Справа № 199/10570/13а(2а/199/300/13)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2014 рокусправа №
199/10570/13а(2а/199/300/13) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05
листопада 2013 року по справі №
199/10570/13-а(2а-199/300/13) за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська про визнання
рішення протиправним та про
зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська з
адміністративним позовом про визнання
протиправним рішення управління
Пенсійного фонду України в АНД районі
м. Дніпропетровська про нарахування з
01.09.2012 р. належної ОСОБА_1 пенсії в
частині застосування показника
трудового стажу 38 років 2 місяці 20 днів
та про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням трудового стажу з 14.09.1990 р.
по 09.12.1990 р. та з 20.03.1991 р. по 01.01.1992 р.

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року позовні вимоги
позивача задоволені.

Визнано протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про нарахування з
01.09.2012 р. ОСОБА_1 пенсії в частині
застосування трудового стажу
тривалістю 38 років 2 місяці 20 днів.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням трудового стажу за період
з 14.09.1990 р. по 09.12.1990 р. та за період з
20.03.1991 р. по 01.01.1992 р. та здійснювати її
виплату, починаючи з 01.09.2012 р..

В мотивування постанови суд зазначив,
про протиправність дій відповідача
щодо неврахування при розрахунку
розміру пенсії позивачу періодів
вимушеного прогулу, оскільки
позивачем.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся до
суду з апеляційної скаргою, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
суду від 05 листопада 2013 року, як таку, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та прийняти нову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Позивач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представника відповідача
суду не повідомлені.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
позивач є пенсіонером, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного Фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська та з 26.07.2009 р.
йому призначена пенсія.

Пенсія ОСОБА_1 розрахована наступним
чином: виходячи із заробітної плати за
період з 01.02.1986 р. по 13.09.1990 р., з 10.12.1990 р.
по 19.03.1991 р. та з 09.07.2001 р. по 25.07.2009 р. при
загальному трудовому стажі 38 років 2
місяці 20 днів, зарахованому по 25.07.2009 р.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 02 січня 1992
р. у цивільній справіі за позовом
ОСОБА_1 до Дніпропетровського
конструкторсько-технологічного бюро
«Елеватормаш» про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушено прогулу позивача
поновлено на посаді начальника
конструкторського відділу
Дніпропетровського
конструкторсько-технологічного бюро
«Елеватормаш» з 02 січня 1992 р. та
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу та компенсацію
заробітної плати.

На підставі рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
07.12.1990 р. ОСОБА_1 був поновлений на
роботі на посаді начальника відділу,
про що був виданий наказ №236-к від 10.12.1990
р..

На звернення позивача про перерахунок
пенсії, в своєму листі від 17.03.2010 року
№Д172/03-27 відповідач зазначає про
неможливість включення трудового
стажу за періоди з 14.09.1990 рок по 09.12.1990
року та з 20.03.1990 року по 01.01.1992 року,
оскільки ці періоди не значаться ні за
трудовою книжкою ні в рішенні суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції зазначає про
протиправність рішення відповідача
щодо нарахування з 01.09 2012 року ОСОБА_1,
пенсії в частині застосування
трудового стажу тривалістю 38 років 2
місяці 20 днів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

За ст. 26 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Страховий стаж - період , протягом якого
особа підлягала державному
соціальному страхуванню, якою або за
яку сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 1 статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
ним Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу, з
яких справляються страхові внески
(збори) до соціальних фондів, що діяла
на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
податку на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що платниками єдиного
внеску також є працівники - громадяни
України, іноземці (якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, установах та
організаціях, в інших юридичних осіб -
підприємців на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством, у
фізичних осіб на умовах трудового
договору контракту). Тобто працівники,
які працюють - перебувають у трудових
відносинах з організацією - є
застрахованими особами і їх доходи у
вигляді заробітної плати підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

За змістом наведених вище правових
норм отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) зареєстрованої особи
для обчислення пенсії.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що згідно рішення Бабушкінського
районного суду від 01.04.1992 року позивач
поновлений на роботі з виплатою
заборгованості за час вимушеного
прогулу тобто за весь період з моменту
з моменту звільнення до моменту його
фактичного поновлення на посаді, а отже
за вказаний період здійснювались й
перерахування коштів
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Окрім цього, згідно положення
затвердженого постановою КМУ від 12
серпня 1993 р. N 637 п.3 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться правильні чи неточні записи
про періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
протиправність дій відповідача щодо не
включення періодів з 14.09.1990 рок по 09.12.1990
року та з 20.03.1990 року по 01.01.1992 року при
розрахунку розміру пенсії позивачу до
трудового стажу у зв'язку з відсутністю
відповідних записів в його трудовій
книжці, оскільки відповідно п.3 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній
підтвердженням трудового стажу можуть
буту інші документи, що в даному
випадку є рішеннями судів, які набрали
законної сили.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції про задоволення
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному дослідженні в
судовому засіданні усіх обставин
справи. Порушень норм процесуального
закону, які б могли призвести до
прийняття невірного рішення, не
встановлено.

Отже, доводи апеляційних скарг не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05
листопада 2013 року по справі №
199/10570/13-а(2а-199/300/13) - залишити без
задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року по справі №
199/10570/13-а(2а-199/300/13) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай