Справа № К-29313/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К-29313/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі міста Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2010
року

у справі № 2а-11952/08

за позовом Державного підприємства
«Вугільна компанія «Куйбишевська»

до Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі міста Донецька

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство «Вугільна
компанія «Куйбишевська» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі міста Донецька
(далі - відповідач) про скасування
податкового повідомлення-рішення від 20
травня 2008 року № /0/33966997/6737 (в
редакції заяви про уточнення позовних
вимог від 08 грудня 2009 року).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька №
/0/33966997/6737 від 20 травня 2008 року,
яким ДП «ВК «Куйбишевська» нарахований
податок на прибуток підприємств у сумі
240850,00 грн. та застосовані штрафні
санкції у сумі 120425,00 грн., а у загальній
сумі 361275 грн., в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у сумі 234023,00 грн. та
застосування фінансових санкцій у сумі
117011,50 грн., а у загальній сумі 351034,50 грн.
У задоволенні позову в частині
скасування повідомлення-рішення ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька №
/0/33966997/6737 від 20 травня 2008 року у
частині визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 6827,00 грн. та застосування
фінансових санкцій у сумі 3414,50 грн., а у
загальній сумі 10240,50 грн., відмовлено.
Стягнуто з коштів Державного бюджету
України на користь ДП «ВК
«Куйбишевська» витрати по сплаті
судового збору у сумі 3,30 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2010
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року в частині задоволених позовних
вимог та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2010 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька
була проведена планова виїзна
перевірка ДП «ВК «Куйбишевська» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 20 грудня 2005 року по 30 вересня
2007 року, за результатами якої складений
акт № 1513/23-3/33966997 від 06 травня 2008 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги пункту 5.9
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено об'єкт
оподаткування в 2006 році на суму 936091,00
грн., в 2007 році на суму 27308,00 грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток за 2006 рік - на 234023,00 грн., в 2007
році - на 6827,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що підприємство неправильно вело облік
приросту (убутку) балансової вартості
запасів, оскільки при ведення обліку
приросту (убутку) балансової вартості
запасів у незавершеному виробництві та
залишках готової продукції
визначається вартість не всього
незавершеного виробництва або
залишків готової продукції по даним
бухгалтерського обліку, а тільки
вартість запасів (матеріальних
ресурсів), використаних у виробництві
продукції, тобто при розрахунку
приросту (убутку) приймає участь тільки
матеріальна складова без врахування
витрат, понесених платником податків в
цілях, не пов'язаних з придбанням таких
запасів (витрат на оплату праці,
відрахувань на соціальні заходи,
амортизації тощо). Вказані обставини
слугували підставою для висновку
податкового органу про заниження
підприємством валових доходів за 2006
рік на загальну суму 213942,00 грн. та про
завищення валових витрат за 2006 рік на
загальну суму 722149,00 грн. Також, у акті
перевірки було вказано, що в порушення
вимог підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1,
підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» підприємство
неправомірно не включило до складу
валового доходу за 9 місяців 2007 року
суму безнадійної кредиторської
заборгованості у сумі 27308,00 грн. перед
ТОВ «Арагон-плюс», яке було визнане
банкрутом 26 жовтня 2006 року, юридичну
особу товариства припинено 20 грудня 2006
року, товариство зняте з податкового
обліку 27 квітня 2007 року.

20 травня 2008 року ДПІ у Куйбишевському
районі м. Донецька на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0/33966997/6737, яким згідно з
підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила ДП «ВК
«Куйбишевська» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на прибуток у розмірі 361275,00
грн., у тому числі: 240850,00 грн. - за
основним платежем, 120425,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що чинним законодавством передбачено
ведення податкового обліку приросту
(убутку) балансової вартості запасів з
урахуванням всіх витрат, які
безпосередньо пов'язані з придбанням
(створенням) запасів і доведенням їх до
стану, в якому вони придатні для
використання у запланованих цілях.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень абзаців 1-5, 8-10
пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник податку
веде податковий облік приросту (убутку)
балансової вартості товарів (крім тих,
що підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).
Вартість запасів оплачених, але не
отриманих (не оприбуткованих)
платником податку - покупцем, до
приросту запасів не включається.
Вартість запасів оплачених, але не
відвантажених (не знятих з обліку)
платником податку - продавцем, до
убутку запасів не включається. У разі
коли балансова вартість таких запасів
на кінець звітного періоду перевищує
їх балансову вартість на початок того ж
звітного періоду, різниця включається
до складу валових доходів платника
податку у такому звітному періоді. У
разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді. З метою податкового
обліку платник податку за своїм
вибором здійснює оцінку вибуття
запасів за одним з таких методів
бухгалтерського обліку, визначених у
відповідному стандарті:
ідентифікованої вартості відповідної
одиниці запасів; середньозваженої
вартості однорідних запасів; вартості
перших за часом надходження запасів
(ФІФО); нормативних затрат; ціни продажу
запасів (виключно для запасів, що
реалізуються через роздрібну
торгівлю). Для всіх одиниць податкового
обліку запасів, що мають однакове
призначення та однакові умови
використання, застосовується тільки
один із наведених методів. У разі
обрання платником податку методу
оцінки вартості вибуття запасів зміна
такого методу протягом податкового
року для цілей податкового обліку не
дозволяється.

За приписами частин 1, 2, 5 статті 8 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) бухгалтерський
облік на підприємстві ведеться
безперервно з дня реєстрації
підприємства до його ліквідації.
Питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів. Підприємство
самостійно визначає облікову політику
підприємства та обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 27 червня 2006 року ДП «ВК
«Куйбишевська» був прийнятий наказ №
303 «Про облікову політику на 2006 рік»,
пунктами 7.1, 7.2 якого було встановлено,
що товарно-матеріальні цінності, що
входять до складу запасів, оцінювати,
обліковувати відповідно до Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
«Запаси», придбані (отримані) або
вироблені запаси зараховувати на
баланс за первісною вартістю,
визначеною за фактичною собівартістю
(т.1 арк. справи 220-223).

За визначенням, наведеним у пункту 4
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 9 «Запаси», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 20 жовтня 1999 року № 246 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), запаси - це активи, які:
утримуються для подальшого продажу за
умов звичайної господарської
діяльності; перебувають у процесі
виробництва з метою подальшого продажу
продукту виробництва; утримуються для
споживання під час виробництва
продукції, виконання робіт та надання
послуг, а також управління
підприємством.

Відповідно до пункту 8 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
«Запаси», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 20
жовтня 1999 року № 246 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), придбані (отримані) або
вироблені запаси зараховуються на
баланс підприємства за первісною
вартістю.

Пунктом 9 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 20 жовтня 1999 року №
246 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
встановлено, що первісною вартістю
запасів, що придбані за плату, є
собівартість запасів, яка складається
з таких фактичних витрат: суми, що
сплачуються згідно з договором
постачальнику (продавцю), за
вирахуванням непрямих податків; суми
ввізного мита; суми непрямих податків у
зв'язку з придбанням запасів, які не
відшкодовуються підприємству;
транспортно-заготівельні витрати
(затрати на заготівлю запасів, оплата
тарифів (фрахту) за
вантажно-розвантажувальні роботи і
транспортування запасів усіма видами
транспорту до місця їх використання,
включаючи витрати зі страхування
ризиків транспортування запасів); інші
витрати, які безпосередньо пов'язані з
придбанням запасів і доведенням їх до
стану, в якому вони придатні для
використання у запланованих цілях. До
таких витрат, зокрема, належать прямі
матеріальні витрати, прямі витрати на
оплату праці, інші прямі витрати
підприємства на доопрацювання і
підвищення якісно технічних
характеристик запасів.

Згідно з пунктом 10 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
«Запаси», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 20
жовтня 1999 року № 246 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), первісною вартістю
запасів, що виготовляються власними
силами підприємства, визнається їхня
виробнича собівартість, яка
визначається за Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 16
«Витрати».

У пункті 11 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31 грудня 1999 року
№ 318 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
встановлено, що до виробничої
собівартості продукції (робіт, послуг)
включаються: прямі матеріальні
витрати; прямі витрати на оплату праці;
інші прямі витрати; змінні
загальновиробничі та постійні
розподілені загальновиробничі
витрати.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що чинним
законодавством передбачено ведення
податкового обліку приросту (убутку)
балансової вартості запасів з
урахуванням всіх витрат, які
безпосередньо пов'язані з придбанням
(створенням) запасів і доведенням їх до
стану, в якому вони придатні для
використання у запланованих цілях.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
неправомірність визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 351034,50 грн. (у тому
числі: 234023,00 грн. - за основним платежем,
117011,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями) оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням на наявність
підстав для його скасування у
зазначеній частині.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Куйбишевському районі м.
Донецька підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Донецького
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року та ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Куйбишевському районі
міста Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна