Справа № 2а-17217/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа № 9104/54330/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Глушка І.В.,

суддів
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 30.08.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, -

встановив
:

21.07.2011 року позивач звернувся в суд з
позовом до відповідача про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.ст. 39,51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що йому як
непрацюючому пенсіонеру, потерпілому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
віднесеного до 2 категорії, який
проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю відповідно
до ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), пенсія повинна
виплачуватись з підвищенням на одну
мінімальну заробітну плату.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) особам, віднесеним до
категорії 2, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Вважаючи, що відповідач в порушення
норм закону нараховував та виплачував
пенсію у меншому розмірі, позивач
звернувся до суду.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено.

Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі в проведенні
перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з
21.01.2010 р. у відповідності до статей 51, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
обчисленої з розміру додаткової пенсії
30 % від мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування», у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі
починаючи з 21 січня 2010 року провести
перерахунок пенсії та проводити
виплату пенсії ОСОБА_1, відповідно до
статей 51, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", обчисленої з розміру
додаткової пенсії 30 % від мінімальної
пенсії за віком, виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування», у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, з урахуванням проведених
виплат.

Постанову суду звернено до негайного
виконання.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
відповідач покликається на постанову
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та доводить непоширення на
дані правовідносини ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено, що позивач є
потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи віднесений до 2 категорії,
що підтверджується відповідним
посвідченням (а.с.7).

Враховуючи те, що у матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази
на підтвердження права ОСОБА_1 на
нарахування та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
то судом першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог в цій частині.

Крім того, згідно ч.3 ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 2, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що на
реалізацію положень ст.51 Закону
України № 796-ХІІ відповідач виплачував
позивачу щомісячну додаткову пенсію за
шкоду заподіяну в розмірі 15 %
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
передбачену ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ за
період з 21.01.2011 року по 22.07.2011 року -
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вносились зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", згідно
якими обмежено дію ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте Рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
зазначено, що «Законом про Держбюджет
не можна вносити зміни до інших
законів, зупиняти їх дію чи скасовувати
їх, оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх не чинними мають
використовуватись окремі закони». Тому
внесення змін до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вказаним
рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відповідно до цього в 2011 році ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» діяла в редакції
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 2, додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
колегія суддів приходить до висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
застосуванню підлягає стаття 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

З огляду на викладене, позивач має
право на додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
яка обчислюється відповідно до ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Враховуючи викладене, колегія судів
приходить до висновку, що позовні
вимоги за період з 21.01.2011 року по 22.07.2011
року - підлягають задоволенню.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, ст.ст. 207, 254
КАС України суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
задовольнити частково, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 30.08.2011 року
у справі № 2а-17217/11 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі провести
нарахування та виплатити на користь
ОСОБА_1, як потерпілому внаслідок
Чорнобильської катастрофи віднесеному
до 2 категорії, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
21.01.2011 року по 22.07.2011 року, із
урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик