру
сплачене ввізне мито у сумі 4341 (чотири
тисячі сорок одна) грн. 96 (дев'яносто
шість) коп.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 255 (двісті п'ятдесят
п'ять) грн. 78 (сімдесят вісім) коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Шарапа
В.М.