Справа № 803/822/14
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Справа № 803/822/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

суддів - Андрусенко О.О., Костюкевича
С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Гуцалюк І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Наумчик
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення № 66 від 19.09.2013 року в
частині визнання видачі посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2
ОСОБА_1, безпідставною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
19.09.2013 року Комісією зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України було
прийнято рішення про безпідставність
видачі йому, ОСОБА_1 посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС категорії 2. Вказане рішення
оформлено протоколом № 66. Підставою
прийняття вказаного рішення стало не
підтвердження факту виконання ним
робіт у зоні відчуження. 26.11.2013 року
Головним управлінням Пенсійного фонду
України у Волинській області на його
адресу було надіслано вищевказане
рішення. Вважає, рішення відповідача
необґрунтованим і не законним,
оскільки факт його участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у період з 20.05.1986 року по 07.06.1986 року
підтверджується довідкою
Нововолинського МВВС УВС у Волинській
області від 23.03.1998 року, наказом про
виплату двократного грошового
забезпечення та іншими документами
поданими до позовної заяви. Також
вказує на те, що при видачі нового
посвідчення у 2004 році Головним
управлінням праці, соціальних питань
та у справах захисту населення від
Чорнобильської катастрофи Волинської
облдержадміністрації при перевірці
документів до нього не було жодних
зауважень. Просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення
Комісії зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України № 66 від
19.09.2013 року в частині визнання видачі
ОСОБА_1 посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2,
безпідставною.

В судовому засіданні позивач
адміністративний позов підтримав
повністю, з підстав викладених у
позовній заяві. Просить суд
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач свого представника у судове
засідання не направив, заперечень на
адміністративний позов не подав, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи
(а.с.34).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) встановлює, що у
разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе провести розгляд даної
справи за відсутності відповідача по
справі.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та
представника третьої особи, допитавши
свідка, розглянувши подані документи
та матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовна
вимога є підставною та підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був
визнаний учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та в зв'язку з прийняттям та набранням
чинності Постанови КМ України № 501 від
25.08.1992 року «Про порядок видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Волинською обласною державною
адміністрацією 04.06.1996 року позивачу
було видане посвідчення учасника
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 (а.с.8) та
01.12.2004 року в зв'язку з втратою
вищевказаного посвідчення Волинською
ОДА йому було видано дублікат
посвідчення учасника ліквідації
аварії на ЧАЕС категорії 2, серії
НОМЕР_2 (а.с.9).

Як з'ясовано судом, 19.09.2013 року Комісія
зі спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України на підставі отриманих від
Волинської ОДА документів прийняла
рішення, яким визнала безпідставною
видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2, а саме:
не підтверджено факт виконання робіт у
зоні відчуження (а.с.11).

Листом від 26.11.2013 року № 6383/02-60-43 Головне
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області повідомило
позивача про вищевказане рішення
відповідача надіславши йому копію
витягу з протоколу № 66 від 19.09.1993 року
(а.с.10).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
наступне.

Статтею 1 Закону ВР УРСР «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 796-XII )
визначено, Закон спрямований на захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
вирішення проблем медичного і
соціального характеру, що виникли
внаслідок радіоактивного забруднення
території.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII
учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів, у тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також тимчасово направлені
або відряджені у зазначені строки для
виконання робіт у зоні відчуження,
включаючи військовослужбовців,
працівники державних, громадських,
інших підприємств, установ і
організацій незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки. Перелік цих пунктів
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 2 ч. І та ч. 4 ст.14 Закону №
796-XII для встановлення пільг і
компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи:
які працювали у зоні відчуження - у 1987
році - не менше 14 календарних днів, а
також потерпілі від Чорнобильської
катастрофи. Громадяни, які захворіли на
променеву хворобу або захворювання
яких пов'язане з переопроміненням
внаслідок будь-якої аварії, порушення
правил експлуатації обладнання з
радіоактивною речовиною, порушення
правил зберігання і захоронення
радіоактивних речовин, які сталися не з
вини потерпілих, якщо такий зв'язок
встановлено медичними закладами,
належать до категорій, зазначених у
частині третій цієї статті.

З довідки № 941 від 23.03.1998 року виданої
начальником Нововолинського МВ УМВС
вбачається, що позивач в період з 20.05.1986
року по 07.06.1986 року згідно вказівки МВС
№ 25/529 від 16.05.1986 року і наказу УВС
Волинського облвиконкому № 055 від
17.05.1986 року був відряджений та
виконував службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС. Працював в зоні
Чорнобильської АЕС 19 діб (а.с.14).

Згідно з ч.1 ст. 65 Закону № 796-XII
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та потерпілим
від Чорнобильської катастрофи
видаються посвідчення, виготовлені за
зразками, затвердженими Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.1 та п.2 Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМ України №
501 від 25.08.1992 року ( чинного на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Порядок), цей Порядок регулює правила
видачі посвідчень учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і потерпілого внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (у редакції
від 19 грудня 1991 р. із змінами і
доповненнями від 1 липня 1992 р.), іншими
актами законодавства України.

Підпунктом «в», пункту 10 Порядку
передбачено, що учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
посвідчення видаються на підставі
одного з таких документів:

довідка про підвищену оплату праці в
зоні відчуження ( із зазначенням
кількості днів і населеного пункту).

Згідно з наказом № 137 відділу
внутрішніх справ Нововолинського
міськвиконкому від 18.07.1986 року за
виконання службових обов'язків в зоні
Чорнобильської АЕС позивачу виплачено
грошове забезпечення в двохкратному
розмірі (а.с.12).

Відповідно до довідки Нововолинського
МВ УМВС України у Волинській області
від 23.03.1998 року № 941 (а.с.13) вбачається,
що дана довідка видана ОСОБА_1 в тім, що
йому за роботу в населених пунктах
Чорнобиль, Кухари зони відчуження в
період з 20.05.1986 року по 07.06.1986 року по
місцю роботи виплачена заробітна плата
в сумі 303 крб. 99 коп. з підвищенням
коефіцієнта на три, на підставі записів
в розрахункових документах на
заробітну плату за 1986 рік.

Отримання позивачем підвищеної
заробітної плати та пільг
підтверджується також наявними в
матеріалах справи бухгалтерською
випискою № 7/191 від 25.06.1986 року (а.с.15) та
інформацією по рахунках,
заохочувальних виплат та надання інших
пільг особовому складу
Нововолинського міського відділу
(а.с.16).

Отже, за роботу у зоні відчуження
відповідач у другому кварталі 1986 року
отримав підвищену заробітну плату (в
трьох кратному розмірі).

Частиною 1 статті 15 Закону № 796-XII
передбачено, що підставами для
визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, який був приведений до присяги
свідка та попереджений про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиві показання (а.с.45), суду
пояснив, що в період з 20.05.1986 року по
07.06.1986 року позивач дійсно проходив
службу в зоні відчуження на службовому
автомобілі ВАЗ-2101 зі своїм колегою
ОСОБА_1 та несли службу на стаціонарних
постах сіл Бородянка, Тетерів так і на
пересувних постах по маршруту
Чорнобиль-Полеское-Термахівка-Іванков-
Кухари-Тетерів-Бородянка. Неодноразово
за час роботи в зоні відчуження
супроводжували групи людей так і
ліквідаторів, які працювали в м.
Чорнобилі.

В суду не виникає сумнівів щодо
правдивості показань ОСОБА_4, оскільки
як слідує з наказу Відділу внутрішніх
справ Нововолинського міськвиконкому
від 18 липня 1986 року №67 інспектор ДПС
старшина міліції ОСОБА_4 дійсно
направлявся разом з позивачем для
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.12).

Таким чином показаннями свідка
підтверджується факт роботи позивача в
зоні відчуження.

Судом також встановлено що, на момент
отримання посвідчення ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС у червні 1996
року, та посвідчення серії НОМЕР_1
учасника ліквідації аварії на ЧАЕС
категорії 2, в особовій справі
позивача, що знаходиться в управлінні
МВС У Волинській області (о/с 19905) наявні
документи, які підтверджують, що
позивач дійсно працював в зоні
відчуження Чорнобильської АЕС та
отримав за роботу підвищену заробітну
платню.

Відтак, у позивача та його особовій
справі наявні докази для надання йому
статусу ліквідатора наслідків аварії
на ЧАЕС, а відсутність довідки в його
особовій справі про участь у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
виявленої під час звірки Державною
фінансовою інспекцією через сплив
значного проміжку часу, не може
означати не підтвердження факту
несення позивачем служби у зоні
відчуження та безпідставність видачі
йому посвідчення ліквідатора ЧАЕС.

На думку суду, ненадання з будь-яких
причин, незалежних від волевиявлення
позивача, інших документів, які можуть
підтверджувати факт виконання ним
робіт у зоні відчуження, не може
розглядатись як непідтвердження цього
факту та безпідставність видачі йому
посвідчення учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС та
слугувати підставою для позбавлення
особи такого статусу, який наданий
ОСОБА_1 в 1996 році відповідно до рішення
компетентного органу в порядку, що був
визначений чинним на той час
законодавством.

Відповідно до п. п. 1.2 п. 1 «Положення про
Комісію зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» затвердженого
17.05.2006 року Наказом Міністерства праці
та соціальної політики України №187,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.05.2006 року за № 626/12500,
(далі - Положення), основними принципами
діяльності Комісії є: законність;
колегіальність; повнота розгляду
наданих документів та інших
підтвердних матеріалів;
обґрунтованість прийнятих рішень;
незалежність членів Комісії
(недопущення втручання в діяльність
Комісії фізичних та юридичних осіб,
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування);
компетентність членів Комісії.

Основними завданнями Комісії є розгляд
спірних питань осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, з метою визначення
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії та перевірка правильності
видачі посвідчень постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи (
п. 3 Положення).

Відповідно до підпункту 5.6
вищевказаного Положення, у разі
встановлення Комісією факту
необґрунтованої видачі посвідчення
відповідної категорії воно на підставі
рішення Комісії підлягає вилученню.

На думку суду при прийнятті рішення
оформленого протоколом № 66 від 19.09.2013
року в частині визнання видачі ОСОБА_1
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
- безпідставною, відповідачем не
виконанні основні принципи комісії, а
саме: повнота розгляду наданих
документів та інших підтвердних
матеріалів; обґрунтованість прийнятих
рішень, оскільки не було досліджено
відповідачем та не взято до уваги всіх
первинних документів, які були
підставою для видачі позивачу як
учаснику ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, відповідних
посвідчень починаючи з 1996 року.

Таким чином спірне рішення приймалось
без врахування усіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до приписів частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини
другої статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не було надано суду
будь-яких доказів того, що позивачем
04.06.1996 року та 01.12.2004 року безпідставно
та необґрунтовано отримано
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, в зв'язку з чим адміністративний
позов підлягає до задоволення шляхом
прийняття постанови про визнання
протиправними та скасування рішення
Комісії зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України оформлене
протоколом № 66 від 19.09.2013 року в частині
визнання видачі ОСОБА_1 посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - безпідставною.

Керуючись ст.ст. 2,11,17,128,158,160,162,163,186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи», «Порядку
видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», затвердженого Постановою
КМ України № 501 від 25.08.1992 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України № 66 від
19.09.2013 року в частині визнання видачі
посвідчення ОСОБА_1 учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2,
безпідставною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 16 травня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий

Суддя
В.В.Мачульський

Судді
О.О.Андрусенко

С.Ф.Костюкевич