Справа № 813/3594/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
Справа №813/3594/14
Суддя Львівського окружного
адміністративного суду Кузан Р.І.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Голови апеляційного суду
Львівської області Каблака Петра
Івановича, Голови Галицького районного
суду міста Львова Волоско Ірини
Романівни про зобов'язання вчинити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
Львівського окружного
адміністративного суду із
вищезазначеним адміністративним
позовом, в якому просять:
- зобов'язати Голову Галицького
районного суду міста Львова Волоско
І.Р. видати рішення Галицького
районного суду м.Львова про визнання
ОСОБА_2 недієздатною;
- зобов'язати Голову апеляційного
суду Львівської області Каблака П.І.
видати рішення апеляційного суду
Львівської області від 28.05.2013р. про
визнання ОСОБА_2 недієздатною, для його
оскарження в подальшому.
Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема,
тим, що колегією суддів апеляційного
суду Львівської області у складі
головуючого судді - Валько Н.М., суддів -
Волинця М.М., Танечника І.В., відмовлено
позивачам у доступі до судового
рішення про визнання ОСОБА_2
недієздатною, прийнятого в судовому
засіданні 28.05.2013р. під час розгляду
апеляції ОСОБА_1 на постанову
Галицького районного суду м.Львова від
25.03.2013р. Вказане вище рішення
Апеляційного суду Львівської області
та рішення Галицького районного суду
м.Львова про визнання ОСОБА_2
недієздатною не були надіслані на
адресу позивачів, що позбавило їх
можливості оскаржити такі. Позивачі
вважають, що відновлення порушеного
права можливе шляхом зобов'язання
відповідачів видати вказані рішення.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - Кодекс, КАС України) передбачено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 КАС
України адміністративний позов -
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно - правових відносинах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Згідно з частиною 3 статті 50 КАС України
відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
КАС України).

За положеннями статті 107 Кодексу суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, зокрема, чи належить позовну
заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства та чи
немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги в
контексті вищенаведених положень
Кодексу, приходжу до висновку, що даний
спір не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Так, позовні вимоги заявлено до голови
апеляційного суду Львівської області
та голови Галицького районного суду
м.Львова щодо зобов'язання їх видати
судові рішення про визнання ОСОБА_2
недієздатною у справі де позивачі
брали участь.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про доступ до судових рішень» кожен
має право на доступ до судових рішень у
порядку, визначеному цим Законом. Це
право забезпечується офіційним
оприлюдненням судових рішень на
офіційному веб-порталі судової влади
України в порядку, встановленому цим
Законом. Особам, які беруть (брали)
участь у справі, забезпечується доступ
до судових рішень у їхній справі в
порядку, встановленому процесуальним
законом.

За положеннями Закону України "Про
судоустрій і статус суддів» посади
голови та заступника голови суду
вважаються адміністративними
посадами. Згідно з статтею 6 цього
Закону суди здійснюють правосуддя
самостійно. Здійснюючи правосуддя,
суди є незалежними від будь-якого
незаконного впливу.

Згідно з статею 126 Конституції України
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України. Вплив на суддів у будь-який
спосіб забороняється.

З аналізу положень статті 24 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» можна зробити висновок, що
голова суду не наділений
повноваженнями здійснювати вплив на
суддів, котрі здійснюють правосуддя, чи
сприяти доступу до інформації, яка
міститься в матеріалах конкретної
справи, що перебуває на розгляді в
іншого судді. Вказане, повністю
узгоджується з приписами ст.ст.126 та 129
Конституції України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про незалежність судової
влади» від 13 червня 2007 року №8
передбачено, що незалежність суддів
при розгляді конкретних судових справ
має забезпечуватись і в самому суді. У
зв'язку з цим неприпустимими є:

- непроцесуальний вплив на суддю з боку
інших суддів, у тому числі тих, що
обіймають адміністративні посади в
судах;

- встановлення контролю за здійсненням
судочинства суддею, виклик його до
вищестоящих судів та вимагання звітів
чи пояснень про розгляд конкретних
справ;

- витребування від судді будь-якої
інформації чи довідок про хід та
перспективи розгляду справи, іншої
інформації, яка може надаватися лише
сторонам у справі та іншим особам,
визначеним процесуальним
законодавством, а також відомостей, які
становлять таємницю нарадчої кімнати;

- прийняття суддею від будь-яких осіб та
розгляд ним заяв, скарг, інших
документів поза встановленим законом
процесуальним порядком.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 р. N 6 "Про деякі
питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Європейський суд з прав людини
неодноразово зазначав, що право на суд,
окремим аспектом якого є право на
доступ до правосуддя, не є абсолютним
(рішення "Голдер проти Великої
Британії", "Де Жуффр де ля Прадель проти
Франції).

Законність процесуальних актів і дій
(бездіяльності) суду, вчинених при
розгляді конкретної справи, не може
перевірятися поза межами
передбаченого законом процесуального
контролю. Намагання здійснити таку
перевірку шляхом подання позову проти
суду чи судді є протиправним
втручанням у здійснення правосуддя і
посяганням на процесуальну
незалежність (статті 126 і 129 Коституції
України).

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року "Про незалежність судової влади"
роз"яснено, що оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним порядком у справі не
допускається; суди повинні відмовляти
у прийнятті позовів з таким предметом.

Враховуючи викладене вище, зазначений
спір не є публічно-правовим спором у
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України.

У спірних правовідносинах відповідачі
- Голова апеляційного суду Львівської
області Каблак Петро Іванович, Голова
Галицького районного суду міста Львова
Волоско Ірина Романівна не є суб'єктами
владних повноважень та не можуть бути
відповідачами.

Згідно з пунктом 1 частини 1, частиною 2
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, про що
постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини 6 статті 109
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі
з підстави, встановленої пунктом 1
частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд такої
справи.

Однак, з урахуванням правових позицій
Верховного Суду України, викладених в
Постанові Пленуму № 8 від 13.06.2007р. «Про
незалежність судової влади», положень
пункту 1 статті 3 та частини 2 статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважаю, що заявлений
позивачами позов не підлягає розгляду
як в порядку адміністративного, так і
будь-якого іншого виду судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір" сума
сплаченого збору підлягає поверненню.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя -

у х в а л и в :

відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Голови апеляційного
суду Львівської області Каблака Петра
Івановича, Голови Галицького районного
суду міста Львова Волоско Ірини
Романівни про зобов'язання видати
судові рішення.

Повернути ОСОБА_2 сплачений нею згідно
з квитанцією № 190 від 12.05.2014р. судовий
збір в сумі 73 грн. 08 копійок.

Повторне звернення до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
ухвала не набрала законної сили.

Суддя
Кузан Р.І.