Справа № 569/2407/14-а
Суддя: Музичук Н.Ю. Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2407/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
Рiвненський мiський суд
Рівненської області

в особi судді Музичук
Н.Ю.

при секретарі Швець
А.Л.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвне справу
адміністративного судочинства за
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ Кузнецовського
МВ УМВС України в Рівненській області
про скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

14 Лютого 2014 року позивач звернувся в
Рівненський міський суд з позовом до
ВДАІ Кузнецовського МВ УМВС України в
Рівненській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 231814 від 21
листопада 2013 року, як нечинної,
необґрунтованої і недоведеної.

Представник відповідача в судове
засідання, будучи повідомленим про час
і місце судового розгляду справи у
встановленому порядку, не з'явився,
згідно наданих відповідачем письмових
заперечень позовні вимоги вважає
безпідставними, просить в позові
відмовити, справу розглянути без
участі представника.

Позивач підтримав позовні вимоги в
повному обсязі в судовому засіданні.
Пояснив, що 21.11.2013 року він був
зупинений Начальником ВДАІ
Кузнецовського МВ УМВСУ на автодорозі
Полиці-Рафалівка, відносно нього
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ст.
122 КпАП України, із чим він не погодився,
оскільки об»їздив транспортний засіб,
який знизив швидкість до менше 30
км/год., що відобразив в поясненні.
Після чого йому було запропоновано
чекати доставляння бланків постанов,
чого він не міг зробити, оскільки в
салоні мав пасажирів із малолітньою
дитиною, яка плакала. Йому було
рекомендовано з'явитись наступного дня
в приміщення Кузнецовського ВДАІ. По
прибуттю 22.11.2013 року в канцелярію
відповідача, йому повідомили, що
адміністративний протокол розглянутий
без його участі, а постанова направлена
поштою по місцю проживання. Після цього
він неодноразово безрезультатно
звертався в поштове відділення по
місцю його проживання, копію постанови
він отримав тільки 07 лютого 2014 року у
ВДВС Рівненського міського управління.
Просить поновити строк оскарження та
задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії АА2 № 231814 від 21
листопада 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення було
притягнуто до відповідальності
позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено штраф в розмірі 300 грн.

Згідно вищевказаної постанови та
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 535920 від 21
листопада 2013 року вбачається, що
ОСОБА_1, в цей день о 14 год. 27 хв. на
автодорозі Полиці - Рафалівка, керуючи
транспортним засобом автомобілем
марки "КІА", номерний знак транзит
НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожньої
розмітки 1.1 «Суцільна лінія розмітки»,
під час обгону автомобіля «ЗАЗ»
пересік лінію розмітки, виїхав на смугу
зустрічного руху, чим порушив вимогу п.
1.1 додаток 2 ПДР України, та вчинив
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КпАП України.

З наданих позивачем пояснень до
протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що ОСОБА_1
вказав, що здійснював об'їзд
транспортного засобу, який рухався зі
швидкістю менше 30 км/год. В судовому
засіданні вказує на відсутність складу
правопорушення в його діях.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_2, щодо якого наявні
посилання порушника в поясненні до
протоколу про адміністративне
правопорушення, суду підтвердив, що
дійсно із дружиною та чотиримісячною
дитиною 21.11.2013 року їхали в якості
пасажирів в автомобілі під керуванням
позивача, та були зупинені
працівниками ВДАІ на автодорозі Полиці
- Рафалівка у зв'язку із об»їздом
автомобіля, який рухався по крайній
правій смузі на дуже малій швидкості.
Під час зупинки автомобіля дитина дуже
плакала, через певний час водій
повернувся до автомобіля і вони
поїхали в Кузнецовськ. Про притягнення
до відповідальності у виді штрафу в той
день водій нічого не повідомляв.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП
України, доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган чи
посадова особа встановлює наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність особи в його
вчиненні та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, які встановлюються, зокрема,
протоколом про адміністративне
правопорушення та поясненням особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
показаннями технічних приладів
технічних засобів, що мають функції
фото -, кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Встановлено, що особа, яка притягнута
до адміністративної відповідальності
не визнала подію та вину у вчиненні
правопорушення, вказуючи на їх
відсутність. Доказів правопорушення в
діях порушника, які б спростували
доводи порушника, протоколом про
адміністративне правопорушення не
наведено, відсутні письмові докази,
докази відео- чи фото- фіксування
технічними засобами. Також не
відібрано пояснення від свідків та
очевидців події адміністративного
правопорушення, щодо події та вини
особи в вчиненні правопорушення, які
могли б засвідчити чи спростувати факт
адміністративного правопорушення,
зокрема вину позивача в його вчиненні,
який, згідно доводів позову, діяв
відповідно ПДР України. Достовірних
належних доказів на підтвердження
складу правопорушення в діях позивача
відповідачем не надано в судовому
засіданні.

Додана до заяви відповідача на ім»я
суду про розгляд справи без його
участі, отриманої судом 14.03.2014 року,
копія пояснення від імені свідка
ОСОБА_3 від 21.11.2013 року не може бути
прийнята до уваги судом, як належний
допустимий доказ, відповідно ст.ст. 69-71
КАС України, оскільки в протоколі про
адміністративне правопорушення такий
свідок не значиться та посилання на
його пояснення відсутні. Вказане
пояснення не приймалось особою, якою
складений протокол пор
адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Із матеріалів справи
не вбачається встановлення
відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
довів правомірності прийнятого ним
спірного рішення (постанови) з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства. Доказів, які б
спростовували доводи позивача
відповідач суду не надав. Зважаючи на
всі наведені обставини в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 289
КпАП України, в разі пропуску
встановленого 10-денного строку
оскарження з поважних причин цей строк
за заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом,
правомочним розглядати скаргу.

Оцінкою наданих позивачем суду доказів
не встановлено вручення копії
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
позивачу рекомендованою поштою, про що
має місце відмітка в постанові.
Належних допустимих доказів про
направлення та вручення такої
постанови позивачу відповідачем не
надано. На підтвердження поважної
причини пропущеного строку оскарження
постанови позивачем наданий виклик до
ВДВС РМУЮ на 07.02.2014 року, коли він
одержав копію оскаржуваної постанови
від 21 листопада 2013 року. За наведених
обставин, вважається строк оскарження
постанови пропущеним за поважних
причин, такий строк підлягає до
поновлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 247, 251, 258, 280, 289 КпАП України,
керуючись ст. ст. 17-19, 70, 71, 122, 143, 159-163, 167,
171-2, 185, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Строк оскарження постанови в справі
про адміністративне правопорушення
поновити.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 231814 від 21
листопада 2013 року посадової особи
Начальника ВДАІ Кузнецовського МВ
УМВС України в Рівненській області
Катеринича Андрій Володимировича про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ст. 122
ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 300
грн. скасувати.

Постанова місцевого загального суду
як адміністративного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку апеляційного оскарження, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Cуддя Рівненського міського суду
Н.Ю.Музичук