Справа № 810/7100/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/7100/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 13 листопада 2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, та
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову, якою
в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, у період з 16 жовтня 2013 року
по 29 жовтня 2013 року посадовими особами
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, 78.1.8 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України та на
виконання наказу № 568 від 16 жовтня 2013
року проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
щодо правомірності нарахування
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в наступних звітних періодах
за січень-лютий та квітень-серпень 2013
року, результати якої оформлено актом
№ 1582/15-2/НОМЕР_3 від 29 жовтня 2013 року.

У ході перевірки встановлено факт
порушення позивачем: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, у результаті чого
позивачем безпідставно завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у наступних звітних періодах
за лютий 2013 року на суму 1 033,00 грн., за
червень 2013 року у сумі 117 392,00 грн., за
липень 2013 року у сумі 11 813,00 грн. та за
серпень 2013 року у сумі 43,00 грн., загалом -
130 281,00 грн.; безпідставно завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за лютий 2013 року у
розмірі 104 165,00 грн.

Виявлені порушення пов'язані з
формуванням ФОП ОСОБА_4 показників
податкового кредиту за господарськими
операціями з ПП «Лукойл Україна», ТОВ
«Золотек», ТОВ «Альянс Ойл Україна», що
не підтверджені податковими
накладними та операціями імпорту двох
напівпричепів, що належать на праві
приватної власності фізичній особі, а
не фізичній особі - суб'єкту
господарювання, що у свою чергу не дає
можливості вважати майно (основні
фонди), яке перебуває у приватній
власності фізичної особи, основними
фондами суб'єкта господарювання -
фізичної особи.

На підставі висновків акту перевірки, 13
листопада 2013 року відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення: №,
відповідно до якого позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 104
165,00 грн., та № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 130
281,00 та нараховані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 65 142,00 грн.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та вважаючи
їх протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 зареєстрований в якості
фізичної особи - підприємця 20 травня 1997
року виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця серії
НОМЕР_5.

Згідно зі Свідоцтвом № НОМЕР_6 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, позивач є платником ПДВ з 30
вересня 1997 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем у ПІІ «Лукойл Україна»
придбано дизельне паливо, у кількості
607,843 л. Згідно з платіжним дорученням №
33 від 11 січня 2013 року, позивачем
сплачено вартість дизельного палива,
що становить 6 200,00 грн., у тому числі ПДВ
- 1 033,33 грн.

За наслідками такої господарської
операції позивачеві видана податкова
накладна № 4003413 від 11 січня 2013 року, з
відміткою про її включення до Єдиного
реєстру податкових накладних.

У лютому 2013 року позивачем придбано
дизельне паливо (євро) марки «F» у
кількості 8 750,00 літрів, що
підтверджується видатковою накладною
№ 30000278 від 11 лютого 2013 року на суму 80
062,50 грн., у тому числі ПДВ - 13 343,75 грн.,
товарно-транспортною накладною №
АО030000278/123 від 11 лютого 2013 року.

Згідно з платіжним дорученням № 62 від 08
лютого 2013 року, позивачем оплачено
вартість дизельного палива у розмірі 80
062,50 грн., у тому числі ПДВ - 13 343,75 грн. та
отримано від постачальника податкову
накладну № 23/3 від 08 лютого 2013 року.

Крім того, на виконання укладеного між
позивачем та ТОВ «Е100 Україна» договору
комісії постачальником послуг
виписано на користь позивача податкові
накладні № 106 від 14 липня 2013 року на
суму 152,64 грн., у тому числі ПДВ - 25,44 грн.,
№ 472 від 31 липня 2013 року на суму 105,65 грн.,
у тому числі ПДВ - 17,51 грн.

Виконання умов договору комісії
підтверджується актами надання послуг
з комісії № 1692 від 15 липня 2013 року та №
1909 від 31 липня 2013 року, звітами
комітенту № 1692 від 15 липня 2013 року та №
1909 від 31 липня 2013 року.

Крім того, позивачем у ТОВ «Золотий
Екватор» придбано дизельне паливо, у
кількості 57,740 л. Позивачем сплачено
вартість дизельного палива, що
становить 599,92 грн., на що позивачеві
видана податкова накладна № 6214/18 від 18
грудня 2012 року на суму 599,92 грн., у тому
числі ПДВ - 99,99 грн., з відміткою про її
включення до Єдиного реєстру
податкових накладних.

Суми податку на додану вартість, на
підставі вказаних податкових
накладних, позивачем віднесено до
складу податкового кредиту, що
вплинув на формування від'ємного
значення з ПДВ, відображеного у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за січень, лютий,
липень 2013 року.

Також, в акті перевірки відповідачем
зазначено, що до перевірки позивачем не
надано податкову накладну № 51 від 17
червня 2013 року, яка підтверджувала б
податковий кредит за червень 2013 року на
суму 11 812,50 грн. по контрагенту ТОВ
«Альянс Ойл Україна».

Як встановлено судом першої інстанції,
такі розбіжності спричинені помилкою у
зазначенні в реєстрі отриманих
податкових накладних порядкового
номеру відповідної податкової
накладної від 17 червня 2013 року з
правильним номером « 51/3», яку в реєстрі
записано помилково за номером « 51», з
приводу чого позивачем надавались
відповідні пояснення як окремим
листом, так і в момент проведення
перевірки, проте вказані ним обставини
посадовими особами відповідача
проігноровані.

Водночас, відповідач не заперечував
щодо наявності у позивача податкової
накладної від 17 червня 2013 року на суму
ПДВ 11 812,50 грн., проте стверджував, що
відображення податкової накладної у
реєстрі отриманих податкових
накладних з іншим порядковим номером
позбавляє позивача права на податковий
кредит.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у лютому 2013 року придбано у
ТОВ «Альянс Ойл Україна» дизельне
паливо у кількості 8 750,00 л. на загальну
суму 70 875,00 грн., про що постачальником
виписано податкову накладну № 51/3 від 17
червня 2013 року на суму 70 875,00 грн., у тому
числі ПДВ - 11 812,50 грн.

Вказана сума податку на додану
вартість включена позивачем до складу
податкового кредиту за червень 2013 року
та належним чином відображена у
податковій звітності з податку на
додану вартість за червень 2013 року,
зокрема, у додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту у
розрізі контрагентів (Д5)». Відомості
про податкову накладну внесено до
Реєстру виданих та отриманих
податкових накладних.

Як вбачається з наданих позивачем
реєстрів отриманих податкових
накладних, позивачем помилково внесено
відомості до реєстру щодо податкової
накладної від 17 червня 2013 року,
виписаної ТОВ «Альянс Ойл Україна», за
номером « 51» замість « 51/3».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що та обставина, що позивач допустив
описку в реєстрі податкових накладних,
помилково вказавши номер податкової
накладної від 17 червня 2013 року, в даному
випадку не є достатньою підставою для
висновку про заниження позивачем
податкових зобов'язань з ПДВ, оскільки
помилка має технічний (формальний)
характер та пов'язана з правильністю
заповнення реєстру, а не з фактичною
наявністю незареєстрованої податкової
накладної № 51/3 від 17 червня 2013 року.

Таким чином, допущена помилка не
спростовує фактичну наявність у
позивача вірної податкової накладної
від 17 червня 2013 року на суму ПДВ в
розмірі 11 812,50 грн., яка підтверджує
правильність задекларованих позивачем
показників податкового кредиту.

Крім того, на підставі договору купівлі
продажу № 2012/0657/12/20 від 20 грудня 2012 року,
укладеного між позивачем та фірмою
«Шмітц Каргобулл АГ», позивачем
придбано два тривісних напівпричепів
із кузовом «Ferroplast» для глибокого
замороження вартістю згідно з умовами
договору - 98 000,00 Євро.

Згідно з вантажною митною декларацією
форми МД-2, вартість транспортного
засобу складає 586 957,04 грн., у тому числі
ПДВ - 117 391,41 грн., та декларацією МД-2 - 520
223,17 грн., у тому числі ПДВ - 104 044,63 грн.

Оплата позивачем за умовами договору №
2012/0657/12/20 від 20 грудня 2012 року
підтверджується платіжними
дорученнями в іноземній валюті та
договором лізингу № LN213005 від 04 лютого
2013 року.

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_7 та НОМЕР_8,
виданих Білоцерківським РЕВ при УДАІ
ГУ МВС України у Київській області,
власником
напівпричепів-рефрижераторів SCHMITZ
CARGOBULL (державний номер НОМЕР_4 та НОМЕР_9)
є ОСОБА_4.

Позивачем взято напівпричепи на
баланс, що підтверджується актами
приймання-передачі основних засобів
від 01 березня 2013 року та від 28 травня 2013
року та інвентарними картками обліку
основних засобів форми № 03-6 від 01
березня 2013 року та від 28 травня 2013 року.

На підтвердження подальшого
використання транспортного засобу в
господарській діяльності позивачем
надано належним чином завірені копії:
міжнародних товарно-транспортних
накладних (CMR) RU-2013-K10, № 002621, RU-2013-К36, №
002651, № 002677, № 05809261, № 002652, № 002615, актів
виконаних робіт, заявок на
транспортно-експедиторське
обслуговування.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 ПК України,
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Крім того, в Інформаційному листі від 20
липня 2010 року № 1112/11/13-10 зазначено, що у
разі, якщо дії платника податку
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції не
викликають сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема податкових накладних.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що позивачем
дотримано вимоги щодо документального
підтвердження спірних сум податкового
кредиту, а, отже, і правомірність
відображення їх у податковій
звітності.

Крім того, відповідно до п. 6 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07 вересня 1998 року, транспортні
засоби реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.
Транспортні засоби, що належать
декільком фізичним або юридичним
особам (співвласникам), за їх письмовою
заявою реєструються за однією з таких
осіб. У разі відсутності одного із
співвласників державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі його письмової заяви.
Справжність підпису такого
співвласника засвідчується
нотаріально.

Транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що чинним
законодавством України не передбачено
проведення реєстрації органами
внутрішніх справ транспортного засобу
на фізичну особу-підприємця, а лише на
фізичних та юридичних осіб.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідачем неправомірно
винесено податкові
повідомлення-рішення № та №
від 13 листопада 2013 року, оскільки
сума податкового кредиту за
відповідний період підтверджується
відповідними первинними документами,
оформленими у відповідності до
наведених законодавчих вимог, та які
відображають реальність господарських
операцій, які є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій з прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та наведеними
законодавчими нормами.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року у справі №
К/9991/12143/11, ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року у справі № К/9991/39355/12.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень є обґрунтованими та
засновані на нормах права.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.