Справа № 826/1917/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/1917/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зем-Тур Інвест» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зем-Тур Інвест»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що вважає рішення
податкового органу про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість таким, що прийнято з
порушенням законодавства України та
безпідставно, а тому, на його думку,
воно підлягає визнанню протиправним і
скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
березня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправним та
скасовано рішення державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 12.12.2013 про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість - Товариства
з обмеженою відповідальністю "Зем-Тур
Інвест".

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ТОВ "Зем-Тур Інвест" () зареєстровано 15.08.2013 року
державним реєстратором Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Оболонського району Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві за № 0030626.

ТОВ "Зем-Тур Інвест" взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби 16.08.2013 року та перебуває на
обліку в ДПІ у Оболонському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
200145832 (форма № 2-ПДВ) від 01.11.2013 року (Т. 1,
арк. 9) позивач є платником податку на
додану вартість (індивідуальний
податковий номер 46).

Позивачем 09.01.2014 року при подачі
Міндоходів України податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2013 року засобами
електронного зв'язку в електронній
формі було одержано квитанцію № 1 від
09.01.2014 року(Т. 1, арк. 11), за змістом якої:
"Виявлені помилки: Помилка - ІПН 46,
свідоцтво 200145832 не був платником ПДВ на
дату подання звіту (09.01.2014 року). Дата
анулювання свідоцтва платника ПДВ:
12.12.2013 року".

Згідно витягу з офіційного веб-сайту
Міндоходів України (Т. 1, арк. 10) причиною
анулювання реєстрації позивача, як
платника ПДВ, є те, що "до ЄДР внесено
запис про відсутність підтвердження".

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Порядок внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням або запису про
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу визначено статтею 19
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців» зазначені
записи вносяться до Єдиного державною
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців за ініціативою
державного реєстратора або за
ініціативою органу державної
податкової служби.

Згідно із п. 12 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» у разі
надходження державному реєстратору
від органу державної податкової служби
повідомлення встановленого зразка про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

У разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Відтак, з аналізу статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» вбачається, що існує
лише дві підстави для внесення
державним реєстратором в ЄДР запису
про відсутність підтвердження: у разі
ненадходження щороку протягом місяця,
що настає за датою державної
реєстрації, починаючи з наступного
року, реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу; у разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позивач не повинен
був направляти державному реєстратору
реєстраційну картку, оскільки ТОВ
"ЗЕМ-ТУР ІНВЕСТ" було зареєстровано
15.08.2013 року, тобто один рік з моменту
реєстрації позивача ще не минув.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем не було
надано докази надіслання державним
реєстратором поштовим відправленням
протягом п'яти робочих днів з дати,
встановленої для подання
реєстраційної картки, позивачу
повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки позивача.

Отже, внесення державним реєстратором
до ЄДР запису про відсутність
підтвердження у зв'язку з
ненадходженням щороку протягом місяця,
що настає за датою державної
реєстрації, починаючи з наступного
року, реєстраційної картки позивача
про підтвердження відомостей про
юридичну особу до реєстратора не могло
бути причиною анулювання реєстрації
позивача, як платника ПДВ.

Стосовно ж можливого надходження
державному реєстратору від органу
доходів і зборів повідомлення
встановленого зразка про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням, внаслідок чого
державним реєстратором могло бути
внесено до ЄДР запис про відсутність
підтвердження, колегія суддів зазначає
наступне.

Підстави для встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платників податків передбачені
розділом 12 Порядку обліку платників
податків і зборів, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 09.12.2011 року № 1588.

Так, згідно пункту 12.2 Порядку № 1588
підрозділи органу державної
податкової служби стосовно платників
податків, якими не подано у встановлені
законом терміни податкових декларацій
(звітів, розрахунків), у порядку,
передбаченому законодавством,
самостійно визначають суму грошового
зобов'язання, проводять роботу з
узгодження грошового зобов'язання та
інші заходи; стосовно платників
податків, які мають податковий борг, у
порядку, передбаченому законодавством,
здійснюють заходи з погашення
податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а
також при призначенні чи проведенні
будь-якого виду перевірки платника
податків чи при виконанні інших
службових обов'язків працівниками
органів державної податкової служби
здійснюється або може здійснюватись
перевірка місцезнаходження (місця
проживання) платника податків. За
наслідками перевірки складається акт
перевірки місцезнаходження платника
податків. Якщо встановлено відсутність
платника податків за його
місцезнаходженням (місцем проживання),
то проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
(місцезнаходження, місця проживання)
платника податків, відповідальних та
пов'язаних осіб.

Докази того, що у позивача наявний
податковий борг, або докази того, що
позивачем не подавалися у встановлені
законом терміни податкові декларації,
матеріали справи не містять.

Відповідно до пунктів 12.3 - 12.5 Порядку №
1588 у разі неможливості вручення
платнику податків довідки, свідоцтва,
листа чи будь-якого іншого документа,
направленого органом державної
податкової служби, у зв'язку з
відсутністю платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
замість акта перевірки
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків оформляється
довідка про неможливість вручення
документа платнику податків із
зазначенням причин та додаванням
відповідних документів (за наявності).
Заміна акта довідкою не проводиться,
якщо іншими нормативно-правовими
актами передбачено складання акта.

Акт перевірки місцезнаходження
платника податків або довідка про
неможливість вручення документа
платнику податків не складається
працівниками органів державної
податкової служби, якщо до Єдиного
державного реєстру внесено запис про
відсутність платника податків за
місцезнаходженням.

Пунктом 12.4 Порядку № 1588 передбачено, що
щодо кожного платника податків,
стосовно якого виявлена відсутність
його за місцезнаходженням (місцем
проживання) та нез'ясоване його
фактичне місцезнаходження (місце
проживання), підрозділ органу
державної податкової служби, який
з'ясував зазначений факт, готує та
передає підрозділам податкової
міліції запит на встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків за встановленою
формою.

Згідно пункту 12.5 Порядку № 1588 якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. №№ 18-ОПП для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 Закону. Копія повідомлення
підшивається до реєстраційної частини
облікової справи платника податків.
Про направлення такого повідомлення
вноситься запис до журналу обліку
повідомлень про відсутність юридичної
особи за місцезнаходженням за ф. №
19-ОПП.

Судом першої інстанції було зазначено,
що відповідачем не було надано суду
доказів здійснення заходів щодо
встановлення "фактичного
місцезнаходження" позивача.

Разом з тим, позивачем на підтвердження
того, що він дійсно знаходиться за
адресою, яка вказана в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців: м. Київ,
вул. Куренівська, 15-а, було надано суду
копію договору суборенди № 201320/1 від
15.10.2013 року з додатками № 1 та № 2 (Т. 1,
арк. 12 - 20), укладеного між позивачем
(Суборендарем) та товариством з
обмеженою відповідальністю «БЮРО
ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ»
(Суборендодавцем), копію довідки ТОВ
«БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» від
12.02.2014 року) та статуту ТОВ "ЗЕМ-ТУР
ІНВЕСТ" (Т. 1, арк. 22 - 34).

Крім цього, з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (Т. 1, арк. 39)
вбачається, що позивач 15.01.2014 року подав
державному реєстратору реєстраційну
картку із підтвердженням відомостей
про юридичну особу, внаслідок чого в
ЄДР державним реєстратором було
внесено запис про підтвердження таких
відомостей.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що у відповідача були відсутні
підстави анулювати позивачу свідоцтво
платника ПДВ, а тому спірне рішення ДПІ
в Оболонському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві про анулювання реєстрації
позивача як платника податку на додану
вартість є протиправним та підлягає
скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е.
Мацедонська

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.