Справа № 872/15950/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2014 рокусправа № 808/5188/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 серпня
2013 року у справі № 808/5188/13-а за позовом
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності в
особі Виконавчої дирекції до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені ,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 році позивач звернувся до
Запорізького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом просив
стягнути з відповідача суму
адміністративно- господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2012 році у
розмірі 8672,40 грн.

Позивні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, який використовує
найману працю, та на підприємстві якого
середньооблікова кількість працюючих
інвалідів повинна становити одну
особу, протягом 2012 року не забезпечено
працевлаштування інвалідів, у зв'язку з
чим просить стягнути з відповідача
суму адміністративно-господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 серпня
2013 року позов Запорізького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в особі Виконавчої
дирекції - задоволено.

Стягнуто з відповідача суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012 році у розмірі 8 672 грн.40
коп.(вісім тисяч шістсот сімдесят дві
гривні сорок копійок).

На вказане рішення суду відповідачем
була подана апеляційна скарга в якій
просить скасувати постанову та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення.

Скарга обґрунтована порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони до суду не з'явилися. Про день,
місце та час розгляду справи сторони
повідомлені належним чином, про що в
матеріалах справи є належний доказ, що
дає судові підстави для застосування
положень частини 4 статті 196 КАС
України.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування
судового засідання не здійснювалось,
відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості даного позову та
наявності підстав для його
задоволення, оскільки у відповідача у
2012 році не працювали інваліди, до
центру зайнятості звітність для їх
працевлаштування не надавалась.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 є
суб'єктом підприємницької діяльності,
якому, відповідно до статті 19 Закону
України від 21.03.1991 року № 875-XII „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (надалі - Закон №
875), встановлюється норматив робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 19 Закону № 875 для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого Законом, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунку кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Відповідно до «Звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» за 2012 рік
Форма № 10-ПІ) затвердженого наказом
Мінпраці України від 10.02.2007 № 42,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
відповідача 9 осіб.

Відповідно до поданого звіту
відповідача ф.10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік, у
відповідача не працювали інваліди.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону
№ 875 підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Тобто обов'язковою передумовою
виконання з боку суб'єктів
господарювання усіх умов чинного
законодавства щодо працевлаштування
інвалідів є: виділення та створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (в т.ч. спеціальні робочі
місця); надавати державній службі
зайнятості інформацію, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів; звітувати Фонду соціального
захисту інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до абзацу другого пункту 2
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів
Україні» , державна служба зайнятості
має право одержувати від підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форм власності, адміністративні дані
про наявність вакантних робочих місць,
у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, характер і
умови праці на них, про всіх
вивільнюваних, прийнятих і звільнених
працівників та інформацію про
передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів Україні»,
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням
як платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, та про працівників, які
працюють неповний робочий день
(тиждень), якщо це не передбачено
трудовим договором, або не працюють
у зв'язку з простоєм виробництва з
не залежних від них причин, і в
десятиденний строк - про всіх
прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 року № 420 за погодженням з
Держкомстатом.

Правила подання роботодавцями звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду та
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад)
передбачено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженим постановою Кабінету
міністрів України Про реалізацію
статей 19 і 20 закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 31.01.2007 року № 70.

Матеріалами справи встановлено що у
відповідача протягом 2012 року не
працювало жодного інваліда. Крім того
протягом 2012 року відповідачем
звітність за формою 3 ПН «Про наявність
вакансій» для працевлаштування осіб з
інвалідністю протягом 2012 року до
центру зайнятості за
місцезнаходженням відповідача не
подавалась( а.с.17,18).

Статтею 20 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів є менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративного-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

У відповідності до частини 2 статті 20
Закону порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно зроблено висновок, що
відповідачем не було вжито заходів,
передбачених частиною 3 статті 18 Закону
№ 875 для забезпечення реалізації прав
інвалідів на працевлаштування, та
обгрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та правильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 серпня
2013 року у справі № 808/5188/13-а за позовом
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності в
особі Виконавчої дирекції до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник