Справа № 202/26104/13-а
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі:
- Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відділу ДАІ
Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області в особі
інспектора ДПС РДПС ВДАІ ДМУ ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
сержанта міліції Борщ І.В., про
оскарження правового акту
індивідуальної дії суб'єкта владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з зазначеною
позовною заявою в якій просить суд:
поновити строк на оскарження постанови
у справі про адміністративне
правопорушення; визнати протиправною
та скасувати постанову серії СЕ1№089098
від 19.04.2013 року в справі про
адміністративне правопорушення
винесену інспектором ДПС РДПС ВДАІ ДМУ
ГУ МВС України в Дніпропетровській
області сержантом міліції Борщем І.В.
про визнання його винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
260,00 грн.; закрити провадження у справі
про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що справа була розглянута
поверхнево та не об'єктивно, відомості
викладені у протоколі та постанові не
відповідають фактичним обставинам
справи, постанову винесено з грубим
порушенням його прав, передбачених ст.
268 КУпАП.

Позивач в судове засідання не
з'явився, завчасно сповістив про
можливість розгляду справи за його
відсутності, підтримав позовні вимоги
та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, не сповістив про причини неявки
та можливість розгляду справи за його
відсутності, заперечень проти позовних
вимог та доказів не надав.

Згідно ч.4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним причину
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що сторони
знаходяться у публічно-правових
відносинах, які врегульовані Кодексом
адміністративного судочинства
України. Постанова про притягнення
фізичних осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п. 3 Постанови
Пленуму Вищого Адміністративного Суду
України № 2 від 06.03.2008 року).

09.04.2013 року відносно позивача був
складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 575245 відповідно до якого позивач,
09.04.2013 року, о 09:54 год., в м.
Дніпропетровську, на посту ДАІ в с.
Сухинівка, Кобеляцького району,
керував автомобілем НОМЕР_1, та порушив
встановлене в населеному пункті
обмеження швидкості на 28 км/г, а саме
рухався з перевищенням в зоні дії
дорожнього знаку 3.29 «Обмеження
максимальної швидкості руху 50 км/г».

На підставі даного протоколу
відповідачем було винесено постанову
серії СЕ 1 № 089098 у справі про
адміністративне правопорушення від
19.04.2013 року за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,
відповідно до якої позивача притягнуто
до адміністративної відповідальності
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260
грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідачу було запропоновано
надати суду свої заперечення та докази
щодо правомірності своїх дій та
прийнятого рішення, але відповідач
доказів правопорушення не надав.

Як вбачається із справи, рішення
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
базується лише на даних протоколу про
адміністративне правопорушення, який
хоч і в силу ст.ст. 251, 256 КУпАП є
допустимим, але в даному випадку, на
думку суду, недостатнім доказом, який
свідчив би про наявність в діях
позивача складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП.

Відповідачем не було надано
доказів, які б спростовували пояснення
та заперечення позивача, викладені у
протоколі та у позові.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В протоколі та за результатами
розгляду справи в постанові не
з'ясовано обставини, що обтяжують або
пом'якшують відповідальність, що не
відповідає вимогам ст.ст. 33, 280 КУпАП.

Зазначена постанова винесена з
порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим кодексом та іншими
законами України, оскільки не
вмотивовано, чому саме стягнення у
вигляді штрафу в розмірі - 260 гривень,
буде достатнім для виховання позивача
в дусі додержання законів України, а
також запобігатиме вчиненню нових
правопорушень як самою особою, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова
повинна містити опис обставин,
установлених при розгляді справи.

Незважаючи на заперечення позивача
викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення,
відповідач їх не спростував.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності до
закону (…).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані,
зокрема, встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
поясненнями свідків, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами (…).

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За розгляду справи не встановлено, що
саме позивач дійсно вчинив
вищезазначене правопорушення,
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів з приводу
правомірності винесення оскаржуваної
постанови та притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.
Рішення про накладення
адміністративного стягнення винесено
без врахування даних про особу
позивача, його майнового стану та
обставин, які пом'якшують або обтяжують
відповідальність.

Постановою позивача визнано винним у
адміністративному правопорушенні,
передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідачу було запропоновано надати
суду свої заперечення та докази щодо
правомірності своїх дій та прийнятого
рішення, але відповідач доказів своєї
правомірності суду не надав.

В протоколі та постанові не зазначено
яким саме технічним засобом
вимірювалася швидкість керованого
позивачем автомобіля.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги, що
відповідачем не надано доказів на
підтвердження наявності
адміністративного правопорушення,
винності позивача у його вчиненні, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову щодо скасування
постанови, оскільки рішення про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
ґрунтується на нормах чинного КУпАП та
належним чином не вмотивовано, з огляду
на що не може вважатися законним, під
час складання протоколу та винесення
відповідачем постанову не з'ясовані та
не враховані обставини відповідно до ч.
2 ст. 33 КУпАП, не спростовані пояснення
та заперечення позивача.

Вирішуючи питання про закриття
провадження у справі суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 284 КУпАП України
по справі про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
виносить одну з таких постанов: про
накладення адміністративного штрафу;
про застосування заходів впливу,
передбачених ст. 24-1 КУпАП України; про
закриття справи. В даному випадку суд
не є органом, що виніс оскаржувану
постанову по справі про
адміністративне правопорушення, тому в
цій частині позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-9, 70-71, 79, 86, 128, 159, 160, 161,
162, 163, 255, 257 КАС України, ст. 22, 24,
256, 288 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до
адміністративного суду.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову серії СЕ 1 № 089098 від 19.04.2013
року винесену інспектором ДПС РДПС
ВДАІ ДМУ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області сержантом
міліції Борщем І.В. у справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д.С.
Шклярук