Справа № 2а-4915/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 9104/33550/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15.06.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про перерахунок та виплату
пенсії, -

встановив :

24.03.2011 року позивач звернувся з позовом
до відповідача про перерахунок і
виплату пенсії відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.03.2005 року.

Позивач посилався на те, що йому, як
особі яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інваліду третьої групи,
інвалідність пов'язана з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, відповідно до ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щомісячно
повинна нараховуватись та
виплачуватись пенсія в розмірі 6-ти
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам, що
віднесені до 1 категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія для
інвалідів 3-ї групи у розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком.

Однак, відповідач в порушення норм
закону нараховував та виплачував йому
пенсію у меншому розмірі.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15.06.2011 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області про
перерахунок та виплату пенсії -
відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач -
ОСОБА_1. Вважає, що постанова є
безпідставною і необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт зокрема зазначає, що
відповідач не повідомляв його про
право вибору пенсії а нараховував та
виплачув пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Апелянт вважає, що йому як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інваліду
третьої групи, інвалідність пов'язана
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, відповідно до ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячно повинна
нараховуватись та виплачуватись
пенсія в розмірі 6-ти мінімальних
пенсій за віком.

Крім того, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, що віднесені до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія для інвалідів 3-ї групи у розмірі
50% від мінімальної пенсії за віком.

Однак, відповідач в порушення норм
закону нараховував та виплачував
позивачу пенсію у меншому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
його віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та встановлено третю групу
інвалідності в зв'язку із
захворюванням пов'язаним з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи посвідченням серії
НОМЕР_1 від 19.04.2005 року та довідкою МСЕК
серії ВЛН № 005643 від 11.03.2008 року (а.с. 8-11).

Позивач перебуває на обліку у
Головному управлінні Пенсійного фонду
України у Волинській області та
отримує пенсію по 3-ій групі
інвалідності відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», як працівник
служби МВС України, що підтверджується
наявними у матеріалах справи довідками
відповідача (а.с.14,31).

10.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся із заявою
до Головного управління Пенсійного
фонду України у Волинській області про
перерахунок та виплату державної
пенсії та додаткової пенсії, за шкоду
заподіяну здоров'ю відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6-ти мінімальних
пенсій за віком та 50 % мінімальної
пенсії за віком (а.с.12).

21.03.2011 року за вих. № 358/Н-01 Головне
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області відмовило ОСОБА_1 у
задоволенні заяви, роз'яснивши його
право на звернення до управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області із заявленими
вимогами (а.с.13).

Не погодившись із відмовою Пенсійного
фонду, як такою, що на думку позивача,
порушує його законні права та інтереси,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною
заявою до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області (а.с.1-7).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, Закон України від 5 листопада 1991
року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
визначає такі види державних пенсій:

а) трудові пенсії: за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років.

б) соціальні пенсії.

При цьому зазначений Закон дає особам
право вибору пенсії. Так згідно зі
статтею 6 цього Закону - особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини або
при виконанні інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Варто врахувати, що військовослужбовці
відносяться до категорії осіб, які
мають право на пенсію за вислугу років
згідно із Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Статтею 11 Закону № 2262-ХІІ встановлено,
що умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом № 796-XII і цим
Законом.

Слід зазначити, що положення Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року № 796-XII спрямовані на
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та розв'язання пов'язаних з нею проблем
медичного і соціального характеру, що
виникли внаслідок радіоактивного
забруднення території.

Так, пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію (стаття 49 Закону № 796-XII).

Статтею 50 Закону № 796-ХІІ (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами III групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія, зокрема, за шкоду,
заподіяну здоров'ю внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
виплачується повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу
(стаття 53 Закону № 796-XII).

Варто врахувати, що згідно з Положенням
про головні управління Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженим постановою
правління ПФУ від 27 червня 2002 року № 11-2
(у редакції постанови правління ПФУ від
25 лютого 2008 року № 5-5; зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 року за № 208/14899), та Порядком подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженим постановою
правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №
22-1 (зареєстровано у Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846), головні управління ПФУ в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі відповідно
до покладених на них завдань
здійснюють призначення (перерахунок)
пенсій військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу та
іншим особам (крім військовослужбовців
строкової служби та членів їх сімей),
які мають право на пенсію згідно із
Законом № 2262-XII. У решті випадків
функції щодо призначення (перерахунку),
виплати пенсії іншим категоріям осіб в
порядку, встановленому чинним
законодавством, здійснюють районні
управління відповідно до Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах в містах,
затверджених постановою правління ПФУ
від 30 квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 21
травня 2002 року за № 442/6730).

Аналізуючи наведені норми права, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що військовослужбовець, який
є інвалідом і інвалідність пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, має право на
додаткову пенсію на підставі Закону №
796-ХІІ, призначення (перерахунок) та
виплату якої здійснюють головні
управління ПФУ в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

В даному випадку судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивач -
ОСОБА_1 є військовослужбовцем, має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та є інвалідом ІІІ групи,
перебуває на обліку в ГУ ПФУ у
Волинській області та отримує пенсію
по інвалідності відповідно до Закону №
2262-ХІІ, а тому має право на одержання
додаткової пенсії згідно зі статтею 50
Закону № 796-ХII у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, при цьому
обов'язок щодо її призначення
(перерахунку) та виплати покладений на
ГУ ПФУ у Волинській області.

Слід також взяти до уваги, що за чинним
законодавством розмір мінімальної
пенсії за віком визначається лише за
правилами, передбаченими частиною
першою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в якій зазначається, що
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Попри вищевикладене, колегія суддів
звертає увагу на те, що при зверненні до
суду позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
передбачений ч.2 ст.99 КАС України, із
позовними вимогами заявленими
починаючи з 01.03.2005 року, та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом
(24.03.2011 р.), відсутність поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача провести на
його користь перерахунок та виплату
додаткової пенсії, за шкоду заподіяну
здоров'ю відповідно до вимог ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.03.2005 року по
23.09.2010 року - слід залишити без розгляду.

Варто також врахувати, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Тому, позовні вимоги щодо нарахування
та виплати на користь ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю згідно зі статтею 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
підлягають до задоволення лише у
період з 24.09.2010 року по 22.07.2011 року.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області призначити та виплатити
позивачу пенсії відповідно до вимог
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, то колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для їх задоволення, оскільки ГУ
ПФУ у Волинській області не має
відповідних повноважень передбачених
чинним законодавством щодо
нарахування та виплати даного виду
пенсії.

При цьому, колегія суддів бере до уваги
ту обставину, що 21.03.2011 року за вих. №
358/Н-01, Головне управління Пенсійного
фонду України у Волинській області
роз'яснило право позивача ОСОБА_1 на
звернення до управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області із відповідними вимогами.

Попри це, із матеріалів справи не
вбачається, що позивач скористався
наданим йому правом для призначення та
виплати пенсії відповідно до вимог ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» шляхом подання
відповідної заяви до належного органу
Пенсійного фонду України.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає,
що в цій частині позовних вимог слід
відмовити.

Так, відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В контексті наведеного, колегія суддів
бере до уваги судову практику
Верховного Суду України, зокрема
постанову від 25.03.2014 року у справі №
21-487а13.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 207, 254 КАС
України суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15.06.2011 року у справі №
2а-4915/11/0308 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області про
перерахунок та виплату пенсії -
задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області щодо перерахунку та
виплати на користь позивача, як особи,
віднесеної до категорії 1, інваліда III
групи додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
(п'ятдесят) процентів мінімальної
пенсії за віком, згідно ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.03.2005 року по 23.09.2010 року - залишити без
розгляду.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області щодо не нарахування
та невиплати на користь ОСОБА_1, як
особі, віднесеній до категорії 1,
інваліду III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 (п'ятдесят) процентів
мінімальної пенсії за віком, згідно
ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 24.09.2010 року по
22.07.2011 року, з урахуванням ст.28 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачених сум.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області здійснити перерахунок та
виплату на користь ОСОБА_1, як особі,
віднесеній до категорії I, інваліду III
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
(п'ятдесят) процентів мінімальної
пенсії за віком, згідно ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
24.09.2010 року по 22.07.2011 року, з урахуванням
ст.28 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик