Справа № 804/2834/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
22 травня 2014 р. Справа № 804/2834/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава
Вікторовича при секретаріЛісна А.М.
за участю: представника позивача
представника відповідача Дніпровський
В.Л. Фініченко Л.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фондова компанія
"Ескорт Капітал" до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Позивач звернувся з позовом до суду, у
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 20.12.2013 року, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фондова компанія
«Ескорт Капітал» нараховано податкове
зобов'язання із податку на прибуток
приватних підприємств у загальній сумі
127 242 258,48 грн., з яких за основним
платежем (збільшено грошове
зобов'язання) у розмірі 101 872 532,00 грн.,
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
25 369 726,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
відповідач безпідставно дійшов до
висновку про те, що операції позивача
із цінними паперами - векселями ТОВ
«Монтажбудстрой», не є операціями з
купівлі-продажу цінних паперів.
Уніфікований закон про переказні та
прості векселі пов'язує визнання
векселів такими, що не мають вексельної
сили, у випадках, коли вони видані з
дефектом форми, а тому визнання судом
правочинів купівлі-продажу векселів не
спричиняє недійсність векселя як
цінного паперу та не перериває
індосамент ний ряд. Позивач вказує на
те, що векселі, що були предметом
укладених угод, містять усі необхідні
реквізити; податковим органом не
досліджувались правочини, на підставі
яких такі векселі видавались та
передавались, останні не визнані судом
недійсними. Позивач вказує на те, що ним
регулярно подавалася до Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку звітність щодо професійної
діяльності на ринку цінних паперів, де
відображалися операції з векселями
ТОВ «Монтажбудстрой»; жодних зауважень
ДКЦПФР до позивача не висувала.
Позивачем здійснювалося
оподаткування операції з цінними
паперами згідно вимог Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» та Податкового кодексу
України. Посилання відповідача на
вирок Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11, як на підставу твердження про
недійсність векселів, які емітовано
ТОВ «Монтажбудстрой», є безпідставним,
оскільки порушення порядку реєстрації
юридичної особи не може розцінюватися
як беззаперечне свідчення фіктивності
усіх господарських операцій; у вироку
суду відсутнє дослідження
господарських операцій, що стали
підставою для видачі векселів
підприємством ТОВ «Монтажбудстрой»; у
вироку суду досліджено період
діяльності ТОВ «Монтажбудстрой» з
01.02.2010 року по 30.04.2010 року, а всі векселі
видані ТОВ «Монтажбудстрой» та в
подальшому придбані позивачем видано
після 30.04.2010 року.

Ухвалою суду від 20.02.2014 року відкрито
провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги та зазначив
про те, що стосовно цінних паперів -
векселів ТОВ «Монтажбудстрой» ДКЦПФР
не приймалось рішення про зупинення
обігу цінних паперів, а також не
приймалось рішення про визнання цінних
паперів - векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» такими, що мають
ознаки фіктивності.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти заявлених позовних
вимог, вказуючи на те, що оскаржуване
рішення прийнято ним на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Відповідач зазначає, що
вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11 визнано винною ОСОБА_5, засновника
(учасника) та директора ТОВ
«Монтажбудстрой», у здійсненні
фіктивної підприємництва. ОСОБА_5 свою
провину визнала та зазначила про те, що
фінансово-господарської діяльності не
вела, договорів та інших документів
фінансово-господарської діяльності не
підписувала, господарської діяльності
не вела. Відповідач також зазначає, що
ТОВ «Монтажбудстрой» не подавало до
податкових органів податкової
звітності. Таким чином, відповідач
вважає, що операції позивача із цінними
паперами - векселями ТОВ
«Монтажбудстрой», не є операціями з
купівлі-продажу цінних паперів,
оскільки ТОВ «Монтажбудстрой»
створено з метою прикриття незаконної
діяльності, векселі емітовані ТОВ
«Монтажбудстрой» не мають
властивостей визначених у статті 14
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» та видані в порушення
вимог статті 4 Закону України «Про обіг
векселів у Україні», а отже не є товаром
у розумінні Податкового кодексу
України. У зв'язку з цим відповідач
стверджує, що позивач безпідставно
відобразив операції купівлі-продажу
цінних паперів у податковій звітності,
а грошові кошти отриманні позивачем є
іншими доходами позивача в розумінні
п.п.4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Суд дослідивши письмові докази наявні
у матеріалах справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступне.

З 21.11.2013 року по 11.12.2013 року відповідачем
проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні операцій з векселями,
емітентом яких є ТОВ «Монтажбудстрой»,
за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року.

За наслідками перевірки позивача
відповідачем складено Акт від 13.12.2013
року № 2601/22-06/24984353, у якому відповідачем
зроблено висновок про те, що позивач
занизив інші доходи чим порушив вимоги
п.п.4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 101 872 532,00 грн.

Висновок акту перевірки обгрунтовано
тим, що вироком Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 07.11.2011 року по
справі № 1-702-11 визнано винною ОСОБА_5,
засновника (учасника) та директора ТОВ
«Монтажбудстрой», у здійсненні
фіктивної підприємництва. ОСОБА_5 свою
провину визнала та зазначила про те, що
фінансово-господарської діяльності не
вела, договорів та інших документів
фінансово-господарської діяльності не
підписувала, господарської діяльності
не вела. В акті перевірки також вказано
про те, що ТОВ «Монтажбудстрой» не
подавало до податкових органів
податкової звітності.

Таким чином, відповідач в акті
перевірки зазначає, що операції
позивача із цінними паперами -
векселями ТОВ «Монтажбудстрой», не є
операціями з купівлі-продажу цінних
паперів, оскільки ТОВ «Монтажбудстрой»
створено з метою прикриття незаконної
діяльності, векселі емітовані ТОВ
«Монтажбудстрой» не мають
властивостей визначених у статті 14
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» та видані в порушення
вимог статті 4 Закону України «Про обіг
векселів у Україні», а отже не є товаром
у розумінні Податкового кодексу
України.

У зв'язку з цим відповідач стверджує, що
позивач безпідставно відобразив
операції купівлі-продажу цінних
паперів у податковій звітності, а
грошові кошти отриманні позивачем є
іншими доходами позивача в розумінні
п.п.4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

На підставі акту перевірки
відповідачем сформовано та направлено
позивачу податкове повідомлення -
рішення форми «р» від 20.12.2013 року №
, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 101 872 532,00
грн. та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у розмірі 25 369 726,48 грн., загалом
на суму 127 242 258,48 грн.

Суд не погоджується з висновками акту
перевірки, у зв'язку з наступним.

Позивач здійснює діяльність з надання
інших фінансових послуг (крім
страхування та пенсійного
забезпечення), посередництво за
договорами по цінних паперах, іншу
допоміжну діяльність у сфері
фінансових послуг, крім страхування та
пенсійного забезпечення та має
ліцензію ДКЦПФР на здійснення
професійної діяльності на фондовому
ринку - діяльності з торгівлі цінними
паперами: брокерської діяльності та
дилерської діяльності, які видано з
22.10.2009 року по 22.10.2014 року.

Судом встановлено, що позивач
починаючи з 05.11.2010 року по 20.09.2011 року
здійснював операції купівлі-продажу
цінних паперів, а саме: векселів, які
емітовано ТОВ «Монтажбудстрой».

Факт здійснення операцій
купівлі-продажу векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» підтверджується
копіями договорів купівлі-продажу
цінних паперів, актами приймання -
передачі цінних паперів, банківськими
виписками, векселями ТОВ
«Монтажбудстрой», копії яких
знаходяться у матеріалах справи та
відображено у акті перевірки та не
заперечується сторонами.

Позивач відображав результати
операцій з цінними паперами - векселями
ТОВ «Монтажбудстрой» у податковій
звітності, а саме: в додатку КЗ
декларацій з податку на прибуток за 2010
рік операції з придбання цінних
паперів (векселів) емітента ТОВ
«Монтажбудстрой» на загальну суму 409 922
800,00 грн. та операції з продажу цінних
паперів (векселів) емітента ТОВ
«Монтажбудстрой» на загальну суму 409 968
394,00 грн., що вказано на сторінці 36 акту
перевірки.

У матеріалах справи наявні копії
декларації позивача з податку на
прибуток за 2010 рік з додатком КЗ.

Також судом встановлено, що векселі
ТОВ «Монтажбудстрой» оформлено згідно
Уніфікованого закону про переказні та
прості векселі, Закону України «Про
обіг векселів в Україні», а саме:
містять всіх необхідні реквізити.

Суд зазначає, що до 01.04.2011 року
оподаткування операцій з цінними
паперами було врегульовано п.7.6 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

З 01.04.2011 року оподаткування операцій з
цінними паперами врегульовано п. 153.8 ст.
153 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.4 підрозділу 4
Перехідних положень Податкового
кодексу України операції з цінними
паперами та деривативами, що придбані
до набрання чинності розділом III цього
Кодексу, відображаються в обліку при
визначенні податку на прибуток
підприємств за правилами, що діяли на
момент придбання таких цінних паперів.

Так згідно п.п.7.6.1 п.7.6 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
платник податку веде окремий
податковий облік фінансових
результатів операцій з цінними
паперами (у тому числі іпотечними
сертифікатами участі, іпотечними
сертифікатами з фіксованою дохідністю
та сертифікатами фондів операцій з
нерухомістю) і деривативами у розрізі
окремих видів цінних паперів, а також
фондових та товарних деривативів. При
цьому облік операцій з акціями
ведеться разом з іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами.

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або деривативів такого
ж виду протягом такого звітного
періоду, від'ємний фінансовий
результат переноситься на зменшення
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами або деривативами
такого ж виду майбутніх звітних
періодів у порядку, визначеному
статтею 6 цього Закону.

Згідно пп. 7.6.2 п. 7.6 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгівлі цінними
паперами чи деривативами.

Згідно пп. 7.6.3. п. 7.6 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» під терміном "витрати"
слід розуміти суму коштів або вартість
майна, сплачену (нараховану) платником
податку продавцю цінних паперів та
деривативів як компенсація їх
вартості. До складу витрат включається
також сума будь-якої заборгованості
покупця, яка виникає у зв'язку з таким
придбанням.

За змістом підпунктів 7.6.1, 7.6.3 та 7.6.4
підпункту 7.6 статті 7 зазначеного
Закону формування витрат на придбання
цінних паперів не пов'язується з фактом
їх наступного продажу (моментом
продажу).

Аналогічну позицію займає Верховний
Суд України у своїй постанові від 11.04.2011
року по справі № 21-23а11 (номер ЄДРСР
15166349).

Пунктом 153.8 ст. 153 Податкового кодексу
України передбачено що для
оподаткування операцій з торгівлі
цінними паперами та іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами під
терміном "витрати" слід розуміти суму
коштів або вартість майна, сплачену
(нараховану) платником податку
продавцю (у тому числі емітенту під час
розміщення) цінних паперів або інших,
ніж цінні папери, корпоративних прав,
як компенсація їх вартості. До складу
витрат включається також сума
будь-якої заборгованості покупця, яка
виникає у зв'язку з таким придбанням.

Платник податку веде відокремлений
облік фінансових результатів операцій
з цінними паперами в розрізі окремих
видів цінних паперів та інших, ніж
цінні папери, прав в тому числі окремий
облік операцій з цінними паперами,
придбаними під час їх розміщення,
повторного продажу емітентом чи в
результаті здійснення внеску до
капіталу. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні правами. Витрати платника
податку, понесені при придбанні цінних
паперів, які використані платником в
операціях РЕПО, не враховуються у
визначенні з торгівлі цінними паперами
протягом строку РЕПО, а при визначенні
фінансових результатів за операціями
РЕПО в порядку, передбаченому в пункті
153.9 цієї статі.

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів та
інших, ніж цінні папери, корпоративних
прав, понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
або інших, ніж цінні папери,
корпоративних прав цього ж виду
протягом такого звітного періоду,
від'ємний фінансовий результат
переноситься на зменшення результатів
від операцій з цінними паперами або
іншими ніж цінні папери,
корпоративними правами цього ж виду
наступних звітних періодів у порядку,
визначеному статтею 150 цього розділу.

Якщо протягом звітного періоду доходи
від продажу кожного з окремих видів
цінних паперів, деривативів та інших,
ніж цінні папери, корпоративних прав
отримані (нараховані) платником
податку, перевищують витрати, понесені
(нараховані) платником податку
внаслідок придбання цінних паперів,
деривативів або інших, ніж цінні
папери, корпоративних прав цього ж виду
протягом такого звітного періоду (з
урахуванням від'ємного фінансового
результату від операцій з цінними
паперами, деривативами або іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами
цього ж виду минулих періодів),
прибуток включається до складу доходів
такого платника податку за
результатами такого звітного періоду.

Окремо суд зазначає, що наказом
Державної податкової служби України
від 05.07.2012 року № 579 затверджено
Узагальнюючу податкову консультацію
щодо порядку оподаткування податком на
прибуток операцій з цінними паперами
та вторинному ринку, у якій зазначено
про те, що витрати на придбання цінних
паперів на вторинному фондовому ринку,
визначаються у від окремному обліку
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами у тому податковому
періоді, на який припадає їх понесення
(нарахування) незалежно від періоду
отримання доходу від подальшого
відчуження таких цінних паперів.

Судом на підставі пояснень
представника відповідача встановлено,
що відповідачем не оспорюється
правильність заповнення позивачем
додатку КЗ декларацій з податку на
прибуток за 2010 рік, а лише зазначається
про те, що операції позивача з
купівлі-продажу векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» не є операціями
купівлі-продажу цінних паперів в
розумінні Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Податкового кодексу України.

Судом на підставі листа Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку України від 03 квітня 2014 року №
14/03/6099/нк встановлено, що обіг цінних
паперів - векселів ТОВ
«Монтажбудстрой», не зупинявся, а також
те, що НКЦПФР не приймала рішення про
визнання цінних паперів - векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» такими, що мають
ознаки фіктивності.

З витягу з ЄДРПОУ станом на 20.02.2014 року,
яке знаходиться у матеріалах справи,
вбачається, що ТОВ «Монтажбудстрой» є
зареєстрованою юридичною особою, не
перебував у стадії ліквідації або
банкрутства, керівником юридичної
особи та учасником є ОСОБА_5.

У відповідності до правової позиції
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 09.10.2012 року (номер у
ЄДРСР 27362808) визнання векселедавця
банкрутом не впливає на правомірність
віднесення покупцем вартості
придбання простого векселя до витрат
від операцій з цінними паперами у
звітному податковому періоді, якщо на
момент придбання векселя та формування
витрат відповідно до пункту 7.6 статті 7
Закону України від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин)
векселедавець не набув зазначеного
статусу.

Таким чином, законодавство України
(станом на день виникнення спірних
правовідносин) не визнавало
купівлею-продажем цінних паперів в
розумінні Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Податкового кодексу України та у
зв'язку з цим не визнавало правильним
формування доходів та витрат за
наступними операціями з цінними
паперами : операції з цінними паперами,
обіг яких зупинено рішенням НКЦПФР на
момент формування платником витрат та
доходів від операцій з цінними
паперами, або прийнято рішення НКЦПФР
про визнання цінних паперів такими, що
мають ознаки фіктивності на момент
формування платником витрат та доходів
від операцій з цінними паперами, або
визнання емітента цінних паперів
банкрутом на момент формування
платником витрат та доходів від
операцій з цінними паперами.

Вказаних вище обставин, які не дають
право на формування доходів та витрат
за операціями з цінними паперами, у
даній справі судом не встановлено.

Посилання відповідача у акті перевірки
на вирок Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11, як на підставу протиправного
відображення позивачем у податковому
обліку операцій купівлі-продажу цінних
паперів, є безпідставним з наступних
причин.

Частиною четвертою статті 72 КАС
України установлено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Диспозиція наведеної правової норми,
на відміну від норми частини першої
статті 72 КАС України, прямо вказує на
те, що обов'язковими для суду, який
розглядає справу, є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок.

Разом із тим розглядувана норма
встановлює межі обов'язковості
зазначених різновидів судових рішень
для адміністративного суду, що
розглядає конкретну адміністративну
справу.

Така обов'язковість поширюється лише
на те питання, чи мало місце певне
діяння та чи вчинене воно особою, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

У вироку Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11 відсутнє дослідження
господарських операцій, що стали
підставою для видачі векселів
підприємством ТОВ «Монтажбудстрой»;
відсутній також висновок про
безпідставність видачі векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» в рахунок оплати за
придбані товари (роботи, послуги);
досліджено період діяльності ТОВ
«Монтажбудстрой» з 01.02.2010 року по 30.04.2010
року, а всі векселі видані ТОВ
«Монтажбудстрой» та в подальшому
придбані позивачем видано після 30.04.2010
року.

Суд зазначає, що визнання керівника
юридичної особи винним у здійсненні
фіктивного підприємництва саме по собі
не призводять автоматично до
недійсності всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації такої
юридичної особи.

Одночасно суд враховує те, що
відповідачем не надано доказів
обізнаності позивача із фіктивним
характером діяльності ТОВ
«Монтажбудстрой».

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку про правомірність
формування позивачем доходів та витрат
за операціями з цінними паперами -
векселями ТОВ «Монтажбудстрой», та
відображення їх у податковому обліку.

У зв'язку з викладеним суд вважає
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню податкове повідомлення -
рішення № від 20.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа)

Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 20.12.2013 року, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «Фондова
компанія «Ескорт Капітал» нараховано
податкове зобов'язання із податку на
прибуток приватних підприємств у
загальній сумі 127 242 258,48 грн., з яких за
основним платежем (збільшено грошове
зобов'язання) у розмірі 101 872 532,00 грн.,
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
25 369 726,48 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фондова компанія
«Ескорт Капітал» судовий збір у
розмірі 487,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
22 травня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 22.05.2014
року Суддя С.В.
Златін С.В. Златін