Справа № 448/621/14-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/621/14-а
Провадження № 2-а/448/29/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2014 року суддя Мостиського районного
суду Львівської області Борисенко В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в
залі суду м. Мостиська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
державної автомобільної інспекції
Управління міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області та
старшого інспектора ДПС взводу №2 БДПС
ОСОБА_2 у Львівській області – ОСОБА_3
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,–

В С Т А Н О В И В:

05.05.2014 року позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що постановою у справі про
адміністративне правопорушення серії
ВС1 № 110809 від 27.04.2014 року старшого
інспектора ДПС взводу №2 БДПС ОСОБА_2 у
Львівській області – ОСОБА_3 його
притягнуто до відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП, та призначено стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн., так як такий
при обмеженні швидкості руху 40 км/год.
рухався зі швидкістю 64 км/год., чим
перевищив допустиму швидкість на 24
км/год.

Вважає, що вказана постанова складена
відносно нього протиправно та підлягає
скасування з наступних підстав:
документи, які б підтверджували
дислокацію інспектора ДПС ОСОБА_3 йому
не було представлено для ознайомлення;
ніякі документи, які б підтверджували
справність приладу вимірювання
швидкості руху йому не було
пред’явлено; оскільки його
транспортний засіб було зупинено прямо
посеред дороги – він створював
перешкоди в русі іншим учасникам
дорожнього руху та міг спричинити
аварійну ситуацію, тим більше, що рух на
відрізку дороги, де було здійснено
зупинку (10 км + 200 м автодороги
«Львів-Шегині») дуже жвавий; його
транспорт було зупинено в неналежному
місці та інспектор ДПС невиразно
представився; ніякі документи, які б
підтверджували справність приладу
вимірювання швидкості дорожнього руху,
його сертифікацію чи метрологічну
повірку йому надано не було; прилад,
яким проводився нагляд за дорожнім
рухом з метою фіксації порушень ПДР, не
був в автоматичному режимі, так як не
знаходився на штативі, а в руках
співробітника ДАІ та керувався ним
безпосередньо; відсутні жодні
підстави, підтверджені належними
доказами, які б підтверджували, що
швидкість зафіксована приладом
вимірювання швидкості руху належала
саме його автомобілю.

З огляду на наведено, просив суд
прийняти даний адміністративний позов
до свого провадження і звільнити його
від сплати судового збору у
відповідності до ст.288 КУпАП та визнати
протиправною і скасувати постанову
серія ВС1 № 110809 від 27.04.2014 року у справі
про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не
з’явився, а надіслав заяву, в якій
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить справу розглядати у
його відсутності.

Відповідачі були своєчасно та належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, однак в судове
засідання не з’явилися і не надіслали
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що у відповідності до ч.6 ст.128
КАС України є підстави для розгляду
справи у письмовому провадженні та
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2014 року
старшим інспектором ДПС взводу №2 БДПС
ОСОБА_2 у Львівській області – ОСОБА_3
складено протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1
(позивача у справі), згідно якого
останній того ж дня о 07 год. 12 хв. на 10 км
+ 200 м автодорозі «Львів-Шегині»,
керуючи автомобілем НОМЕР_1, при
обмеженій швидкості руху 40 км/год.,
рухався зі швидкістю 64 км/год., в
результаті чого перевищив швидкість на
24 км/год., чим порушив п.12.9 "б" Правил
дорожнього руху та його дії
кваліфіковано за ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу цим же
інспектором 27.04.2014 року винесено
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП
наступає за перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів більш як на двадцять
кілометрів на годину.

В силу вимог п.12.9 "б" Правил дорожнього
руху водієві забороняється
перевищувати максимальну швидкість,
зазначену в пунктах 12.4 – 12.7, на ділянці
дороги, де встановлено дорожні знаки
3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на
якому встановлено розпізнавальний
знак відповідно до підпункту "и" пункту
30.3 цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи,
фіксування правопорушення, яке нібито
вчинив позивач, відповідач здійснював
без належного застосування засобів
фото- чи відео фіксації (так як не
долучив до постанови жодних копій
таких) та не залучив свідків.
Здійснення фіксування правопорушення
за таких обставин викликає сумніви
щодо його правомірності і
достовірності, що підтверджуються
поясненнями позивача, які такий
зазначив в протоколі про
адміністративне правопорушення та
виклав у поданій позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАСУ кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимога та
заперечення. Поряд з цим, ч.2 ст.71 КАСУ
встановлено, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами, показання
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису чи засобів
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами, що передбачено
ст.251 КУпАП.

Відповідач не представив суду жодних
доказів правомірності винесеної ним
постанови (фото-, відеоматеріаілів,
письмових показань свідків, тощо).
Відтак, у відповідно до ст.62
Конституції України усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

З огляду на наведені обставини суд
вважає, що спірна постанова є
незаконною та необґрунтованою, а тому
підлягає скасуванню, а справа –
закриттю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.288, 293 КУпАП, ст.ст.159 – 163, 171-2 КАС
України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанову старшого інспектора ДПС
взводу №2 БДПС ОСОБА_2 у Львівській
області – ОСОБА_3 серії ВС1 № 110809 від
27.04.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП – визнати
протиправною та скасувати, а справу
закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у
зв’язку з відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

СуддяОСОБА_4