Справа № 2а-13961/11
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Жарікова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, відповідно до
ч.1 ст.41 КАС України у відкритому
судовому засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква про незаконні дії
стосовно утримання коштів із пенсії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Біла Церква про
незаконні дії стосовно утримання
коштів із пенсії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
норм матеріального права та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква щодо утримання з позивача
20% від розміру пенсії з 10 січня 2004 року
по 30 листопада 2009 року, що у загальному
розмірі становить 12743,82 грн., виплаченої
внаслідок незаконного нарахування
доплат до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, є неправомірними.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква та отримує пенсію по
інвалідності у відповідності до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка була призначена з 16 листопада 1999
року, є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
віднесений до 1 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого Київською
облдержадміністрацією 16 грудня 1999
року. Після виходу на пенсію позивач
продовжував працювати до 09 січня 2004
року.

Позивачу відповідно до заяви та копії
трудової книжки, поданих до Управління
Пенсійного фонду України в м.Біла
Церква 31 грудня 2004 року, встановлена
доплата до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі 5,20 грн., згідно ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем було проведено
відповідний перерахунок пенсії з
врахуванням п.«а» ч.1 постанови
Кабінету Міністрів України №374 від 28
березня 2002 року «Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
пенсій, призначених відповідно до
інших законів України, які раніше не
підвищувались» та постанови Кабінету
Міністрів України від 11 березня 2009
року №198 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», які передбачають збільшення
пенсії з 01 квітня 2002 року непрацюючим
пенсіонерам на 12% (без урахування
надбавок, підвищення, додаткових
пенсії).

З огляду на те, що позивач, починаючи з 05
листопада 2001 року зареєстрований як
фізична особа-підприємець, чим порушив
вимоги ст.ст.16, 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідачем за період з
10 січня 2004 року по 30 листопада 2009 рік, за
який виникла переплата, було утримано з
пенсії позивача по 20% щомісяця до
повного погашення переплати, а саме до
лютого 2012 року, а всього в сумі в сумі
12743,82 грн., згідно рішення №2800 від 08
грудня 2009 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку щодо відсутності правових
підстав для задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Відповідно до ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживання з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно ч.1 ст.103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживання з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміну у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії,
провадяться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003 року №6-4, повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
проводиться відповідно до статті 103
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміни у складі
сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку, стягуються на
підставі рішень органу, що призначає
пенсії. Відрахування на підставі
рішень органу, що призначає пенсії,
провадиться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав.

Згідно п.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застрахована особа
зобов'язана повідомляти територіальні
органи Пенсійного фонду про зміну
даних, що вносяться до її персональної
облікової картки в системі
персоніфікованого обліку та
Державному реєстрі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, виїзд за межі
держави та про обставини, що
спричиняють зміну статусу
застрахованої особи, протягом десяти
днів з моменту їх виникнення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до заяви та копії трудової
книжки, яку позивач подав до Управління
пенсійного фонду України у м.Білій
Церкві 31 грудня 2004 року, встановлена
доплата до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі 5,20 грн., а також, розмір пенсії
позивачу було перераховано у
відповідності до вимог п.«а» ч.1
постанови Кабінету Міністрів України
№374 від 28 березня 2002 року «Про
підвищення розмірів пенсії,
призначених відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також пенсій, призначених відповідно
до інших законів України, які раніше не
підвищувалися», яка передбачає
збільшення пенсії з 01 квітня 2002 року
непрацюючим пенсіонерам на 12% (без
урахування надбавок, підвищення,
додаткових пенсій), та постанови
Кабінету Міністрів України від 11
березня 2009 року №198 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

У вищевказаній заяві позивач зазначив,
що підприємницькою діяльністю не
займається та не працює, також підписав
зобов'язання повідомляти органи, що
призначають пенсію, в разі
працевлаштування, однак, згідно
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії В02
№206970, позивач, починаючи з 05 листопада
2001 року, зареєстрований як фізична
особа-підприємець. З огляду на те, що
позивач не повідомив відповідача, що
починаючи з 05 листопада 2001 року він
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, тобто фактично
віднесений до зайнятого (працюючого)
населення, виникла переплата пенсії з
вини самого позивача у розмірі 12743,82
грн., що підтверджується відповідними
розрахунками.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року №836 та постанови Кабінету
Міністрів України №936 від 20 вересня 2005
року не передбачено виплата доплати за
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю працюючим
пенсіонерам органами Пенсійного фонду
України, тому, оскільки позивач на
період з 10 січня 2004 року по 30 листопада
2009 рік був працюючим пенсіонером, а ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не передбачає виплату
доплати до пенсії працюючим
пенсіонерам органами пенсійного фонду,
вимоги позивача до Управління
Пенсійного фонду України в м.Біла
Церква про визнання протиправними дій
та стягнення утриманих із пенсії
коштів є необґрунтованими.

Доводи позивача, що суми пенсій, які
перераховувалися йому на ощадну
книжку, різняться з сумами пенсій,
вказаних в розрахунках відповідача,
судом не приймаються, оскільки після
подання позивачем заяви 31 грудня 2004
року, відповідачем було проведено
перерахунок пенсії, починаючи з 10 січня
2004 року, і різниця недоплачених сум
пенсії була перерахована позивачу
відповідачем на його ощадну книжку в
сумі 1507,60 грн. - 01 липня 2005 року, що
підтверджується копією ощадної книжки,
тобто після подання вказаної заяви
позивачем 31 грудня 2004 року,
відповідачем проведено донарахування
сум пенсії з 10 січня 2004 року, а
розрахунок відповідачем надано вже з
урахуванням перерахованих сум пенсії,
починаючи з 10 січня 2004 року.

З огляду на те, що виникла переплата
пенсії у сумі 12743,82 грн., на підставі
неповідомлення позивачем Управління
Пенсійного фонду України в м.Біла
Церква щодо реєстрацію ОСОБА_2, як
фізичної особи-підприємця,
відповідачем було утримано з пенсії
позивача по 20% щомісяця до повного
погашення переплати, а саме до лютого
2012 року, а всього в сумі в сумі 12743,82
грн., згідно рішення №2800 від 08 грудня 2009
року.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується колегія суддів, що дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква щодо утримання з пенсії
позивача по 20% щомісяця до повного
погашення переплати є обґрунтованими,
оскільки чинним законодавством не
обмежено строк, за який стягуються
надміру виплачені суми пенсії,
позивачем безпідставно отримані суми
пенсії у розмірі 12743,82 грн., оскільки не
було подано інформації щодо реєстрації
ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 19
травня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.