Справа № 263/2476/14-а
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/2476/14-а
Провадження №2а/263/182/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року

м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Маріуполі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок розміру довічного
грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
дії відповідача, які виразились у
відмові проведення перерахунку
щомісячного довічного утримання судді
у відставці протиправними, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя (далі
ПФУ) здійснити перерахунок розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.12.2013 року з урахуванням
проведених виплат. В обґрунтування
своїх вимог позивач зазначив, що він є
суддею Апеляційного суду у відставці.
Після виходу у відставку, після
досягнення пенсійного віку, перебуває
на обліку у відповідача. При
призначенні щомісячного грошового
утримання УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя були враховані вимоги ст. 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року, відповідно до яких
максимальний розмір пенсії або
щомісячного грошового утримання не
може перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність. Оскільки
розмір заробітної плати працюючого
судді згідно із Законом України “Про
судоустрій і статус суддів”
підвищився, вважає, що відповідач
зобов'язаний був здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі згідно з вимогами
вказаного закону. Однак, звернувшись у
лютому 2014 до відповідача із заявою про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання згідно зі ст. 129
Закону України “Про судоустрій і
статус суддів” та на підставі
зазначених вище довідок, відповідач
відмовив у вказаному перерахунку, з
посиланням на те, що Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 року № 2453-VI ( в редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668- VI) не
передбачено можливість проведення
перерахунку суддів у відставці, окрім
суддів Конституційного суду України. У
зв'язку з чим, позивач отримує
щомісячне довічне грошове утримання
значно у нижчому розмірі, ніж це
передбачено чинним законодавством.
Просив розглянути справу в його
відсутність.

Представник відповідача
направив до суду письмові заперечення
проти позову, згідно з якими просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Зокрема зазначає, що
пенсія суддям у відставці
призначається та перераховується
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року. Посилається на п.5 ст. 138 Закону
України “Про судоустрій і статус
суддів”, якою встановлено обмеження
щодо розміру щомісячного довічного
грошового утримання, який не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, а також те, що
щомісячне довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету. Одночасно
зазначає, що перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок. Таким чином
на думку представника відповідача
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання суддям
судів загальної юрисдикції, зокрема,
місцевих судів, законом не передбачено.

Суд, дослідивши письмові докази,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач
звільнений з посади судді Апеляційного
суду Донецької області в м. Маріуполі у
зв'язку з виходом у відставку. Вказана
обставина встановлена матеріалами
справи та не заперечується сторонами.
Одним зі складових правового статусу
професійного судді є право на
відставку, а також право судді у
відставці отримувати щомісячне
довічне грошове утримання.

Позивач перебуває на обліку в ПФУ з
22.10.2010 року і отримує щомісячне довічне
грошове утримання. Вказана обставина
згідно з письмовими запереченнями
також не заперечується відповідачем.

З 01.01.2013 року змінилася система
оплати праці суддів, це є зміною
системи оплати праці не тільки через
збільшення сум виплат, а й через види і
кількість складових виплат, що
становлять заробітну плату судді
(суддівську винагороду), як це
передбачено ст. 129 Закон України “Про
судоустрій та статус суддів” в ред.
28.04.2012р.

Позивач звертався до відповідача з
заявою провести перерахунок довічного
утримання відповідно до нової системи
оплати праці суддів згідно зі ст. 129
Закону України “Про судоустрій і
статус суддів” та на підставі та
довідки про заробітну плату судді у
відставці, виданою Апеляційним судом
Донецької області. Рішенням від 24.07.2013
р. № 17307/10 позивачу було відмовлено в
проведенні зазначеного перерахунку.

Діяльність позивача як судді, є
публічною службою в розумінні пункту 15
статті 3 КАС України, спір пов'язаний з
проходженням публічної служби,
вирішення якого правомірно здійснене
за правилами наведеного кодексу,
виходячи з компетенції
адміністративних судів встановленої
пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Частиною 2 ст. 11 КАС України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
поз хоаною заявою, поданою відповідно
до цього Кодексу , і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разу, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

З частини 2 ст. 71 КАС України вбачається,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини першої
статті 138 Закону України від 7 липня 2010
року № 245 З-УІ «Про судоустрій і статус
суддів» передбачено, що суддя, який
вийшов у відставку, після досягнення
чоловіками віку 62 роки, жінками -
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу", або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

До змін, внесених Законом
України № 3668, частини перша, друга
статті 138 Закону № 2453 мали таку
редакцію: „Судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
„Про державну службу"‚ або за його
вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453, в
тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів-чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Отже, змінивши вік, після
досягнення якого судді мають
можливість реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судді та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 № 2453
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43
Закону України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України № 2453 втратили свою
чинність, однак, відповідно до його
норм, із внесеними до нього змінами, які
діють з 1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині 3 статті 138
вказаного вище Закону № 2453.

Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці прямо залежить від розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді Апеляційного
суд Донецької області.

Оскільки положеннями статті 43
Закону України «Про статус суддів» в
редакції 1992 року, так і положенням
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року,
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді. У
зв'язку з тим, що з 1 січня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки Апеляційного суду Донецької
області, відповідно до заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді. Довідка суду складена
відповідно до фактичної заробітної
плати судді апеляційної інстанції
встановленої частинами третьою та
четвертою статті 129 Закону України №
2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Відповідно до частини 4 статті 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Разом з тим, стаття 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» регулюючи порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду
України № 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті другої, абзацу другого пункту 2
розділу другого «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці) було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом № 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України № 3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: „Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
„Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II „Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання). ».

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

В зв'язку з зазначеним та
вищевикладеним, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною, а позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№ 3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку не можуть
бути обмежені або скасовані, а ні новим
законом, а ні внесенням змін до чинного
Закону. Оскільки на день виходу
позивача у відставку, умови
призначення, виплати та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, були визначені статтею 43
Закону України «Про статус суддів» та
Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
Про статус суддів», вимоги позивача про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

Суддівська винагорода, з якої
підлягає обчислення пенсії, визначена
на законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Доводи управління щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Право на виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
розмірі грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді
врегульовано пунктом 8 Рішення
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року у справі № 1-2/2013, і
виникає з 5 червня 2013 року.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

Суд вважає, що є достатньо підстав
для визнання протиправними дій
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області щодо відмови
позивачу в перерахунку грошового
довічного утримання, згідно зі ст. 129
Закону України “Про судоустрій і
статус суддів” та на підставі наданої
ним довідки за 12.02.2014 рік.

Враховуючи публічно-правовий
характер соціальних правовідносин, до
яких застосовується лише
адміністративне законодавство, а також
те, що проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання є компетенцією Пенсійного
фонду України, у даному випадку,
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя, суд не
може собою підміняти компетентний
орган, який уповноважений здійснити
такий перерахунок.

Що стосується доводів представника
відповідача про відсутність законних
підстав для перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання, з
посиланням на п. 5 ст.138 Закону України
“Про судоустрій та статус суддів”,
якою встановлені обмеження щодо
розміру щомісячного довічного
грошового утримання, який не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, то по суті ці
доводи є безпідставними, оскільки
вказані обмеження можуть бути
застосовані до суддів у відставці, яким
таке утримання призначено після
набрання чинності вказаного закону.

Твердження представника
відповідача про те, що здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям судів
Апеляційної інстанції, зокрема, судів
Апеляційної інстанції, законом не
передбачено, суд не приймає до уваги,
оскільки вказані твердження базуються
на власному та суб'єктивному
тлумаченні положень чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб’єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. З, 8, 19, 22,46, 64 Конституції України,
ст. 43, 44 Закону України “Про статус
суддів”, ст.129 Закону України “Про
судоустрій і статус суддів”, ст.ст. 2,
11,21, 71, 87, 94, 99, 102, 105, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя про
визнання дій, які виразились у відмові
у проведенні перерахунку щомісячного
довічного утримання судді у відставці
протиправними задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області
зробити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді
Апеляційного суду Донецької області у
відставці ОСОБА_2 з 01.12.2013 року, з
урахуванням розміру суддівської
винагороди, визначеної ст.129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» діючого судді Апеляційного
суду Донецької області, який працює на
відповідній посаді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання та
зобов'язати виплатити ОСОБА_2 щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці, у розмірі визначеного ст.129
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» діючого судді, який
працює на відповідній посаді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання з 01.12.2013 року, з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 судовий збір
в розмірі 73, 08 грн.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом 10 днів після
отримання копії постанови. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення постанови, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя

С.В.Кулик