Справа № 2-а/484/48/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 р. Справа № 2-а/484/48/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Літвіненко Т.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д.судді -Кравець О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління соціального
захисту населення Первомайської
міської ради Миколаївської області на
постанову Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 березня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Миколаївської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління соціального захисту
населення (далі УСЗН) Первомайської
міської ради Миколаївської області
про:

- визнання протиправною відмову щодо
нарахування та виплати грошової
винагороди;

- зобов'язання провести нарахування та
виплату грошової винагороди в розмірі
двох середньомісячних зарплат в сумі 6
116, 88 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказувала, що вона обіймала посаду
провідного спеціаліста-координатора
сектору прийому громадян відділу
державних соціальних гарантій та
компенсацій управління. 10 грудня 2013
року її було звільнено із займаної
посади у зв'язку з невідповідністю
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
роботи, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України. 11
грудня 2013 року їй призначена пенсія
відповідно до Закону України «Про
державну службу». На момент звільнення
стаж позивача в органах місцевого
самоврядування складає 15 років. На
думку позивача, вона має право на
отримання грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах
місцевого самоврядування за зразкове
виконання трудових обов'язків більше 15
років у розмірі двох середньомісячних
заробітних плат, однак відповідач не
нарахував та не виплатив їй таку
винагороду.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що виплата зазначеної грошової
винагороди не є обов'язковою. Крім того,
управління 2 роки поспіль немає
кошторисних призначень на виплату
грошових винагород. Також, вказував, що
грошову винагороду за сумлінну
безперервну працю понад 10 років
позивач отримала 08 грудня 2008 року, отже
на момент звернення із заявою
визначений строк у п'ять років не минув.

Постановою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 березня 2014 року визнано
протиправними дії УСЗН Первомайської
ради Миколаївської області щодо
відмови у нарахуванні та виплаті
ОСОБА_4 грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах місцевого
самоврядування в двох
середньомісячних заробітних плат.

Зобов'язано УСЗН Первомайської міської
Миколаївської області виплатити
ОСОБА_4 грошову винагороду за сумлінну
безперервну працю в органах місцевого
самоврядування, зразкове виконання
трудових обов'язків в розмірі двох
середньомісячних заробітних плат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, УСЗН
Первомайської міської Миколаївської
області подало апеляційну скаргу, в
якій апелянтом ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ОСОБА_4 обіймала посаду провідного
спеціаліста-координатора сектору
прийому громадян відділу державних
соціальних гарантій та компенсацій
управління та 10 грудня 2013 року її було
звільнено із займаної посади у зв'язку
з невідповідністю займаній посаді
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню роботи, згідно
п.2 ст. 40 КЗпП України.

11 грудня 2013 року позивачу призначена
пенсія як посадовій особі органів
місцевого самоврядування. На момент
звільнення її стаж в органах місцевого
самоврядування складає 15 років 0
місяців 20 днів.

До звільнення 22 листопада 2013 року
ОСОБА_4 звернулась до начальника із
заявою про виплату їй грошової
винагороди за 15 років сумлінної
безперервної праці, однак при
звільненні така винагорода їй
виплачена не була.

08 грудня 2008 року позивач отримала
грошову винагороду за безперервну
працю в органах місцевого
самоврядування, за зразкове виконання
трудових обов'язків більше 10 років.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. 34
Закону України «Про державну службу»,
п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»,
«Порядку видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України віл 24
лютого 2003 року №212, позивач має право на
отримання грошової винагороди за
сумлінну працю в органах місцевого
самоврядування більше 15 років у
розмірі двох середньомісячних
заробітних плат, у зв'язку з чим,
позовні вимоги належить задовольнити.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до «Порядку видачі грошової
винагороди державним службовцям за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 лютого 2003 року №212, грошова
винагорода державним службовцям за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків (далі - грошова
винагорода) видається особам, які
пропрацювали безперервно на посадах
державних службовців в одному або
кількох органах державної влади не
менше ніж 10 років (п.1).

Грошова винагорода видається один раз
на п'ять років за умови зразкового
виконання посадових обов'язків та
відсутності порушень трудової
дисципліни з урахуванням щорічної
оцінки виконання державним службовцем
покладених на нього завдань та
обов'язків (далі - щорічна оцінка).
Винагорода видається, якщо за
результатами проведення щорічної
оцінки рівень виконання державним
службовцем обов'язків та завдань
оцінений як «добрий» і «високий». При
цьому повинні враховуватися
результати щорічних оцінок за п'ять
років (п.2).

Грошова винагорода видається у таких
розмірах: від 10 до 15 років роботи - одна
середньомісячна заробітна плата; від 15
до 20 років - дві, від 20 до 25 років - три,
від 25 до 30 років - чотири, від 30 років і
більше - п'ять, у межах асигнувань на
оплату праці, передбачених у
державному бюджеті для відповідних
органів державної влади (п.3).

Рекомендувати органам місцевого
самоврядування видавати грошову
винагороду посадовим особам за
сумлінну безперервну працю в
зазначених органах, зразкове виконання
трудових обов'язків згідно з цим
Порядком і пунктом 2 розділу VII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» (п.6).

Таким чином, Порядком №212 встановлено,
що витрати, пов'язані з видачею
зазначеної грошової винагороди,
здійснюються у межах коштів,
передбачених на утримання відповідних
органів державної влади, тобто, право
на отримання грошової винагороди може
бути реалізоване лише при наявності
відповідних коштів у кошторисі
установи.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом кількох років (у тому числі й
2013 року) УСЗН Первомайської міської
ради не мало коштів на виплату грошових
винагород, відповідно до Порядку №212, у
зв'язку з чим, право позивача на
отримання такої винагороди не могло
бути реалізоване.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог є
помилковими.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1
ст. 202 КАС України вважає необхідним,
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні
позовних вимог до УСЗН Первомайської
міської ради Миколаївської області про
визнання відмови протиправною,
зобов'язання вчинити певні.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1
ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Первомайської міської ради
Миколаївської області - задовольнити.

Постанову Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 18 березня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_4 у задоволенні
адміністративного позову до
управління соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Миколаївської області про визнання
відмови протиправною, зобов'язання
вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець