Справа № 804/15104/13-а
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 р. Справа № 804/15104/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Власенка Д.О.
при секретарі
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у письмовому провадженні в
залі сулу у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційного
банку «ПриватБанк» до Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«ПриватБанк» 14листопада 2014 року
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області та просив визнати протиправною
та скасувати постанову №011420 від
03.10.2013р. про застосування фінансових
санкцій у сумі 510 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
оскаржувана постанова є незаконною,
фінансові санкції застосовані
безпідставно, оскільки порушень,
передбачених п. 1 ч. 4 ст. 60 Закону
України«Про автомобільний транспорт»
він не допускав. Відповідно до
оскаржуваної постанови № 011420 від 03.10.2013
р. Територіалне Управління
Головавтоінспекції в м.Києві
встановило, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
експлуатує легковий автомобіль
облаштований як таксі (державний номер
НОМЕР_1) без наявності ліцензійної
картки. Однак банк не здійснює
експлуатацію вказаного транспортного
засобу. Відповідно до договору
фінансового лізингу № ZPM0AX від
05.07.2012 року, легковий автомобіль ЗАЗ ТF
698 К з реєстраційним номером НОМЕР_1,
переданий ОСОБА_2 в лізинг.

Представник відповідача 23.01.2014 року
надав заперечення, в яких посилається
на правомірність застосування
фінансових санкцій саме до ПАТ
«ПриватБанк» та вважає доводи позивача
необгрунтованими, оскільки відповідно
до технічного паспорту на автомобіль
легковий автомобіль ЗАЗ ТF 698 К з
реєстраційним номером НОМЕР_1 належить
ПАТ «ПриватБанк», про існування
договору фінансового лізингу
відповідачу стало відомо тільки при
отриманні позовної заяви.

Таким чином, представник відповідача
просить відмовити в задоволені позову.

Від представників сторін 27.01.2014 року
надійшли клопотання з проханням
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Сторони у судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином, тому у відповідності до ст. 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень ст. 128 КАС України розгляд
справи здійснюється за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що
Державною інспекцією України з безпеки
на автомобільному транспорті
Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області 30.08.2013р. було
проведено рейдову перевірку
транспортного засобу марки ЗАЗ ТF 698 К з
реєстраційним номером НОМЕР_1, за
результатами перевірки було складено
акт №016306 про додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним.
Згідно акту перевірки встановлено, що
водій траспортного засобу - ОСОБА_2,
транспортний засіб належить ПАТ КБ
«ПриватБанк». В акті перевірки
встановлено порушення «експлуатація
транспортного засобу, обладнаного як
таксі без наявності документів,
перелік визначено ст. 39 ЗУ «Про
автомобільний транспорт», а саме
відсутня ліцензійна картка.

На адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» було
направлено повідомлення про розгляд
справи за даним актом, яке було
отримано позивачем 26.09.2013р., що
підтверджується поштовим
повідомленням.

03.10.2013 року Державною інспекцією
України з безпеки на автомобільному
транспорті Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області було винесено постанову № 011420
про застосування до ПАТ КБ
«ПриватБанк» адміністративно -
господарського штрафу у сумі 510 грн., у
зв'язку з порушенням ст. 39 ЗУ «Про
автомобільний транспорт»,
відповідальність за яке передбачена
абз. 4 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний
транспорт».

Закон України «Про автомобільний
транспорт»від 05.04.2001 № 2344-IIIрегулює
відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень.

Так, відповідно до ст. 39 Закону №
2344-IIIавтомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські
перевезення.Документи для фізичної
особи, що здійснює перевезення
пасажирів на таксі:для автомобільного
перевізника - ліцензія, інші документи,
передбачені законодавством
України;для водія таксі - посвідчення
водія відповідної категорії, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
ліцензійна картка, інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 60 ЗУ
«Про автомобільний транспорт» за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки - штраф у розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Отже, судом встановлено, що
транспортний засіб марки ЗАЗ ТF 698 К з
реєстраційним номером НОМЕР_1,
обладнаний як таксіексплуатувавсябез
наявності документів, визначених ст. 39
ЗУ «Про автомобільний транспорт», а
саме без ліцензійної картки.

В той же час, суд не погоджується
з твердження відповідача щодо
правомірності застосування фінансових
санкцій саме до ПАТ «ПриватБанк», у
з'язку з наступними підставами:

Судом встановлено, що легковий
автомобіль марки ЗАЗ ТF 698 К з
реєстраційним номером НОМЕР_1 був
переданий ПАТ КБ «ПриватБанк» у лізинг
ОСОБА_2 на підставі договору
фінансового лізингу № ZPM0AX від
05.07.2012 року.

У відповідності до п. 2.15.3.2 Умов та
правил фінансового лізингу ПАТ КБ
«ПриватБанк» (надалі-Умови та Правила)
з моменту підписання Сторонами Акту, до
Лізингоодержувача переходять усі
ризики, пов'язані з користуванням та
володінням Предметом лізингу (в тому
числі ризики, пов'язані з
відшкодуванням збитків та шкоди,
завданої третім особам внаслідок
користування Предметом лізингу). З
моменту підписання Акту,
Лізингоодержувач несе повну цивільну
відповідальність перед третіми
особами за його використання,
відшкодовує у повному обсязі шкоду
третім особам, заподіяну внаслідок
експлуатації Предмета лізингу. Ризик
невідповідності Предмета лізингу
цілям використання цього Предмета
лізингу несе Лізингоодержувач.

Відповідно до п. 2.15.3.5 Умов та Правил
використовування Лізингоодержувачем
Предмет лізингу здійснюється за його
призначенням та згідно умов даного
Договору.

Пунктом 2.15.3.6 Умов та правил
встановлено, що на період Строку
лізингу Лізингоодержувач утримує
Предмет лізингу в справному стані,
дотримується відповідних стандартів,
технічних умов, правил експлуатації,
інструкції та гарантійних умов (вимог)
Продавця (виробника) Предмета лізингу;
проводить за власний рахунок в строк,
встановлений виробником Предмета
лізингу, поточне технічне
обслуговування, в т.ч. необхідне для
збереження гарантійного
обслуговування Предмета лізингу;
проводить ремонт (в тому числі
капітальний) Предмета лізингу,
додержується вимог до використання,
утримання, технічного обслуговування
та зберігання Предмету лізингу згідно
чинного законодавства, цього Договору,
умов договору страхування Предмету
лізингу та Правил страхування
страховика, який здійснює страхування.

Зі змісту ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного
кодексу України, за договором лізингу
одна сторона (лізингодавець) передає
або зобов'язується передати другій
стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Отже, відповідно до Цивільного кодексу
України експлуатацію Предмета лізингу,
в даному випадку автомобілямарки ЗАЗ ТF
698 К з реєстраційним номером НОМЕР_1
здійснює Лізингоодержувач, а саме
ОСОБА_2.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» не є автомобільним
перевізником, у зв'язку з чим, до нього
не можуть бути застосовані штрафні
санкції на підставі ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного
кодексу України до договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

Згідно зі ст.773 Цивільного кодексу
України наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що
оскільки користування (експлуатацію)
автомобіля здійснює ОСОБА_2, і
автомобіль тимчасово вибув з володіння
банку, перевірка на предмет виконання
законодавства про автомобільний
транспорт мала проводитись по
відношенню до вказаної фізичної особи.
Суд наголошує, що договором лізингу
лізингоодержувач не обмежений в праві
використовувати автомобіль для
підприємницької діяльності, відтак
питання отримання ліцензійної картки
таксі є питанням здійснення
лізингоодержувачем, а не банком
підприємницької діяльності на
автомобільному транспорті.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Щодо правомірності проведення
рейдової перевірки
транспортногозасобу марки ЗАЗ ТF 698 К з
реєстраційним номером НОМЕР_1 слід
зазначити, що відповідно до ст. 6 Закону
№ 2344-III державний контроль
автомобільних перевізників на
території України здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом здійснюються шляхом
зупинки транспортного засобу або без
такої зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і
рейдових перевірок автомобільний
перевізник, що буде перевірятися, про
час проведення перевірки не
інформується.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в
діях відповідача порушень порядку
проведення перевірки.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Пунктом 15 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів дано
визначення публічної служби, до якої
відноситься діяльність на державних
політичних посадах, професійна
діяльність суддів, прокурорів,
військова служба, альтернативна
(невійськова) служба, дипломатична
служба, інша державна служба, служба в
органах влади Автономної Республіки
Крим, органах місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, суд вважає, що відповідач, будучи
суб'єктом владних повноважень,
правомірність свого рішення не довів.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає позовні вимоги обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 4-12, 41, 94, 128, 158-163, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до Управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову №011420 від 03 жовтня 2013року, яка
винесена Управлінням
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області про застосування до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» ()
фінансових санкцій в сумі 510,00 грн.
(п'ятсот десять гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» () судовий
збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят
дві грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко