Справа № 2а/0470/3369/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Київ
К/800/48161/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
липня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року

у справі №2а/0470/3369/12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ

"ЄВРАЗРЕСУРС" УКРАЇНА"

до Дніпропетровської митниці
Державної митної служби України,

третя особа: Головне управління
Державного казначейства України

в Дніпропетровській області,

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні

дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2012 року товариство з
обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ
ДІМ "ЄВРАЗРЕСУРС" УКРАЇНА"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Євраз Суха
Балка», далі по тексту ПАТ «Євраз Суха
Балка») звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України (далі по тексту
Дніпропетровська митниця), яким
просило визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, пропуску або
оформленні товарів та транспортних
засобів через митний кордон України
№110010000/2/00006 від 05.01.2012 року, рішення
відповідача про коригування заявленої
митної вартості товарів №110010000/2012/600003/1
від 05.01.2012 року; зобов'язати
Дніпропетровську митницю надати
висновок Головному управлінню
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області про
повернення позивачу надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі 4275,18 грн.,
перерахованої у якості передплати за
митне оформлення, шляхом її
зарахування на поточний рахунок
позивача та зобов'язати відповідача
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
липня 2012 року у справі №2а/0470/3369/12,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у зазначеній справі, в
задоволені позову відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
необґрунтованості позивачем своїх
вимог, оскільки в процесі розгляду
справи не знайшов своє підтвердження
факт протиправності прийняття
відповідачем оскаржених рішень. Митним
органом правомірно визначено митну
вартість за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ПАТ «Євраз Суха
Балка» звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищезазначені судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Дніпропетровська митниця та Головне
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області
подали до Вищого адміністративного
суду України заперечення на касаційну
скаргу, в яких наголошували на
відповідності судових рішень
обставинам справи та вимогам
законодавства України. Просили
залишити касаційну скаргу без
задоволення, рішення судів попередніх
інстанцій - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між товариством з
обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ
ДІМ "ЄВРАЗРЕСУРС" УКРАЇНА" та Компанією
"EAST METALS AG" укладено контракт №CL10457THER-IB
від 14.10.2011 року на купівлю-продаж
вугілля. Специфікацією №2 від 24.10.2011
року до вказаного контракту
встановлена ціна на товар за одну
метричну тонну 141,00 дол. США на умовах DAP,
відповідно до правил Інкотермс 2010.

З метою митного оформлення товару
позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці та надав
вантажно-митну декларацію
№110010000/2012/000076 від 05.01.2012року. Митна
вартість товару заявлена позивачем за
ціною договору в розмірі 0,14 дол. США/кг.

Дніпропетровською митницею прийнято
картку відмови в прийнятті митної
декларації, пропуску або оформленні
товарів та транспортних засобів через
митний кордон України № 110010000/2/00006 від
05.01.2012 року із зазначенням, що митна
декларація не може бути прийнята,
оскільки неможливе використання
вибраного декларантом методу
визначення митної вартості. Відсутні
додаткові документи, які підтверджують
заявлену декларантом митну вартість
ст.ст.88,264,266 Митного кодексу України, п.11
Постанови Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766.

Рішенням відповідача №110010000/2012/600003/1
від 05.01.2012 року про коригування
заявленої митної вартості товарів,
ціна товару визначена на рівні 180 дол.
США за тону.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджені оскаржені позивачем
рішення відповідача, їм надано
юридичну оцінку.

Статтею 266 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, може здійснюватися за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним методом є визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення методу митної вартості.
У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що митну вартість товару
(вугілля) позивач визначив виходячи з
ціни контракту, тобто за першим
(основним) методом. Для підтвердження
митної вартості товару ПАТ «Євраз Суха
Балка» надало митниці необхідні
документи.

Дніпропетровською митницею
витребувано у позивача додаткові
документи для підтвердження митної
вартості, проте зазначені документи
він не надав. В результаті чого
відповідач видав картку відмови та
прийняв рішення про визначення митної
вартості товару за третім методом
визначення митної вартості.

Згідно з пунктом 11 Порядку
декларування для підтвердження митної
вартості товарів на вимогу митного
органу декларант зобов'язаний подати
додаткові документи.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
наголошує, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Порядком здійснення контролю
передбачено, що послідовність дій
посадових осіб митного органу під час
здійснення митного контролю і митного
оформлення товарів визначається ДМСУ.

Відповідно до пункту 3 наказу ДМСУ від 24
червня 2009 року № 602, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 21.07.2009
року № 669/16685, при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів та прийнятті рішень
як джерело інформації
використовуються спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
електронно-автоматизованої
інформаційної системи ДМСУ.

Наявність в
електронно-автоматизованій
інформаційній системі ДМСУ інформації
про іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх, оскільки митний орган діяв
в межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, і мав підстави для
обґрунтованого сумніву у правильному
визначенні митної вартості товару
декларантом враховуючи ту обставину,
що декларантом не надано документів,
визначених у ВМД.

Зазначена правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
22 жовтня 2013 року у справі №21-342а13.

З огляду на викладене рішення судів про
відмову у задоволенні позовних вимог
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» - відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
липня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у справі №2а/0470/3369/12 - залишити
без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: