Справа № 817/3400/13-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"22" травня 2014 р.
Справа № 817/3400/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"13" березня 2014 р. у справі за позовом
Приватного підприємства "Дубенський
консервний завод" до Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року задоволено позов Приватного
підприємства "Дубенський консервний
завод".

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
№ від 19.04.2013 року, № від
19.04.2013 року, № від 19.04.2013 року,
№ від 19.04.2013 року.

Присуджено на користь позивача із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 2294,00 грн.

В апеляційній скарзі Дубенська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам, встановленим
під час перевірки щодо порушення
підприємством податкового
законодавства.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обгрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами документальної планової
виїзної перевірки ПП "Дубенський
консервний завод" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, за період з 08.11.2010 року
по 31.12.2012 року, Дубенською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області складено акт від
08.04.2013 року за №90/22/37352442, яким
встановлено порушення позивачем вимог
пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44,
ст.51, пп.135.1, 135.2, 135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.1
ст.137, пп.139.1.6, 139.1.9, 139.1.11 п.139.1, ст.139, п.176.2
б) та г) ст.176, п.185.1 а) ст.185, п.187.1 ст.187,
п.198.1 а), п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України (т.1 а.с.11-36).

19 квітня 2013 року, на підставі акту та
матеріалів перевірки, органом
державної податкової служби прийнято
податкові повідомлення - рішення:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
прибуток" на суму 5953042,75 грн. (в тому
числі 5217623,00 грн. - основний платіж та
735419,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції)
(т.1 а.с.8).

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість" на суму 51773,50 грн. (в
тому числі 44418,00 грн. - основний платіж
та 7355,50 грн. - штрафні (фінансові)
санкції) (т.1 а.с.9).

- №, яким до позивача застосовано
адміністративні штрафи та інші санкції
на суму 510,00 грн. (т.1 а.с.8);

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
доходи фізичних осіб" на суму 1 020,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(т.1 а.с.7).

Вказані податкові повідомлення -
рішення позивач оскаржував в
адміністративному порядку, проте
скаргу залишено без задоволення, а
спірні рішення без змін.

Перевіряючи правомірність прийняття
податкових повідомлень - рішень, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що обставини, встановлені під час
перевірки не відповідають фактичним
обставинам справи, а тому, прийняті
податкові повідомлення - рішення є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаними висновками,
виходячи з наступного.

Так, за результатами перевірки
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем вимог п.185.1 а) ст.185,
п.187.1 ст.187, п.198.1 а), п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на додану
вартість в сумі 44 417,66 грн. У зв'язку з
чим Дубенською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
додану вартість" на суму 51773,50 грн. (в
тому числі 44418,00 грн. - сума основного
зобов'язання та 7355,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Суд першої інстанції обгрунтовано не
погодився з даним висновком, оскільки
згідно з приписами ч.1 п.50.1 ст.50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинною на час
подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період або подає у
наступних податкових періодах
уточнюючу декларацію внаслідок
виконання вимог пункту 169.4 статті 169
цього Кодексу, то штрафи, визначені у
цьому пункті, не застосовуються.

Як встановлено судом першої інстанції,
при прийнятті вказаного податкового
повідомлення - рішення відповідачем не
враховано, що до початку проведення
перевірки ПП "Дубенський консервний
завод" надіслало засобами електронного
зв'язку в електронній формі уточнюючі
розрахунки по ПДВ за вересень 2011 року,
жовтень 2011 року та за травень 2012 року,
тим самим виконавши свій обов'язок
встановлений в п.49.3 "б" ст.49 та п. 50.1 ст.50
Податкового кодексу України, та
скориставшись правом закріпленим ч.2
п.201.6 ст.206 Податкового кодексу України
(а.с.167-178).

Доказів на підтвердження того, що
податковим органом відмовлено у
прийнятті таких уточнюючих
розрахунків по податку на додану
вартість за вересень 2011 року, жовтень
2011 року та за травень 2012 року, а тому
відповідно до ч.2 п.49.9 ст.49 Податкового
кодексу України податкова декларація,
надана платником, вважається
прийнятою.

Також, суд першої інстанції правомірно
не погодився з методикою застосування
Дубенською ОДПІ при визначенні сум
податкового кредиту по об'єктах оренди,
адже саме такий розподіл податку на
додану вартість не грунтується на
вимогах чинного податкового
законодавства.

Окрім цього, матеріалами справи
спростовується висновок Дубенської
ОДПІ щодо безпідставності включення ПП
"Дубенський консервний завод" до
податкового кредиту частини орендної
плати по двох складських приміщеннях
готової продукції орендованих третьою
особою, оскільки у відповідності до
додатку до договору №1/ор від 22.11.2010
року цілісний майновий комплекс
будівель та споруд, які розміщені по
вул. Мирогощанська, 64 в місті Дубно,
передано в оренду позивачеві. (т.1
а.с.187-193).

Щодо порушень ПП "Дубенський
консервний завод" вимог пп. 5.2.1 п.5.2,
пп.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44, п.135.1, п. 135.2,
пп. 135.5.4 п. 135.5, ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 139.1.6,
139.1.9, 139.1.11 п. 139.1, ст. 139 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на прибуток в сумі 5 217
623,00 грн. у зв'язку з чим 19.04.2013 року
Дубенською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення - рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок на
прибуток" на суму 5953042,75 грн. (в тому
числі 5217623,00 грн. - основний платіж та
735419,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції).
Також, за наслідком проведеної
перевірки Дубенською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
19.04.2013 р. № , яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Адміністративні штрафи та
інші санкції" на суму 510,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями - за
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю.

Перевіряючи правомірність зазначених
висновків та відповідність їх
фактичним обставинам справи, суд
першої інстанції вірно зазначив, що до
введення в дію Податкового кодексу
України, згідно з приписами п. 16.4 ст. 16
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (в редакції
Закону України № 283/97-ВР від 22.05.97 р.)
податковий орган не може вимагати
надання форм звітності чи обліку, прямо
не передбачених цим Законом, у тому
числі складених за правилами
бухгалтерської звітності, інших, не
передбачених цим Законом, балансів чи
звітності.

З 01.04.2011 року відповідно з пп.17.1.3 п.17.1
ст.17 Податкового кодексу України
платник податків має право обирати
самостійно метод ведення обліку
доходів і витрат.

Зокрема, згідно ч.2 ст.8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів. Крім того, ч.5
ст.8 вказаного Закону передбачено, що
підприємство самостійно визначає за
погодженням з власником (власниками)
або уповноваженим ним органом
(посадовою особою) відповідно до
установчих документів облікову
політику підприємства, обирає форму
бухгалтерського обліку - певну систему
регістрів обліку, порядку і способу
реєстрації та узагальнення інформації
в них з додержанням єдиних засад,
встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних, систему рахунків і
регістрів аналітичного обліку.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, є правильними висновки суду
першої інстанції про те, що вимога
Дубенської ОДПІ надати конкретно
визначений перелік облікових
регістрів є законодавчо не
обгрунтованою, адже контролюючим
органом не з'ясовано, яка система
обліку використовується
підприємством, наявність чи
відсутність ведення тих чи інших
зведених облікових документів тощо.

Окрім того, відповідно до п.85.2 ст.85
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції,
зі змісту описів речей і документів,
які були вилучені на підставі ухвали
слідчого судді, убачається, що
позивачем надано первинні податкові та
бухгалтерські документи, а також
зведені облікові документи
(матеріальні звіти, виписки банку,
реєстри отриманих та виданих
податкових накладних), які є цілком
достатніми для проведення перевірки,
адже вони дозволяють здійснити
контроль руху (надходження, видатку і
залишків) товаро - матеріальних
цінностей та грошових коштів за
звітними періодами, та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача (т.1
а.с.62-104).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що застосування Дубенською
ОДПІ штрафних (фінансових) санкцій
передбачених п.121.1 ст.121 Податкового
кодексу України, зокрема, за
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених ст.44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках
передбачених цим Кодексом, є
безпідставними.

Щодо висновку податкового органу про
завищення ПП "Дубенський консервний
завод" витрат за період 08.11.2010 року по
31.12.2012 року на суму 23319738,39 грн., судом
першої інстанції встановлено, що
контролюючий орган, безпідставно не
врахувавши валові витрати здійсненні
позивачем до 01.04.2011 року, не дотримав
також вимог, встановлених п.5.9 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", при визначенні
приросту (убутку) балансової вартості
товарів, сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
на складах, у незавершеному
виробництві та залишках готової
продукції, адже коригуванню підлягають
лише витрати на придбання та
поліпшення (перетворення, зберігання)
яких включаються до складу валових
витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинний документ, згідно визначення
наведеного в ст.1 зазначеного Закону, це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку (п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України визначено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 135 Податкового кодексу України
при встановленні заниження податкових
зобов'язань з податку на прибуток
внаслідок заниження доходів на суму
вартості проведених ремонтів основних
засобів, вартості реалізованої
продукції та металобрухту,
контролюючим органом не враховано, що
об'єктом оподаткування є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу. На спростовання висновку
контролюючого органу суду було надано
документи, які підтверджують понесені
позивачем витрати по вказаних
господарських операціях, які не були
враховані під час перевірки.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пп.5.2 п.5 розділу ІІ Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.2010 року № 984, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів.

При цьому відповідно до п.6 розділу І
вищевказаного Порядку факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Проте, в акті про результати планової
виїзної перевірки ПП "Дубенський
консервний завод" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства від 08.04.2013 року № 90/22/37352442
відсутні посилання на первинні
документи, на підставі яких
встановлено завищення ПП "Дубенський
консервний завод" витрат за період
08.11.2010 року по 31.12.2012 року на суму 23319738,39
грн.

При наданні правової оцінки даним
обставинам судом першої інстанції
встановлено завищення донарахованого
грошового зобов'язання платнику
податку при перевірці контролюючим
органом. Що призвело до помилкового
визначення об'єкту оподаткування і як
наслідок - неправильне нарахування
податку на прибуток. Дана обставина
перешкоджає новому нарахуванню
податків та штрафних санкцій за тих же
обставин, з тих же підстав, що зазначені
в акті податкового органу та в його
рішенні. Отже, таке положення порушує
конституційну вимогу про сплату кожним
податків і зборів в порядку і розмірах,
встановлених законом (стаття 67
Конституції України).

Отже, наслідком встановлення судом
невідповідності частини рішення
суб'єкта владних повноважень вимогам
чинного законодавства є визнання
такого акта частково протиправним, при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (виокремлено, названо)
та, що без неї оспорюваний акт в іншій
частині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі.

Однак, у даному випадку, суд,
констатуючи помилкове нарахування
податку на прибуток через порушення
вимог Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" та
Податкового кодексу України стосовно
нарахування та визначення грошового
зобов'язання податковим органом, не
може визнати протиправним рішення
податкового органу в якійсь сумі,
оскільки відповідач не діяв у спосіб
визначений законом та в установленому
законом порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
суд не може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають правовій
позиції Верховного Суду України, яку
висловлено в постанові від 06.12.2006 року,
що згідно ч.2 ст.161 та ч.1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковим для всіх судів України.

Також, судом першої інстанції
спростовано висновки податкового
органу щодо порушення ПП "Дубенський
консервний завод" ст.51, п.176.2 б) та г) ст.176
Податкового кодексу України, внаслідок
чого подано податкову звітність (за
формою 1ДФ) не в повному обсязі та з
недостовірними відомостями, у зв'язку з
чим прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "Податок з
доходів фізичних осіб" на суму 1020,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Так, податковим законодавством
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування.

Приписами ст.109 Податкового кодексу
України передбачено, що податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Отже, виходячи з зазначених правових
норм, податкове правопорушення це
діяння яке посягає на важливі для
держави суспільні відносини, порушення
яких є шкідливим як для держави так і
суспільства.

Протиправність податкового
правопорушення є діянням, яке призвело
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених ПК
України, контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Як встановлено судом першої інстанції,
підприємством своєчасно подавалася до
податкового органу відповідна
звітність та згідно з висновком
податкового органу, бюджет не зазнав
втрат, тому висновки податкового
органу про порушення вимог податкового
законодавства є необґрунтованим та
недоведеними.

Окрім того, з матеріалів справи
убачається, що за результатами
проведеного дослідження судовим
експертом Г.О. Харченко зроблено
висновок про те, що порушення викладені
в акті перевірки Дубенської ОДПІ від
08.04.2013 року за №90/22/37352442, щодо заниження
ПП "Дубенським консервним заводом"
податку на прибуток за період з 08.04.2010
року по 31.12.2012 року на суму 5217623,00 грн. не
надається можливим, у зв'язку з
відсутністю в акті податкової
перевірки джерела інформації, щодо
визначених сум заниження ПП
"Дубенський консервний завод" доходів у
розмірі 263194,86 та завищення витрат в
розмірі 23319738,39 грн. (висновок №8485
додаткової судово - економічної
експертизи за матеріалами
кримінального провадження №000001406
(а.с.96-113).

Також, представником позивача в суді
першої інстанції долучено до
матеріалів справи постанову від 25.12.2013
року Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про закриття
кримінального провадження. Згідно
даної постанови кримінальне
провадження, внесене до єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000106 від 13 травня 2013 року, на
підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінально
процесуального кодексу України
закрито, у зв'язку з відсутністю в діях
службових осіб ПП "Дубенський
консервний завод" складу кримінального
злочину (а.с.140-141).

Вказані обставини не заперечувалися
представником податкового органу як в
суді першої інстанції так і при
розгляді справи судом апеляційної
інстанції.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що відповідачем не доведена
правомірність оспорюваних податкових
повідомлень - рішень. В свою чергу,
позивачем спростовано доводи
податкового органу у спосіб,
визначений законом, а тому позовні
вимоги підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "13" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Приватне підприємство
"Дубенський консервний завод" вул.
Мирогощанська,64,м.Дубно,Дубенський
район, Рівненська область,35600

3- відповідачу Дубенська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Грушевського,134,м.Дубно,Рівненська
область,35600

- ,