Справа № 824/3119/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/3119/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді - Маренича І.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фокстрот-Луцьк» до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фокстрот-Луцьк»
(далі-Позивач) звернулося з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Чернівецькій області (далі-Відповідач
або Інспекція) про визнання
протиправними та скасування наказу на
проведення перевірки №136 від 07.11.2013
року; дій щодо проведення перевірки;
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів №б/н та №б/н
від 25.11.2013 року; постанови про
накладення штрафних санкцій №66 від
27.11.2013 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 11 листопада 2013
року Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
проведено позапланову перевірку
характеристик продукції, що
реалізовується об'єктом торгівлі ТОВ
«Фокстрот-Луцьк», а саме магазином
«Фокстрот» за адресою: м. Чернівці, вул.
Університетська 2.

Позаплановий захід проведено згідно
Наказу №136 від 07.11.2013 року, виданого
Держспоживінспекцією України на
підставі депутатського звернення
народного депутата України ОСОБА_1

Виходячи із даного звернення,
підставами для перевірки міг бути лише
факт продажу контрафактної продукції
та товари які не сертифіковані в
Україні. Натомість, направлення на
проведення державного нагляду видане з
метою проведення перевірки
характеристик продукції.

Окрім того, згідно положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, питання
перевірки факту продажу контрафактних
товарів не входить до сфери
повноважень відповідача. Таким чином,
наказ про проведення перевірки №136 від
07.11.2013 року виданий відповідачем з
порушенням норм чинного законодавства.

Також, позивач вважає неправомірним та
таким що підлягає скасуванню рішення
про вжиття обмежувальних заходів №б/н
та б/н від 25.11.2013 року, оскільки
продукція вказана в акті перевірки та
рішеннях про вжиття обмежувальних
заходів була промаркована
Національним знаком відповідності з
дотриманням вимог закону,
супроводжується інформацією про
виробника або уповноваженого
представника та відповідає вимогам
чинного законодавства України.

Стосовно неправомірності постанови
про накладення штрафних санкцій №66 від
27.11.2013 року позивач зазначає, що у ній
вказано на порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" шляхом введення в обіг
великої та дрібної побутової техніки,
телекомунікаційної апаратури,
апаратури для оброблення інформації.
Позивач є лише розповсюджувачем
продукції, тому висновки відповідача
про те, що позивач ввів вказану
продукцію в обіг є хибними та такими, що
не відповідають дійсності.

В ході перевірки характеристик
продукції, посадові особи
Держспоживінспекції у Чернівецькій
області мали можливість встановити
виробника та уповноваженого
представника виробника товару в
Україні. Крім того, додаткова
інформація про виробників товару
надавалась відповідачу листом від
26.11.2013 року за вих.№1444/01-13, також
відповідачу надавались копії
прибуткових накладних.

Таким чином позивач вважає, що
застосування розміру штрафних санкцій
повинно мати під собою відповідне
обґрунтування, проте, відповідач
необґрунтовано застосував штраф у
розмірі 1500 неоподатковуваних
мінімумів доходів України.

Відповідачем до суду подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд у
задоволенні позову відмовити повністю,
зазначаючи, що перевірку проведено на
предмет дотримання вимог чинного
законодавства України про захист прав
споживачів в межах компетенції з
дотриманням вимог Законів України "Про
захист прав споживачів" та "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності".
Відтак вважає, що оскаржувані дії та
рішення є правомірними.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомив.

Від представника відповідача
поступило клопотання про розгляд
справи у порядку письмового
провадження, при цьому представник
відповідача зазначив, що проти
задоволення позову заперечує в повному
обсязі, з підстав викладених в
запереченнях проти позову.

Відповідно із ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. На
підставі вище викладеного суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних
матеріалів.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

11.10.2013 року народний депутат України
ОСОБА_1 звернувся до генерального
прокурора України із депутатським
зверненням в якому просив вжити
заходів прокурорського реагування для
припинення порушень прав споживачів та
здійснити перевірку торгової мережі
магазинів побутової техніки "Фокстрот"
на факт продажу контрафактної
продукції та товари які не
сертифіковані (заборонені для продажу)
в Україні.

Вказане депутатське звернення, листом
від 21.10.2013 року №07/1/3-16314-13 надіслано
генеральною прокуратурою для розгляду
голові Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів.

Листом від 05.11.2013 року №5090-2-7/6 Державною
інспекцією України з питань захисту
прав споживачів доручено керівникам
територіальних органів
Держспоживінпсекції України здійснити
позапланові заходи з перевірки
продукції, яка реалізується у
торгівельній мережі магазинів
побутової техніки "Фокстрот" на предмет
дотримання вимог законодавства у сфері
здійснення державного ринкового
нагляду та захисту прав споживачів.

Листом від 06.11.2013 року №5114-2-7/7 Державною
інспекцією України з питань захисту
прав споживачів надіслано керівникам
територіальних органів
Держспоживінпсекції України звернення
народного депутата України ОСОБА_1 від
11.10.2013 року та зобов'язано об'єктивно та
в повному обсязі перевірити факти
викладені у зверненні.

07.11.2013 року Державною інспекцією
України з питань захисту прав
споживачів надано згоду за №03/7-10247-2013
на проведення позапланової перевірки
ТОВ "Фокстрот Луцьк" стосовно
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачі в межах
компетенції Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів та її територіальних
органів.

На виконання вищевказаних листів
Державною інспекцією України з питань
захисту прав споживачів України,
відповідачем видано наказ від 07.11.2013
року №136 "Про проведення позапланової
перевірки".

Відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", ст. 11 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", Закону України
"Про загальну безпечність харчової
продукції", посадовій особі органу з
питань нагляду споживачів завідувачу
сектору ринкового нагляду
Стрижибороді А.І. надано направлення
від 07.11.2013 року №136 на здійснення
позапланової виїзної перевірки
характеристик продукції Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фокстрот
Луцьк".

За результатами проведеної перевірки,
складено акт перевірки характеристики
продукції від 11.11.2013 року №000171, яким
зафіксовані наступні порушення вимог
законодавства:

Розповсюдження планшетного
персонального комп'ютера «Asus Neksus7»;
вбудованої духовки електричної «Indesit
Hotpoint Ariston» модель FKQ637(W), що зазначені в
пунктах 1, 3 таблиці 1 акту перевірки
щодо яких неналежно застосовано
Національний знак відповідності, а
саме форма знаку не відповідає
затвердженим правилам та без нанесення
Національного знаку відповідності.

Представник позивача відмовився від
підпису акту перевірки характеристики
продукції від 11.11.2013 року №000171 та надав
письмові зауваження щодо проведеної
перевірки, згідно яких, на його думку,
перевірка проведена протиправно за
відсутності законних підстав для
проведення перевірки, з порушенням ст. 6
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) в сфері
господарської діяльності" і ст. 24
Закону України "Про державний ринковий
нагляд та контроль харчової продукції".

На виконання вимог п. 11 ст. 33 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" до
прийняття рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
позивачу надіслано проект рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 12.11.2013 року б/н, яким
зобов'язано позивача надати до 02.12.2013
року в письмовій формі свої пояснення,
заперечення до проекту рішення,
інформацію про вжиті заходи, продукції,
що є предметом проекту рішення,
встановленим вимогам.

25.11.2013 року відповідачем винесено 2 (два)
рішення №б/н про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, якими обмежено
надання продукції на ринку шляхом
приведення у відповідність до
встановлених вимог. Строк виконання
рішень встановлений до 26.11.2013 року.

26.11.2013 року позивач звернувся до
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій області
із листом за вих.№02-26-2013 та листом за
вих.№03-26-13, у яких просив скасувати
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів щодо ТОВ
"Фокстрот-Луцьк" та не застосовувати
штрафні санкцій до ТОВ " Фокстрот-Луцьк
".

Також, 26.11.2013 позивач звернувся до
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій області
із листом за вих.№01-26-2013 в якому
зазначив, що оскільки в ході перевірки
встановлено виробника товару та його
представника в України, то в Інспекції
з питань захисту прав споживачів не
було законних підстав для пред'явлення
вимоги про надання документів, які
дають змогу ідентифікувати суб'єкт
господарювання, який поставив ТОВ
"Фокстрот-Луцьк".

За результатами розгляду акту
перевірки №000174 від 11.11.2013 року та
протоколу №000068 від 26.11.2013 року,
постановою від 27.11.2013 року №66 на
позивача накладено штраф у розмірі 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, який необхідно сплатити у
15-денний строк.

Рішеннями Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій області
№211 від 02.12.2013 року скасовано рішення
про обмеження надання продукції на
ринку шляхом приведення у
відповідність до встановлених вимог
від 25.11.2013 року №б/н та №212 від 02.12.2013
року скасовано рішення про обмеження
надання продукції на ринку шляхом
приведення у відповідність до
встановлених вимог від 25.11.2013 року №б/н.

Постачальники товарів до ТОВ
"Фокстрот-Луцьк", зазначених в акті
перевірки вказані у видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних та міжнародних
товарно-транспортних накладних.

Крім того, 08.11.2013р. керівником Інспекції
винесено рішення №62 «про відбір
зразків на проведення експертизи» та
згідно акта №000123 від 08.11.2013 року було
відібрано зразки продукції на
проведення лабораторних досліджень.

За результатами проведених
випробувань і досліджень показників
безпеки (протокол випробувань №1955 від
15.11.2013 р.) - зразок (чайник електричний
торгової марки ORION) не відповідає
вимогам ДСТУ 3135.11, ДСТУ ІЕС 60335-2-15, ДСТУ
ІЕС 60335-1, ДСТУ 3135-0.

До вказаних спірних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Господарського
кодексу України № 436-IV від 16.01.2003 р.
органи державної влади і посадові
особи, уповноважені здійснювати
державний контроль і державний нагляд
за господарською діяльністю, їх статус
та загальні умови і порядок здійснення
контролю і нагляду визначаються
законами.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначаються Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" № 877-V від
05.04.2007 р. (Закон № 877-V).

Стосовно позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
наказу №136 від 07.11.2013 року, суд зазначає
наступне.

Відповідно до Положення про інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 09.11.2011 №206, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 23.11.2011
за №1337/20075, інспекції відповідно до
покладених на них завдань здійснюють
державний контроль за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції" орган
державного ринкового нагляду -
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державного ринкового нагляду у межах
сфери своєї відповідальності, що
визначається відповідно до цього
Закону.

Згідно до Переліку органів державного
ринкового нагляду та сфер їх
відповідальності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 №573 під сферу
відповідальності Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів входить електрообладнання
побутового призначення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.11 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" з
метою здійснення ринкового нагляду
органи ринкового нагляду в межах сфер
їх відповідальності проводять
перевірки характеристик продукції, в
тому числі відбирають зразки продукції
та забезпечують проведення їх
експертизи (випробування).

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції"
перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Згідно приписів частини першої ст.24
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" органи ринкового нагляду
проводять позапланові перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів: за зверненнями
споживачів (користувачів) відповідної
продукції, а також органів виконавчої
влади, виконавчих органів місцевих рад,
правоохоронних органів, громадських
організацій споживачів (об'єднань
споживачів), у яких міститься
інформація про розповсюдження
продукції, що завдала шкоди суспільним
інтересам чи має недоліки, що можуть
завдати такої шкоди, і відсутня
інформація, за якою виробника такої
продукції може бути ідентифіковано,
але міститься інформація, за якою може
бути встановлено розповсюджувача, у
якого було придбано (виявлено) таку
продукцію.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для прийняття Інспекцією з
питань захисту прав споживачів
Чернівецькій області наказу від 07.11.2013
№136 "Про проведення позапланової
перевірки" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк"
стало доручення Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів від 05.11.2013 №5090-2-7/6,
відповідно до якого необхідно
перевірити звернення Генеральної
прокуратури України від 21.10.2013
№07/1/3-16314-13 та депутатське звернення
народного депутата України ОСОБА_1 від
11.10.2013 №216-к щодо продажу контрафактної
продукції та несертифікованої
продукції у торгівельній мережі
магазинів побутової техніки "Фокстрот".

Проаналізувавши зміст звернення
Генеральної прокуратури України від
21.10.2013 №07/1/3-16314-13 та депутатського
звернення народного депутата України
ОСОБА_1 від 11.10.2013 №216-к, суд вважає
необґрунтованими доводи позивача щодо
відсутності правових підстав для
проведення позапланової перевірки.

В силу приписів ст.ст. 16, 17 Закону
України "Про статус народного депутата"
народний депутат має право на
депутатське звернення до органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
керівників підприємств, установ і
організацій, незалежно від форм
власності та підпорядкування,
об'єднань громадян з питань, пов'язаних
з депутатською діяльністю, і брати
участь у розгляді порушених ним питань.
Посадові особи органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, керівники підприємств,
установ та організацій, а також
працівники правоохоронних органів, до
яких звернуто вимогу народного
депутата про припинення порушення
законності, зобов'язані негайно вжити
заходів щодо усунення порушення, а за
необхідності - притягнути винних до
відповідальності з наступним
інформуванням про це народного
депутата. У разі невжиття заходів щодо
усунення порушення посадові особи
несуть дисциплінарну, адміністративну
або кримінальну відповідальність у
встановленому законом порядку.

Згідно приписів частини першої ст. 24
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" органи ринкового нагляду
проводять позапланові перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів за зверненнями,
зокрема, правоохоронних органів.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що перевірку призначено внаслідок
звернення народного депутата та
прокуратури, суд вважає, що у Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Чернівецькій області були всі правові
підстави для винесення оскаржуваного
наказу від 07.11.2013 №136. У зв'язку із
вказаним у задоволені позовних вимог в
частині визнання протиправним та
скасування наказу №136 від 07.11.2013 року
слід відмовити.

Стосовно позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
наказу №136 від 07.11.2013 року, визнання
незаконними дії відповідача щодо
проведення перевірки, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Господарського
кодексу України №436-IV від 16.01.2003 року
органи державної влади і посадові
особи, уповноважені здійснювати
державний контроль і державний нагляд
за господарською діяльністю, їх статус
та загальні умови і порядок здійснення
контролю і нагляду визначаються
законами.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначаються Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" № 877-V від
05.04.2007 року (Закон України № 877-V).

Згідно ст. 1 Закону України №877-V,
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Нормативно-правовим актом, який
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів, є Закон України "Про
захист прав споживачів" від 12.05.1991 року
№1023-XII (Закон України №1023-XII).

Частиною 1 статті 26 Закону України
№1023-XII визначено, що спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України від 13.04.2011 року
№465/2011 Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів. При цьому, відповідно до п. 7
вказаного Положення, а також п. 1
Положення про інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №206 від 09.11.2011 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.11.2011 року за №1337/20075
(Положення №206), Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
через територіальні інспекції.

Положенням № 206 встановлено основні
завдання Держспоживінспекції України,
до яких віднесено здійснення
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, рекламу в цій сфері та
державний ринковий нагляд. При цьому, в
п. 6.1 Положення № 206 передбачено, що
інспекції Держспоживінспекції України
мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Відповідно до п. 1.4 Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 року №310,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.05.2012 року за № 743/21056
(Порядок №310), перевірки діяльності
суб'єктів господарювання проводяться з
метою контролю стану дотримання ними
вимог законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи з
питань захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться посадовими
особами, зокрема, з підстави звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю
Держспоживінспекції України.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010року №
2735-VI (Закон України № 2735-VI) встановлено,
що органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції. Планові
перевірки характеристик продукції
проводяться у розповсюджувачів цієї
продукції, а позапланові, - у
розповсюджувачів та виробників такої
продукції.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 4 Закону України
№877-V державний нагляд (контроль)
здійснюється за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів, або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених законом.
Планові та позапланові заходи
здійснюються в робочий час суб'єкта
господарювання, встановлений
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України №877-V,
однією з підстав для здійснення
позапланових заходів зі здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Статтею 7 Закону України №877-V
визначено, що для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід, та предмет
перевірки. На підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою. У
посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються:
найменування органу державного
нагляду (контролю), що здійснює захід;
найменування суб'єкта господарювання
та/або його відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
місцезнаходження суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
номер і дата наказу, на виконання якого
здійснюється захід; перелік посадових
осіб, які беруть участь у здійсненні
заходу, із зазначенням їх посади,
прізвища, ім'я та по батькові; дата
початку та дата закінчення заходу; тип
заходу (плановий або позаплановий); вид
заходу (перевірка, ревізія, обстеження,
огляд, інспектування тощо); підстави
для здійснення заходу; предмет
здійснення заходу; інформація про
здійснення попереднього заходу (тип
заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише
протягом зазначеного в ньому строку
здійснення заходу. Перед початком
здійснення заходу посадові особи
органу державного нагляду (контролю)
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення). Посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Положеннями ч.1 ст.17 Закону України №
2735-VI передбачено, що посадові особи, які
здійснюють ринковий нагляд і контроль
продукції, зобов'язані, серед іншого,
пред'являти службові посвідчення, а
посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, - також посвідчення
(направлення) на проведення перевірки;
ознайомлювати керівників суб'єктів
господарювання, їх заступників або
уповноважених ними осіб, фізичних осіб
- підприємців та декларантів з
результатами перевірок, проведених у
межах ринкового нагляду і контролю
продукції, у строки, передбачені
законодавством.

Відповідно до ст.10 Закону України
№877-V, суб'єкт господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право: не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
державного нагляду (контролю), якщо: -
він здійснюється з порушенням вимог
щодо періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом; - посадова особа
органу державного нагляду (контролю) не
надала копії документів, передбачених
цим Законом, або якщо надані документи
не відповідають вимогам цього Закону.

Судом встановлено, що підставою для
прийняття Інспекцією з питань захисту
прав споживачів Чернівецькій області
наказу від 07.11.2013 року №136 "Про
проведення позапланової перевірки" ТОВ
"Фокстрот-Луцьк" за адресою м. Чернівці,
вул. Університетська, 2 є звернення
народного депутата України ОСОБА_1 від
11.10.2013 року №216-к, звернення Генеральної
прокуратури України від 21.10.2013 року
№07/1/3-16314-13 та згоди
Держспоживінспекції України від 06.11.2013
року за №03/7-10247-2013.

Зі змісту звернення народного депутата
України ОСОБА_1 вбачається, що воно
стосується продажу у торговельній
мережі магазинів побутової техніки
"Фокстрот" контрафактної та не
сертифікованої продукції та ризику,
який така продукція може становити для
споживачів.

В силу приписів ст.ст. 16, 17 Закону
України "Про статус народного депутата"
народний депутат має право на
депутатське звернення до органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
керівників підприємств, установ і
організацій, незалежно від форм
власності та підпорядкування,
об'єднань громадян з питань, пов'язаних
з депутатською діяльністю, і брати
участь у розгляді порушених ним питань.
Посадові особи органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, керівники підприємств,
установ та організацій, а також
працівники правоохоронних органів, до
яких звернуто вимогу народного
депутата про припинення порушення
законності, зобов'язані негайно вжити
заходів щодо усунення порушення, а за
необхідності - притягнути винних до
відповідальності з наступним
інформуванням про це народного
депутата. У разі невжиття заходів щодо
усунення порушення посадові особи
несуть дисциплінарну, адміністративну
або кримінальну відповідальність у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України №
2735-VI, державний ринковий нагляд - це
діяльність органів ринкового нагляду з
метою забезпечення відповідності
продукції встановленим вимогам, а
також забезпечення відсутності загроз
суспільним інтересам. Встановлені
вимоги - це вимоги щодо нехарчової
продукції та її обігу на ринку України,
встановлені технічними регламентами.
Національний знак відповідності - це
знак, що засвідчує відповідність
позначеної ним продукції вимогам
технічних регламентів, які на неї
поширюються. Неналежне застосування
Національного знака відповідності - це
порушення правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності, встановлених законами
України, та виданих відповідно до них
інших нормативно-правових актів, у тому
числі технічних регламентів.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про
підтвердження відповідності" від
12.05.2001року №2406-ІІІ визначено, що
технічний регламент - це закон України
або нормативно-правовий акт, прийнятий
Кабінетом Міністрів України, у якому
визначено характеристики продукції
або пов'язані з нею процеси чи способи
виробництва, а також вимоги до послуг,
включаючи відповідні положення,
дотримання яких обов'язкове. Він може
також містити вимоги до термінології,
позначок, пакування, маркування чи
етикетування, які застосовуються до
певної продукції, процесу чи способу
виробництва. Сертифікація - це
процедура, за допомогою якої визнаний в
установленому порядку орган
документально засвідчує відповідність
продукції, систем якості, систем
управління якістю, систем екологічного
управління, персоналу встановленим
законодавством вимогам.

Статтею 11 вказаного Закону
встановлено, що сертифікація в
законодавчо регульованій сфері
провадиться згідно з вимогами
технічних регламентів.

Відповідно до пп. «а» п.1 ч.2 ст.24 Закону
України № 2735-VI встановлено, що під час
проведення перевірки характеристик
продукції у її розповсюджувачів на
підставах, визначених пунктом 1 і
підпунктом "а" пункту 2 частини першої
цієї статті на початковому етапі
перевірки об'єктами перевірки є
наявність на продукції Національного
знака відповідності (у тому числі
ідентифікаційного коду призначеного
органу з оцінки відповідності), якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, та
додержання правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності.

З огляду на викладене, суд вважає
доводи позивача про відсутність у
зверненні народного депутата України
ОСОБА_1 питань, розгляд яких
відноситься до компетенції Інспекції з
питань захисту прав споживачів
необґрунтованими.

В ході судового розгляду справи також
встановлено, що перед початком
перевірки позивачу було пред'явлено
направлення № 136 від 07.11.2013 року,
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, надано копію
направлення на перевірку та
проінформовано про мету перевірки, про
що зазначено в акті перевірки від 12.11.2013
року №000725. В подальшому, як зазначав
представник відповідача, у зв'язку з
виявленням допущених позивачем
порушень вимог законодавства,
відповідачем складено акт.

Слід зазначити, що правом щодо не
допуску посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення державного нагляду
(контролю), визначеним Законом України
№877-V, позивач не скористався.

Таким чином, дії по проведенню
позапланової виїзної перевірки
магазину ТОВ "Фокстрот-Луцьк" за
адресою м. Чернівці, вул.
Університетська, 2 - є правомірними, та
підстави для визнання незаконним та
скасування наказу відповідача від
07.11.2013 року №136 в частині проведення
перевірки магазину "Фокстрот" ТОВ
"Фокстрот - Луцьк ", м. Чернівці, вул.
Університетська, 2, - відсутні.

Стосовно вимоги позивача про визнання
незаконними та скасування рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 25.11.2013 року №б/н та №б/н,
визнання протиправною та скасування
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій області
від 27.11.2013 року № 66 суд зазначає
наступне.

Як встановлено судом з постанови
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
від 27.11.2013 року №65, штраф в розмірі 25000,00
грн на позивача було накладено на
підставі зафіксованих в акті перевірки
№000724року від 12.11.2013 року та протоколу
№000068 від 26.11.2013 року порушень у вигляді
введення в обіг великої та дрібної
побутової техніки, телекомунікаційної
апаратури, апаратури для оброблення
інформації, що не відповідає
встановленим вимогам, у тому числі
відсутній та неналежно застосований
Національний знак відповідності, що не
відповідає вимогам п.п.19,24 постанови
КМУ від 29.07.2009року №785 "ТР з
електромагнітної сумісності
обладнання", п.6 постанови КМУ від 03.09.2008
року №787 "Про затвердження ТР
максимально дозволеного споживання
електроенергії холодильними
приладами", п.7 постанови КМУ від
29.10.2009року №1149 "Про затвердження ТР
безпеки низьковольтного електричного
обладнання", п.п.1, 3 постанови КМУ від
29.11.2001року №1599 "Про затвердження опису
та правил застосування національного
знака відповідності" та п.30 постанови
КМУ від 24.06.2009 року №679 "Про
затвердження Технічного регламенту
радіообладнання і телекомунікаційного
кінцевого (термінального) обладнання",
що тягне відповідальність, передбачену
п.2 ч.2 ст.44 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції".

З цих же підстав відповідачем було
прийнято рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 25.11.2013 року №б/н та №б/н, якими
обмежено надання продукції на ринку
шляхом приведення у відповідність до
встановлених вимог та обмежено надання
продукції на ринку шляхом тимчасової
заборони надання продукції на ринку.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про
захист прав споживачів" від 12.05.1991 року
№1023-XII (Закон України №3161-IV) споживач
має право на те, щоб продукція за
звичайних умов її використання,
зберігання і транспортування була
безпечною для його життя, здоров'я,
навколишнього природного середовища, а
також не завдавала шкоди його майну.

Відповідно до ч.4 ст.14 цього ж Закону
продукція, на яку актами законодавства
або іншими нормативними документами
встановлено обов'язкові вимоги щодо
забезпечення безпеки для життя,
здоров'я споживачів, їх майна,
навколишнього природного
середовища і передбачено нанесення
національного знака відповідності,
повинна пройти встановлену
процедуру оцінки відповідності.
Виробник має право маркувати
продукцію національним знаком
відповідності за наявності декларації
про відповідність та/або сертифіката
відповідності, виданих згідно із
законодавством. Реалізація продукції
(у тому числі імпортних товарів) без
маркування національним знаком
відповідності та/або без сертифіката
відповідності чи декларації про
відповідність забороняється.

Відповідно до п.19 Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009 року №785, національний знак
відповідності наносять на апаратуру
або на табличку з її технічними даними
згідно з правилами застосування
національного знака відповідності,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29.11.2001 року №1599.

У разі коли його нанесення на апаратуру
неможливе або невиправдане через її
конструкцію, національний знак
відповідності повинен бути нанесеним
на пакування, якщо таке наявне, та на
супровідні документи.

Згідно п.24 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29.07.2009
року №785, кожна одиниця апаратури
повинна супроводжуватися інформацією
про найменування та адресу виробника і,
якщо він не є резидентом України, -
найменування та адресу уповноваженого
представника, а у разі, коли
уповноважений представник відсутній, -
найменування та адресу імпортера.

Відповідно до п.6 Технічного регламенту
максимально дозволеного споживання
електроенергії холодильними
приладами, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 03.09.2008
року №787, введення в обіг холодильних
приладів без нанесення національного
знака відповідності забороняється.

Згідно п.7 Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року №1149, перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

Відповідно до п.п.1, 3 Постанови Про
затвердження опису та правил
застосування національного знака
відповідності від 29.11.2001 року №1599,
національний знак відповідності (далі -
знак відповідності) засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї. У
разі підтвердження відповідності
продукції призначеним органом з оцінки
відповідності поряд із знаком
відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів.Згідно п.30 Постанови Про
затвердження Технічного регламенту
радіообладнання і телекомунікаційного
кінцевого (термінального) обладнання
від 24.06.2009 року №679, на пристроях, які
відповідають усім визначеним для них
вимогам, повинен бути нанесений
національний знак відповідності,
зазначений у пункті 7 цього Технічного
регламенту. За нанесення національного
знака відповідності відповідає
виробник або уповноважена ним особа -
резидент України чи постачальник.

У разі застосування процедури оцінки
відповідності відповідно до пунктів 25,
26 або 27 цього Технічного регламенту до
національного знака відповідності
додається номер призначеного органу
згідно з реєстром таких органів. Усі
інші позначки, що можуть бути нанесені
на пристрій, не повинні погіршувати
видимість та розбірливість
національного знака відповідності.

Національний знак відповідності
наноситься на пристрій та/або на
етикетку, тару, упаковку (у разі її
наявності), експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо.
Пристрій не повинен мати жодних
позначок, які є подібними до
національного знака відповідності та
можуть ввести в оману щодо наявності
або відсутності національного знака
відповідності.

За приписами п.2 ч.1 ст.22 Закону України
№ 2735-VI, заходами ринкового нагляду є
обмежувальні (корегувальні) заходи, що
включають, зокрема, обмеження надання
продукції на ринку та заборону надання
продукції на ринку.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України № 2735-VI,
обмеження надання продукції на ринку
здійснюються шляхом приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами (згідно з ч. ч. 1,
3 ст. 29 цього Закону) та тимчасової
заборони надання продукції на ринку.

Частиною 3 статті 29 Закону України №
2735-VI визначено, що у разі якщо органом
ринкового нагляду встановлено, що
неналежне застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст.30 Закону
України №2735-VI обмеження надання
продукції на ринку, визначені у пункті 1
частини першої цієї статті,
застосовуються органами ринкового
нагляду у випадках, передбачених цим
Законом, якщо існує можливість
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами. Зазначені обмеження можуть
застосовуватися до продукції, що
надається на ринку, у тому числі тієї,
що зберігається на складах виробників
(імпортерів), та/або продукції, що
перебуває у споживачів (користувачів).
Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за місцем проживання
(місцезнаходженням) споживачів
(користувачів) або за
місцезнаходженням розповсюджувачів,
виробників (імпортерів) чи підприємств,
що здійснюють технічне обслуговування
та ремонт продукції, а також в інших
місцях, у яких можливо здійснити таке
приведення. Суб'єкти господарювання в
ланцюгу постачання відповідної
продукції зобов'язані співпрацювати
між собою з метою приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами.

Відповідно до ст.33 Закону України №2735-VI
до прийняття рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
орган ринкового нагляду надає
(надсилає) суб'єкту господарювання,
щодо якого передбачається прийняти
рішення, проект відповідного рішення з
пропозицією надати в письмовій формі
свої пояснення, заперечення до проекту
рішення, інформацію про вжиття ним
заходів, спрямованих на запобігання
або уникнення ризиків суспільним
інтересам, усунення невідповідності
продукції, що є предметом проекту
рішення, встановленим вимогам.

Суб'єкт господарювання, якого
стосується проект рішення, має право
надати (надіслати) органу ринкового
нагляду свої пояснення, заперечення
та/або інформацію до проекту такого
рішення протягом десяти робочих днів з
дня одержання проекту. Цей строк може
бути продовжено органом ринкового
нагляду за обґрунтованим клопотанням
відповідного суб'єкта господарювання.

До своїх пояснень, заперечень та/або
інформації суб'єкт господарювання може
додавати документи чи їх копії, що
обґрунтовують його позицію та
підтверджують наведені ним дані.

Пояснення, заперечення та інформація
до проекту рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
надані (надіслані) суб'єктом
господарювання, підлягають
обов'язковому розгляду органом
ринкового нагляду та зберігаються в
органі ринкового нагляду.

Рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів можуть бути
змінені чи скасовані відповідними
органами ринкового нагляду за
результатами аналізу повідомлень
суб'єктів господарювання про виконання
ними рішень про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та/або за
результатами перевірок стану
виконання суб'єктами господарювання
цих рішень, проведених відповідно до
статті 34 цього Закону. Зазначені
рішення також можуть бути змінені за
результатами розгляду органами
ринкового нагляду клопотань, пояснень,
заперечень та інформації, наданих
суб'єктами господарювання відповідно
до частин десятої і п'ятнадцятої цієї
статті.

Рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, внесення змін
до таких рішень чи їх скасування
приймаються керівниками органів
ринкового нагляду або їх заступниками
відповідно до їх повноважень,
визначених законами України.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, рішення Держспоживінспекції у
Чернівецькій області про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 25.11.2013 року №б/н та №б/н в
результаті їх повного та
результативного виконання скасовані
рішеннями Держспоживінспекції у
Чернівецькій області від 02.12.2013року №212
та №211.

Частиною першою ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, позовні вимоги в частині
оскарження рішень Держспоживінспекції
у Чернівецькій області про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 25.11.2013року №б/н та №б/н, які на
момент розгляду цієї справи не
створюють для позивача жодних правових
наслідків у зв'язку з їх скасуванням
відповідачем, - задоволенню не
підлягають.

Суд зазначає, що позивачем не надано
жодних доказів, які б спростовували
встановлені в акті перевірки
характеристики продукції від 11.11.2013
року №000171 обставини щодо порушення
позивачем вимог законодавства,
оскільки роздруківки фотографій
доданих до листів від 26.11.2013року на
підтвердження виконання рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів (проекту), тобто після
проведення перевірки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону України
№2735-VI до особи, яка ввела продукцію в
обіг або відповідно до цього Закону
вважається такою, що ввела продукцію в
обіг, застосовуються штрафні санкції у
разі: введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції"
введення продукції в обіг - це перше
надання продукції на ринку України.

Частиною 7 статті 8 Закону України
№2735-VI визначено, що у разі якщо
виробник продукції не може бути
ідентифікований органом ринкового
нагляду, для цілей цього Закону
особою, що ввела таку продукцію в обіг,
вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Частиною 3 ст.24 Закону України №2735-VI
передбачено, що якщо розповсюджувач
протягом узгодженого з органом
ринкового нагляду строку не надав йому
документи, що містять інформацію про
походження продукції, яка є
небезпечною, становить ризик та/або не
відповідає встановленим вимогам, та її
подальший обіг (договори,
товарно-супровідна документація тощо),
такий розповсюджувач вважається
особою, що ввела цю продукцію в обіг.

Частиною 1 ст.45 Закону України №2735-VI
передбачено, що виробник,
уповноважений представник, імпортер
або інша особа, яка відповідно до цього
Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, не несе
відповідальності, встановленої
статтею 44 цього Закону, якщо доведе,
зокрема, що вона не вводила відповідну
продукцію в обіг.

Як встановлено судом, позивач не надав
до Держспоживінспекції у Чернівецькій
області документів, що дають змогу
відстежити походження продукції та
встановити її постачальників, а отже
його правомірно визначено як особу, що
ввела продукцію в обіг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області при
прийнятті постанови від 27.11.2013 року №66,
якою на ТОВ "Фокстрот-Луцьк " накладено
штраф у розмірі 25500,00 грн. за порушення
вимог п.2 ч.2 ст.44 Закону України №2735-VI та
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 25.11.2013року
№б/н та №б/н, діяла обґрунтовано та
правомірно, у відповідності до вимог
чинного законодавства, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися суб'єкти
владних повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень довів
належним чином правомірність
прийнятих ним рішень та вчинених дій, в
той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

Як вбачається із платіжного доручення
№3407 від 09.12.2013року, позивачем сплачено
183,00 грн. судового збору за позовними
вимогами немайнового характеру та за
клопотання про забезпечення позову.
Також, платіжного доручення №3408 від
09.12.2013 року позивачем сплачено 222,00 грн.
судового збору за позовними вимогами
майнового характеру. Позовна заява
була пред'явлена до суду 23.12.2013року.

Частиною другою ст.4 Закону України
"Про судовий збір" ставки судового
збору встановлені у таких розмірах: за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру - 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати; за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" установлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 1 січня 2013р. - 1 147,00 грн.

При цьому ч.3 ст.4 "Про судовий збір"
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору за позовними
вимогами майнового характеру (172,05 грн.)
в сумі 222,00 грн.

Таким чином, з позивача повинно бути
стягнуто 1498,50 грн. решти судового збору
((1147,00х1,5) - 222,00грн).

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,128,157,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фокстрот-Луцьк" (,
місцезнаходження: 43000, м. Луцьк, вул.
Рівненська,48) на користь Державного
бюджету України (отримувач: ГУКСУ у
Чернівецькій області, рахунок
№4002, МФО: 856135, ЄДРПОУ отримувача:
37978173) суму судового збору у розмірі 1498
(одна тисяча чотириста дев`яносто
вісім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя

І.В.Маренич