Справа № 826/10455/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 травня 2014 року 14 год. 56
хв. № 826/10455/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І., при
секретарі судового засідання
Приходько О.В., за участю представників
позивача, відповідача та третьої особи,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗОГ" до Державного
агентства рибного господарства
України, третя особа: фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, про визнання
протиправними дій відповідача та
скасування його рішення.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 14 травня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 04 липня 2013 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗОГ" (далі - позивач,
ТОВ "ЗОГ") до Державного агентства
рибного господарства України (далі -
відповідач, Держрибагентство України)
про визнання протиправними дій
відповідача щодо видання наказу від 29
травня 2013 року № 225 "Про скасування
Режиму рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища" (далі -
оскаржуваний наказ), погодженого для
позивача як користувача, та скасування
оскаржуваного наказу.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
підстави, з яких відповідачем
оформлено оскаржуваний наказ, не
передбачені Інструкцією про порядок
здійснення штучного розведення,
вирощування риби, інших водних живих
ресурсів та їх використання в
спеціальних товарних рибних
господарствах, затвердженої наказом
Державного комітету рибного
господарства України від 15 січня 2008
року № 4 (далі - Інструкція). Крім того,
жодним судовим рішенням не скасовано
чи не обмежено Режим рибогосподарської
експлуатації Косівського водосховища,
погоджений для позивача.

Ухвалою суду від 08 липня 2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, у якій
призначено попереднє судове засідання.

До суду 09 серпня 2013 року через
канцелярію від законного представника
позивача надійшла письмова заява про
уточнення позовних вимог, а саме про
визнання протиправними дій
відповідача щодо видання
оскаржуваного наказу та його
скасування. Вказану заяву судом, згідно
з ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до
розгляду та долучено до матеріалів
справи для врахування при прийнятті у
справі судового рішення по суті.

Ухвалою суду від 12 серпня 2013 року, яку
залишено без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року, провадження у
справі зупинено, а ухвалою суду від 03
квітня 2014 року - поновлено.

Ухвалою суду від 23 квітня 2014 року
закінчено підготовче провадження та
справу призначено до судового розгляду
колегією суддів у судовому засіданні.

У судовому засіданні 23 квітня 2014 року
судом, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача залучено фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - третя
особа, ФОП ОСОБА_1).

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 05 серпня 2013 року.

Представник третьої особи також просив
відмовити у задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
письмових запереченнях проти позову,
наданих суду у судовому засіданні 14
травня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2006 року начальником
Держрибінспекції охорони, відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства погоджено Режим
рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища,
розташованого у басейні річки Рось
біля села Косівка на території
Тетіївського і Володарського району
Київської області (далі - Режим) для
користувача - ФОП ОСОБА_1

У зв'язку з неодноразовим порушенням
ФОП ОСОБА_1 умов Режиму та Інструкції, 22
листопада 2012 року Держрибагентством
України оформлено наказ № 544, яким
скасовано Режим, погоджений для
користувача - ФОП ОСОБА_1

28 грудня 2012 року Держрибагентством
України погоджено Режим для
користувача - ТОВ "ЗОГ".

Однак, не погоджуючись із наказом
Держрибагентства України від 22
листопада 2012 року № 544, ФОП ОСОБА_1
оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року у справі № 2а-17006/12/2670,
залишеною без змін ухвалами Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2013 року та Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2014 року, позов ФОП ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправним та
скасовано, зокрема, наказ
Держрибагентства України від 22
листопада 2012 року № 544.

На підставі вказаних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
29 травня 2013 року відповідачем
оформлено оскаржуваний наказ, яким
скасовано Режим, погоджений для
користувача - ТОВ "ЗОГ".

На підставі ухвали Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2014 року Держрибагентством
України оформлено наказ від 13 березня
2014 року № 100, яким скасовано наказ
Держрибагентства України від 17 червня
2013 року № 250 "Про зупинення дії наказів
Держрибагентства України від 29 травня
2013 року № 226 та від 29 травня 2013 року
№ 225", а також поновлено Режим,
погоджений для користувача - ФОП
ОСОБА_1, затверджений 30 березня 2006 року
начальником Держрибінспекції охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про
тваринний світ", відносини у галузі
охорони, використання і відтворення
тваринного світу, об'єкти якого
перебувають у стані природної волі, у
напіввільних умовах чи в неволі, на
суші, у воді, ґрунті та повітрі,
постійно чи тимчасово населяють
територію України або належать до
природних багатств її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони,
регулюються Конституцією України, цим
Законом, законами України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
"Про мисливське господарство та
полювання" та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
рибне господарство, промислове
рибальство та охорону водних
біоресурсів", державне управління та
регулювання у галузі рибного
господарства здійснюють Кабінет
Міністрів України, центральний орган
виконавчої влади у галузі рибного
господарства та інші центральні органи
виконавчої влади відповідно до їх
повноважень.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про
тваринний світ", центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері рибного господарства у
встановленому законом порядку мають
право: контролювати додержання
встановленого порядку обліку тварин та
обліку їх використання; вимагати від
фізичних та юридичних осіб усунення
порушень законодавства про охорону,
використання і відтворення об'єктів
тваринного світу; припиняти
використання об'єктів тваринного
світу, яке ведеться з порушенням
законодавства; припиняти незаконні дії
або анулювати дозволи чи інші
передбачені законодавством документи
та встановлювати обмеження на право
добування, всіх видів використання,
утримання, реалізації, вивезення з
України і ввезення на її територію
диких тварин; пред'являти позови про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами
внаслідок порушення законодавства про
охорону, використання і відтворення
об'єктів тваринного світу, а також інші
права, передбачені законом.

Відповідно до п.п. 1, 4, 10 Указу
Президента України від 16 квітня 2011 року
№ 484/2011 "Про Державне агентство
рибного господарства України",
Державне агентство рибного
господарства України (далі -
Держрибагентство) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України.
Держрибагентство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері рибного господарства
та рибної промисловості, охорони,
використання та відтворення водних
живих ресурсів, регулювання
рибальства, безпеки мореплавства суден
флоту рибного господарства.

Держрибагентство відповідно до
покладених на нього завдань, зокрема:
здійснює державний контроль у галузі
охорони, використання та відтворення
водних живих ресурсів у виключній
(морській) економічній зоні України,
територіальному морі, внутрішніх водах
України, внутрішніх водоймах України
та у водах, що знаходяться поза межами
юрисдикції України, щодо риболовних
суден, що плавають під Державним
Прапором України відповідно до
міжнародних договорів України;
здійснює контроль за дотриманням
правил рибальства; здійснює контроль
за дотриманням лімітів і нормативів
використання водних живих ресурсів;
здійснює контроль за дотриманням
правил використання об'єктів
тваринного світу в частині водних
живих ресурсів; д) погоджує режими
рибогосподарської експлуатації водних
об'єктів та контролює діяльність
спеціальних товарних рибних
господарств; здійснює видачу та
реєстрацію дозвільних документів на
спеціальне використання водних живих
ресурсів.

Держрибагентство України у межах своїх
повноважень, на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів і
доручень Президента України, актів
Кабінету Міністрів України, наказів
Мінагрополітики України та доручень
Міністра видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
які підписуються Головою
Держрибагентства України.

Тобто, відповідач наділений
повноваженнями на оформлення наказів
щодо скасування Режиму
рибогосподарської експлуатації.

Згідно з п.п. 1.3, 2.8 Інструкції, режим
рибогосподарської експлуатації
водного об'єкта - установлена на
відповідний термін сукупність вимог,
умов та заходів щодо обсягів робіт з
відтворення ВЖР (водні живі ресурси) за
їх віковими та видовими
характеристиками, строків лову, типів і
кількості знарядь та засобів лову,
обсягів вилучення, регламентації
любительського і спортивного
рибальства, ощадливого використання
водних видів, виконання якого
забезпечує раціональне використання
ВЖР рибогосподарського водного об'єкта
або його ділянки.

Користувач, якому видано Режим, має
одноосібне право на спеціальне
використання ВЖР у цьому
рибогосподарському водному об'єкті. У
разі неможливості виконання умов
Режиму власними силами може на
підставі договору залучати інші
організації або установи.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Отже, як вбачається з викладених
положень та обставин, після скасування
у судовому порядку наказу
Держрибагентства України від 22
листопада 2012 року № 544, яким скасовано
Режим, погоджений для користувача - ФОП
ОСОБА_1, свою дію поновив Режим,
погоджений для користувача - ФОП
ОСОБА_1, затверджений 30 березня 2006
року начальником Держрибінспекції
охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства, а
тому, за переконанням суду,
правомірними є дії щодо видання
оскаржуваного наказу, оскільки з його
оформленням відповідачем відновлено
право користування, що настало раніше,
та усунуто ситуацію, за якої
користувачами рибогосподарського
водного об'єкта були одночасно двоє
осіб, що було б прямим порушенням п. 2.8
Інструкції.

До того ж, як уже зазначено вище,
наказом Держрибагентства України від 13
березня 2014 року № 100, зокрема, поновлено
Режим, погоджений для користувача - ФОП
ОСОБА_1, затверджений 30 березня 2006 року
начальником Держрибінспекції охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства.

Згідно з наявними у матеріалах справи
доказами, вказаний наказ є чинним, його
ніким не оскаржено.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що п.
3.3 Інструкції визначає обставини, які
можуть бути підставою для скасування
діючого одноосібного Режиму, який
порушується одноосібним користувачем.

Серед зазначених у викладеному
положенні відсутня така підстава для
скасування Режиму як прийняття
відповідного судового рішення, про що
зазначив у позові позивач.

При цьому, п. 3.3 Інструкції не
регламентує порядку скасування Режиму
за обставин, які виключають юридичні
підстави для існування Режиму, а тому
до правовідносин, що склалися у межах
даної справи, застосуванню підлягають
положення ч. 1 ст. 255 КАС України.

Таким чином, системно проаналізувавши
викладені положення та обставини, суд
прийшов до висновку, що відповідачем
правомірно оформлено оскаржуваний
наказ, оскільки виникли обставини, які
виключали юридичні підстави для
існування Режиму, погодженого для ТОВ
"ЗОГ" як другого діючого користувача
Косівського водосховища після
поновлення дії Режиму, погодженого для
користувача - ФОП ОСОБА_1 на підставі
прийнятих судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин вбачається, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗОГ" до Державного
агентства рибного господарства
України, третя особа: ОСОБА_1, про
визнання протиправними дій
відповідача щодо видання
оскаржуваного наказу та його
скасування є безпідставним та таким, що
не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗОГ".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам та третій особі
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда

Постанова у повному обсязі складена 21
травня 2014 року