Справа № 822/2836/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2836/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Хмельницькій області
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор"
звернувся до Хмельницького окружного
адміністративного суду із позовом до
Славутської ОДПІ про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
податковим органом була проведена
камеральна перевірка податкової
звітності з податку на додану вартість
за січень 2013 року ПАТ «Славутський
комбінат «Будфарфор», про що складений
акт від 12.03.2013 р. №188/15/32285199. На підставі
висновку вказаного Акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «В1» від
27.03.2013 р. №. Вважаючи висновки
податкового органу безпідставними, а
рішення - неправомірним, просили
визнати податкове
повідомлення-рішення протиправним та
скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направляли.

Представник позивача направив на
адресу суду письмові заперечення на
апеляційну скаргу, які долучені до
матеріалів справи, з яких вбачається,
що апеляційну скаргу позивач не визнає
повністю, проти її задоволення
заперечує, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, відповідачем була
проведена камеральна перевірка
податкової звітності з податку на
додану вартість за січень 2013 року ПАТ
«Славутський комбінат «Будфарфор». За
результатами перевірки відповідачем
складений акт про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість від 12.03.2013
р. №188/15/32285199.

У даному Акті відповідачем зроблено
висновок про те, що в порушення абз. «а»
п. 200.4 ст. 200 податкового Кодексу України
ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор»
завищено бюджетне відшкодування на
рахунок у банку за січень 2013 року на
9998,00 грн.

На підставі висновку вказаного Акту
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення форми
«В1» від 27.03.2013 р. №, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі:
за основним платежем 9998,00 грн., та
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 4999,00 грн.

Підставою для висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства стало те, що товариством
було задекларовано суму бюджетного
відшкодування у січні 2013 року на рівні
від'ємного значення попереднього
податкового періоду (рядок 19
податкової декларації за грудень 2012 р),
тобто в сумі 2926255,00 грн.

Однак, на підставі висновків зроблених
у Акті про результати позапланової
виїзної документальної перевірки
правомірності декларування бюджетного
відшкодування за грудень 2012 року
№185/15/32285199 від 12.03.2013 року відповідачем
визначена сума бюджетного
відшкодування січня 2013 року на суму
показника від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за грудень
2012 року в сумі 2916257,00 грн. Сума
відхилення складає 9998,00 грн., і виникла
внаслідок невизнання відповідачем у
складі податкового кредиту грудня 2012
року сум ПДВ сплачених у вартості
послуг отриманих ПАТ "Славутський
комбінат "Будфарфор" від Корпорації
«Укрбудматеріали» по договору №09/11 від
30.12.2010 року.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування ПДВ є операції платників
податку з: постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів на митну
територію України; вивезення товарів
за межі митної території України.

Згідно з п. 198.3, ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно пункту 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від по справі №
822/2985/13-а від 18.12.013 р. позов публічного
акціонерного товариства "Славутський
комбінат "Будфарфор" до Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління у
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління у
Хмельницькій області № від 27.03.2013
року та № від 27.03.2013 року
задоволено частково - скасовано
повністю податкове
повідомлення-рішення № від 27.03.2013
року, яким позивачу відповідачем
зменшено розмір від`ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2012 року у розмірі 9998,00 грн., в
зв`язку із завищенням податкового
кредиту з ПДВ в грудні 2012 року по
господарській операції з Корпорацією
«Укрбудматеріали» по договору №09/11 від
30.12.2010 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013 р.
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18.12.2013 р.
залишено без змін та яка згідно
положень ст. 254 КАС України набрала
законної сили.

Судовим рішенням по справі № 822/2985/13-а
від 18.12.013 р., встановлено, що
господарські відносини між ПАТ
"Славутський комбінат "Будфарфор" та
Корпорацією "Укрбудматеріали" мали
реальний характер та направлені на
настання правових наслідків, а тому
позивачем у грудні 2012 року правомірно
сформований податковий кредит з ПДВ в
загальній сумі 9998,33 грн. по
господарській операції згідно
договору надання послуг №09/11 від 30.12.2010
року.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням зазначеного суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що оскільки постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду по справі №
822/2985/13-а від 18.12.013 р., встановлено
правомірність формування позивачем в
грудні податкового кредиту з ПДВ в
загальній сумі 9998,33 грн. по договору
надання послуг №09/11 від 30.12.2010 року,
укладеного між ПАТ "Славутський
комбінат "Будфарфор" та Корпорацією
"Укрбудматеріали", оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Хмельницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 06
березня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.