Справа № 2а-41947/09/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. м. Київ
К-32288/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інет-Сервіс»

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 вересня 2010 року

у справі № 2-а-41947/09/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інет-Сервіс»

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова

про скасування та визнання податкових
повідомлень-рішень протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інет-Сервіс» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 07 липня 2009 року та № /1
від 14 вересня 2009 року .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2010
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова №
/1 від 14 вересня 2009 року. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Інет-Сервіс» витрати зі
сплати судового збору у розмірі 1,70 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2010 року постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2010 року скасовано в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова №
/1 від 14 вересня 2009 року. Прийнято в
цій частині нову постанову, якою в
позові про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова №
/1 від 14 вересня 2009 року
відмовлено. В іншій частині постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «Інет-Сервіс»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2010 року та залишити в силі постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2010
року.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова,
посилаючись на те, що рішення суду
апеляційної інстанції є законним та
обґрунтованим, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 вересня 2010 року - без змін.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
провела планову виїзну перевірку ТОВ
«Інет-Сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 02 жовтня 2007 року по 31 грудня 2008
року, валютного та іншого
законодавства за період з 02 жовтня 2007
року по 31 грудня2008 року, за
результатами якої був складений акт №
3230/2305/35473955 від 22 червня 2009 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема:
вимоги підпунктів 4.1.1, 4.1.3 пункту 4.1
статті 4, підпунктів 7.6.1, 7.6.3 пункту 7.6
статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток у періоді, що перевірявся, на
загальну суму 594105,00 грн., у тому числі:
за 1 півріччя 2008 року - 594105,00 грн., за 9
місяців 2008 року - 594105,00 грн., за 2008 рік -
594105,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що позивач у 2 кварталі 2008 року завищив
на 2922571,00 грн. витрати від операцій з
придбання у ЗАТ «Завод тонкого
органічного синтезу «БАРВА» згідно
договору купівлі-продажу цінних
паперів № Б80207-1/1 від 07 лютого 2008 року
акцій ВАТ «Укрзалізобетонбуд»,
оскільки постановою Господарського
суду Дніпропетровської області від 02
листопада 2007 року у справі № А8/435-07 було
визнано недійсними записи про
проведення державної реєстрації та
перереєстрації ВАТ
«Укрзалізобетонбуд», установчі
документи ВАТ «Укрзалізобетонбуд» та
свідоцтво про реєстрацію випуску акцій
ВАТ «Укрзалізобетонбуд», а також
припинено юридичну особу ВАТ
«Укрзалізобетонбуд», у зв'язку з чим
податковий орган дійшов висновку, що
вказаний договір має безтоварний
характер та є нікчемним в силу положень
статті 228 Цивільного кодексу України.
Також, у акті перевірки було вказано, що
позивач неправомірно відобразив у
окремому податковому обліку
фінансових результатів операцій з
цінними паперами витрати у сумі 32922751,00
грн. у зв'язку з придбанням у ЗАТ «ТД
«Чумацький шлях» згідно договору
купівлі-продажу акцій першого випуску
ЗАТ «ТД «Чумацький шлях» № 1 від 15 липня
2008 року акцій цього товариства,
оскільки лише в момент здійснення
продажу придбаного у емітента цінного
паперу товариство має право на
відображення витрат, пов'язаних із
придбанням такого цінного паперу та
доходів від його продажу

07 липня 2009 року ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ТОВ «Інет-Сервіс» суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток у розмірі 891320,00 грн., з яких:
594105,00 грн. - за основним платежем, 297215,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалося
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого рішенням ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова від 11
вересня 2009 року № 14954/10/25-007 «Про
результати розгляду первинної скарги»
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 07 липня 2009 року було
скасоване в частині нарахованого
податку на прибуток у розмірі 45,00 грн.
та застосованої штрафної санкції у
розмірі 22,50 грн., а в іншій частині
оспорюване податкове
повідомлення-рішення було залишене без
змін.

14 вересня 2009 року ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова на підставі акту
перевірки та з урахуванням процедури
адміністративного оскарження прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/1, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ТОВ «Інет-Сервіс»
суму податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток у розмірі 891252,50 грн., з яких:
594060,00 грн. - за основним платежем, 297192,50
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що позивач мав право на
збільшення витрат за операціями з
цінними паперами на суму витрат,
понесених у зв'язку з придбанням акцій
ЗАТ «ТД «Чумацький шлях», оскільки
вказані операції для нього не є
емісією. При цьому, суд вказав, що
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог підпункту
7.6.3 пункту 7.6 статті 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» щодо включення до валових
витрат за операціями з цінними
паперами витрат, понесених у зв'язку з
придбанням акцій ВАТ
«Укрзалізобетонбуд», знайшов своє
підтвердження в ході розгляду справи.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з того, що
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 07 липня 2009 року є
відкликаним у відповідності до
положень підпункту «б» підпункту 6.4.1
пункту 6.4 статті 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в цій частині, виходив з того, що
оскільки ТОВ «Інет-Сервіс» є
засновником ЗАТ «ТД «Чумацький шлях»
та власником 100% акцій зазначеного
товариства, то при придбанні акцій
першого випуску ЗАТ «ТД «Чумацький
шлях» здійснено пряму фінансову
інвестицію, з огляду на що витрати,
понесених у зв'язку з придбанням акцій
ЗАТ «ТД «Чумацький шлях», не можуть
бути враховані у складі фінансових
витрат на придбання акцій при
визначенні фінансового результату від
операцій з цінними паперами.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками судів попередніх інстанцій
колегія суддів не може, з огляду на
наступне.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
акція має номінальну вартість,
установлену в національній валюті.

За приписами абзаців 1, 2 статті 28 Закону
України «Про господарські товариства»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
акції купуються учасниками при
створенні акціонерного товариства на
підставі договору з його засновниками,
а при додатковому випуску акцій у
зв'язку із збільшенням статутного
(складеного) капіталу - з товариством.
Акція може бути придбана також на
підставі договору з її власником або
держателем за ціною, що визначається
сторонами, або за ціною, що склалася на
фондовому ринку.

Отже, положеннями чинного на момент
виникнення спірних правовідносин
законодавства про цінні папери було
передбачено можливість емісії
(випуску) акцій, виходячи з розміру
статутного фонду акціонерного
товариства (що відповідає номінальній
вартості таких акцій) та їх розміщення
(продажу) учасникам товариства за
договірною чи ринковою ціною (тобто за
номінальною вартістю чи а ціною, вищою
від номінальної вартості).

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) валовий доход
включає загальні доходи від продажу
товарів (робіт, послуг), у тому числі
допоміжних та обслуговуючих
виробництв, що не мають статусу
юридичної особи, а також доходи від
продажу цінних паперів, деривативів,
іпотечних сертифікатів участі,
іпотечних сертифікатів з фіксованою
дохідністю, сертифікатів фондів
операцій з нерухомістю (за винятком
операцій з їх первинного випуску
(розміщення), операцій з їх кінцевого
погашення (ліквідації) та операцій з
консолідованим іпотечним боргом
відповідно до закону).

Згідно з підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до валового доходу
включаються, зокрема, доходи від
здійснення операцій з цінними
паперами.

Порядок оподаткування операцій з
цінними паперами та деривативами
визначений в пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Водночас, абзацом 5 підпункту 7.6.1 пункту
7.6 статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
норми цього пункту не поширюються на
операції з емісії корпоративних прав
або інших цінних паперів, що
здійснюються платником податку, а
також з їх зворотного викупу або
погашення таким платником податку.

Таким чином, операції з випуску
(власної емісії) акцій платником
податку на прибуток не відносяться до
операцій з цінними паперами, що
відображаються у податковому обліку за
правилами пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», а також відповідно до
підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Разом з цим, Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено отримання емітентом -
платником податку на прибуток такого
виду доходу від здійснення операцій з
розміщення (продажу) цінних паперів як
емісійний дохід, що являє собою суму
перевищення надходжень, отриманих
емітентом від продажу власних акцій
або інших корпоративних прав та
інвестиційних сертифікатів, над
номінальною вартістю таких акцій або
інших корпоративних прав та
інвестиційних сертифікатів (при їх
первинному розміщенні), або над ціною
зворотного викупу при повторному
розміщенні інвестиційних сертифікатів
та акцій інвестиційних фондів (пункт 1.27
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин)).

Отже, сума перевищення надходжень,
отриманих емітентом при розміщенні
власних акцій нової емісії над
номінальною вартістю таких акцій,
включається до валового доходу
емітента - платника податку на прибуток
як доход з інших джерел згідно з
положеннями підпункту 4.1.6 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, лише в момент здійснення
продажу придбаного у емітента цінного
паперу суб'єкт господарювання має
право на відображення витрат,
пов'язаних із придбання такого цінного
паперу та доходів від його продажу.

Відповідно до положень підпункту 1.28.2
пункту 1.28 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) під фінансовою
інвестицією слід розуміти
господарську операцію, яка передбачає
придбання корпоративних прав, цінних
паперів, деривативів та інших
фінансових інструментів. Фінансові
інвестиції поділяються на прямі та
портфельні. Пряма інвестиція - це
господарська операція, яка передбачає
внесення коштів або майна до
статутного фонду юридичної особи в
обмін на корпоративні права, емітовані
такою юридичною особою. Портфельна
інвестиція - це господарська операція,
яка передбачає придбання цінних
паперів, деривативів та інших
фінансових активів за кошти на
фондовому ринку (за винятком операцій
із скупівлі акцій як безпосередньо
платником податку, так і пов'язаними з
ним особами, в обсягах, що перевищують 50
відсотків загальної суми акцій,
емітованих іншою юридичною особою, які
належать до прямих інвестицій).

Підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що не
включаються до складу валового доходу
суми коштів або вартість майна, що
надходять платнику податку у вигляді
прямих інвестицій або реінвестицій у
корпоративні права, емітовані таким
платником податку, в тому числі грошові
або майнові внески, згідно з договорами
про спільну діяльність на території
України без створення юридичної особи.

Як правомірно встановлено судом
апеляційної інстанції та
підтверджується матеріалами справи,
відповідно до протоколу установчих
зборів ЗАТ «ТД «Чумацький шлях» від 15
липня 2008 року № 1 в установчих зборах
брав участь один засновник ЗАТ «ТД
«Чумацький шлях» - ТОВ «Інет-Сервіс»,
який підписався на 100% акцій ЗАТ «ТД
«Чумацький шлях» (т.1 арк. справи 92-95) та
відповідно до договору купівлі-продажу
акцій першого випуску ЗАТ «ТД
«Чумацький шлях» № 1 від 15 липня 2008 року
(т.1 арк. справи 96) ТОВ «Інет-Сервіс
придбало 100% акцій ЗАТ «ТД «Чумацький
шлях» у кількості 700000 штук загальною
вартість 700000,00 грн.

З огляду на те, що ТОВ «Інет-Сервіс» є
засновником ЗАТ «ТД «Чумацький шлях»
та власником 100% акцій цього товариства,
колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
що при купівлі акцій першого випуску
ЗАТ «ТД «Чумацький шлях» позивач
здійснив пряму фінансову інвестицію.

Таким чином, оскільки прямі інвестиції
здійснюються платником податку на
поворотній основі, суд апеляційної
інстанції дійшов правомірного
висновку, що витрати позивача на
придбання таких акцій не можуть бути
враховані у складі фінансових витрат
на придбання акцій при визначенні
фінансового результату від операцій з
ццінними паперами відповідно до
положень пункту 7.6 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
правомірність визначення позивачу
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на прибуток за вказаним
епізодом.

Державним органом по регулюванню
відносин на ринку цінних паперів є
Державна комісія з цінних паперів та
фондового ринку, компетенція якої
визначена статтею 47 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) та статтею 5
Закону України «Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 9 статті 6 Закону
України «Про цінні папери та фондовий
ринок» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
реєстрацію випуску акцій здійснює
Державна комісія з цінних паперів та
фондового ринку в установленому нею
порядку. Обіг акцій дозволяється після
реєстрації Державною комісією з цінних
паперів та фондового ринку звіту про
результати розміщення акцій та видачі
свідоцтва про реєстрацію випуску
акцій.

Порядок скасування реєстрації
випусків акцій та анулювання свідоцтв
про реєстрацію випусків акцій у зв'язку
з припиненням діяльності акціонерного
товариства шляхом його ліквідації
визначений у розділі ІІ Порядку
скасування реєстрації випусків акцій
та анулювання свідоцтв про реєстрацію
випуску акцій, затвердженого рішенням
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 30 грудня 1998 року №
222 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Протягом 7 робочих днів після прийняття
рішення про ліквідацію комісія з
припинення акціонерного товариства
(ліквідаційна комісія, ліквідатор тощо)
(далі - комісія) повинна подати до
реєструвального органу документи,
визначені в цьому підпункті (підпункт
1.1 пункту 1 розділу ІІ вказаного Порядку
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)).

Уповноважена особа реєструвального
органу видає розпорядження про
зупинення обігу акцій протягом 15
робочих днів з дати надходження до
реєструвального органу документів,
зазначених у підпункті 1.1 пункту 1 цього
розділу (підпункт 1.2 пункту 1 розділу ІІ
вказаного Порядку (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин)).

Реєструвальний орган протягом 3
робочих днів з дати видання
розпорядження про зупинення обігу
акцій направляє його емітенту та
реєстроутримувачу (при документарній
формі випуску акцій) або депозитарію
(при бездокументарній формі випуску
акцій), який обслуговує акції цього
емітента (підпункт 1.3 пункту 1 розділу
ІІ вказаного Порядку (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин)).

Реєструвальний орган забезпечує
опублікування інформації про
зупинення обігу акцій в одному зі своїх
офіційних друкованих видань протягом 15
календарних днів з дати видання
розпорядження про зупинення обігу
акцій (підпункт 1.4 пункту 1 розділу ІІ
вказаного Порядку (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин)).

Починаючи з дати опублікування
інформації про зупинення обігу акцій в
одному з офіційних друкованих видань
реєструвального органу, забороняється
здійснення цивільно-правових
договорів з акціями, обіг яких зупинено
(підпункт 1.5 пункту 1 розділу ІІ
вказаного Порядку (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин)).

Дата опублікування інформації про
зупинення обігу акцій в одному з
офіційних друкованих видань
реєструвального органу є датою
закриття реєстру (при документарній
формі випуску акцій) або датою, на яку
складається зведений обліковий реєстр
і здійснюється операція обмеження в
обігу акцій (при бездокументарній
формі випуску акцій) (підпункт 1.6 пункту
1 розділу ІІ вказаного Порядку (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин)).

Саме з цієї дати відбувається
анулювання свідоцтва про реєстрацію
випуску акцій і останні втрачають
статус цінного паперу.

Відповідно до частини 1 статті 178
Цивільного кодексу України (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) об'єкти цивільних прав
можуть вільно відчужуватися або
переходити від однієї особи до іншої в
порядку правонаступництва чи
спадкування або іншим чином, якщо вони
не вилучені з цивільного обороту, або
не обмежені в обороті, або не є
невід'ємними від фізичної чи юридичної
особи.

Разом з цим, суди першої та апеляційної
інстанцій не встановили, чи
відповідали акції ВАТ
«Укрзалізобетонбуд» в період
проведення позивачем операцій з їх
купівлі-продажу у ЗАТ «Завод тонкого
органічного синтезу «БАРВА» згідно
договору купівлі-продажу цінних
паперів № Б80207-1/1 від 07 лютого 2008 року
критеріям, встановлені чинним
законодавством для цінних паперів, з
урахуванням того, що розпорядження №
25-С-А було прийняте Державною комісією
з цінних паперів та фондового ринку 01
квітня 2008 року (т.1 арк. справи 112).

Також, суди попередніх інстанцій не
встановили, чи набрала законної сили
постанова Господарського суду
Дніпропетровської області від 02
листопада 2007 року у справі №А8/435-07, з
урахуванням інформації, вказаної у
листі Господарського суду
Дніпропетровської області від 26 січня
2010 року (т.1 арк. справи 130), а також
зважаючи на те, що згідно витягів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 17 листопада 2009 року та станом
на 08 лютого 2010 року ВАТ
«Укрзалізобетонбуд» знаходилось у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1
арк. справи 66-69, 135-140).

Вказані обставини є предметом
доказування та підлягають
обов'язковому встановленню судом.

Отже, суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення, та інших
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, а також щодо
розмежування визначених податковим
органом сум окремо по обох епізодах, а
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права могли призвести
до неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2010 року та постанова
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 вересня
2010 року підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняте обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч.
4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інет-Сервіс» задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2010
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 вересня 2010 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна