Справа № 872/8611/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2013 рокусправа № 811/329/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2013 р. у справі № 811/329/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

"30" січня 2013 р. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17
грудня 2012 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 60 627,85 грн., та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 15 156,96 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем невірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права, висновки акту не відповідають
чинному законодавству
(бухгалтерському та податковому
обліку), а отже оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2013
р. у справі № 811/329/13-а в задоволенні
адміністративного позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовлено.

Постанову суду мотивовано
недоведеністю факту поставки
нафтопродуктів від контрагента до
позивача, через відсутність
товарно-транспортних накладних, що в
свою чергу, свідчить про безтоварність
укладених позивачем угод.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2013
р. у справі № 811/329/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не вірно встановив
обставини по справі. Скаржник
посилається на те, що правомірність
укладених угод підтверджена належним
чином оформленою первинною
документацією, а відсутність
товарно-транспортних накладних
пояснюється тим, що пальне
доставлялось контрагентом позивача
ТОВ «БМК-Оіл», власним транспортом.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники відповідача. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представників відповідача
суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників відповідача
не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вбачає підстави
для задоволення апеляційної скарги,
внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
достовірності декларування податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «БМК-Оіл» за період з 01.04.2010 року по
30.06.2012 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що
до складу податкового кредиту ФОП
ОСОБА_1 віднесено придбання товарів
(робіт, послуг) на загальну суму 363 767,10
грн. в тому числі ПДВ 60 627,85грн. по
взаємовідносинах з ТОВ «БМК - Оіл».

За результатами перевірки складено акт
від 03.12.2012 року №651/17-1/НОМЕР_1, яким
зафіксовані виявлені під час перевірки
порушення, а саме:

- ч.1 ст.203, ст. ст. 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України
в частині недодержання в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними при
обсягах придбання та продажу, які є
недійсними,

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.6 ст.201 ПК
України - завищено податковий кредит з
податку на додану вартість на загальну
суму 60627,85 грн., в тому числі: за вересень
2011 року в сумі 27606 грн. за жовтень 2011
року в сумі 33021,85 грн.

17.12.2012 року на підставі Акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
75784,81 грн. з яких за основним платежем
60627,85 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 15156 грн.

Не погодившись з винесеним податковим
повідомленням-рішенням позивач
звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Положеннями п. 138.2 статті 138 ПК
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту,
є податкова накладна, що видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця. При здійсненні
операцій з постачання товарів/послуг
платник податку - продавець
товарів/послуг зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну після
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У п.198.6 ст.198 ПК України визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ТОВ «БМК - Оіл» було
укладено договір зберігання №1 від 26
вересня 2011 року та договір поставки
нафтопродуктів від 02 серпня 2011 року
№02/08.

На підтвердження виконання зазначених
вище договір, позивачем надано до суду
копії накладних, акти надання послуг,
податкові накладні, акти приймання
нафти або нафтопродуктів, видаткових
накладних, рахунків-фактур та виписок
по особовому рахунку.

Відмова у задоволенні позовних вимог
судом першої інстанції обумовлена
відсутністю товарно-транспортних
накладних, проте колегія суддів не
погоджується з таким висновком суду з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи ФОП
ОСОБА_1 є власником вкладу
паливно-мастильних матеріалів, що
розташований за адресою АДРЕСА_1. За
договором зберігання, укладеного між
ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «БМК-Оіл» 26.09.2011 року,
позивачем прийнято на зберігання
паливно-мастильні матеріали. Даний
договір та його реальне виконання
підтверджені актами
приймання-передавання, податковими
накладними банківськими виписками про
оплату послуг, рахунками-фактурами
тощо.

Так судом першої інстанції
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбало у
ТОВ "БМК-Оіл" нафтопродукти (дизельне
пальне). Факт придбання
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
платіжними дорученнями, копії яких
долучено до справи.

Крім того, причина відсутності
товарно-транспортних накладних
полягає в тому, що транспортування
нафтопродуктів здійснювалося
транспортом директора «БМК-Оіл», для
власних потреб та зберігалася в
резервуарах, що належать позивачеві за
договорами зберігання ПММ.

Кім того, колегія суддів зазначає, що з
огляду на те, що ПММ вже знаходились на
складі у позивача за договором
зберігання, необхідність
транспортувати дане паливо для
реалізації договору купівлі-продажу
нафтопродуктів, укладеного між ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ «БМК-Оіл», фактично
відсутня.

Придбані ПММ в подальшому позивач
реалізував, що підтверджується
відповідними документами.

Усі надані первинні документи на
підтвердження факту поставки та
подальшої реалізації ПММ, були
досліджені судом апеляційної
інстанції, на підставі чого колегія
суддів дійшла висновку про реальність
операції позивача щодо придбання
нафтопродуктів, оскільки зазначена
операція призвели до зміни майнового
стану платника податків, метою
придбання дизельного пального було
його подальше використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності ФОП ОСОБА_1
При цьому усі первинні документи
оформлені належним чином та
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV.

Таким чином, оскільки належними та
допустимими доказами відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що правочин,
укладений позивачем з ТОВ "БМК-Оіл"
відповідає нормам чинного
законодавства України, фактичні
обставини об'єктивно засвідчують
здійснення дослідженої судом
господарської діяльності позивача із
вказаним товариством, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами,
складеними на виконання умов
викладених вище договірних відносин.

Враховуючи відсутність зауважень
податкового органу щодо змісту
первинних документів, які
підтверджують витрати позивача та
будь-яких інших доводів щодо
непідтвердження витрат позивача, крім
встановлення безтоварності операцій
на підставі відсутності
товарно-транспортних накладних, суд
приходить до висновку про
безпідставність висновків податкового
органу щодо збільшення суми грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_1

Отже, суд апеляційної інстанції вважає,
що наданими первинними документами
повністю підтверджується зв'язок
понесених позивачем витрат на
придбання ПММ з подальшим його
використанням у межах своєї
господарської діяльності, а тому ФОП
ОСОБА_1 правомірно сформовано
податковий кредит.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального права, а
також враховано не всі встановлені у
справі обставини, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
тому оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 квітня
2013 р. у справі № 811/329/13-а - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 квітня
2013 р. у справі № 811/329/13-а - скасувати.

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
№ від 17 грудня 2012 року.

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до ст. 254 КАС України та
може бути оскаржена відповідно до ст. 212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай