Справа № 259/12309/13-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ларіонова Н.М.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року справа №
259/12309/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В.,
Яковенко М.М., розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Куйбишевської
районної у м. Донецьку ради на
постанову Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2014 р. у
справі № 259/12309/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Куйбишевської
районної у м. Донецьку ради; третя
особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради; третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2014 р. у
справі № 259/12309/13-а позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 державної допомогу по догляду
за дитиною - ОСОБА_3 до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною -
ОСОБА_3 відповідно до ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років, за період з 26.11.2012
року до 06.02.2014 року (дата ухвалення
цього рішення) з урахуванням фактично
виплачених сум.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, встановила наступне.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач - ОСОБА_2
є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Куйбишевської
районної у м. Донецьку ради та отримує
грошову допомогу у розмірі 130,00 грн.

28.11.2013 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою, в якій просила
надати розрахунок призначеної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Також
просила провести перерахунок
призначеної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з моменту призначення відповідно
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на поточний рік.

Відповідачем було надано відповідь про
відсутність підстав для перерахунку
допомоги.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону №
2811-ХІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
№ 107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-VI, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими Законами, не
встановлювалось на 2011,2012,2013 роки інший,
ніж у Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
спірні правовідносини з 01.01.2011р.
регулюються Законами №2811-ХII та №2240-III,
а положення Постанови КМУ №1751 від
27.12.2001р. в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011р.
у відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами №2811-ХII та 2240-III.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що така правова позиція
викладена в постанові Вищого
адміністративного суду України від
21.08.2012 року по справі № К/9991/33496/12 та в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою цієї статті
визначено, що для звернення за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивачем заявлені вимоги щодо
здійснення перерахунку недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, які
мають періодичний (щомісячний)
характер. Про порушення свого права
позивач повинен був дізнатися при
виплаті йому відповідачем
відповідного платежу.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, що звертається з
позовом та пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного вчинення
процесуальних дій.

Юридична необізнаність позивача не
може бути визнана поважною причиною
для поновлення їй строку звернення до
суду.

Закони, інші нормативно-правові акти,
судові рішення є доступними для
ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом 20.12.2013 року, тобто
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду з цим позовом
щодо частини заявлених вимог, а тому
вимоги позивача за період з 26.11.2012 року
по 19.06.2013 року слід залишити без
розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 99, 100, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради на постанову Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 06 лютого
2014 р. у справі № 259/12309/13-а - задовольнити
частково.

Постанову Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2014 р. у
справі № 259/12309/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Куйбишевської
районної у м. Донецьку ради; третя
особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати в частині вирішення позовних
вимог за період з 26.11.2012 року по 19.06.2013
року, залишивши адміністративний позов
в цій частині без розгляду.

Постанову Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2014 р. у
справі № 259/12309/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Куйбишевської
районної у м. Донецьку ради; третя
особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії в
частині задоволених позовних вимог з
20.06.2013 року до 06.02.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
рішення законної сили.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко