Справа № 357/16472/13а 2а/357/11/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Протасов О.М.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого-судді:
Літвіної Н.М.,

Суддів:
Хрімлі О.Г.

Коротких А.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області про визнання дій
протиправними та скасування постанови,
-

В
С Т А Н О В И В :

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 09 січня 2014 року адміністративний
позов ОСОБА_3 до Міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
протиправними та скасування постанови
- задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Киъвської області
щодо невиконання постанови
Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 20 квітня
2010 року у справі №2а-3446/2010 про
покладення на Управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква
Київської області обов'язку провести
перерахунок та виплату ОСОБА_3
компенсації за минулий період та
доплати до пенсії відповідно до ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 01 січня 2009
року, а постанову про закінчення
виконавчого провадження від 29 вересня
2010 року скасовано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, постановою
Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 20 квітня
2010 року у справі № 2а-3446/2010
Управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області
зобов'язано провести перерахунок та
виплату позивачу, як інваліду 2 групи,
компенсації за минулий період та
доплати до пенсії відповідно до ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 01 січня 2009
року.

На підставі вищенаведеної постанови
Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 20 квітня
2010 року було видано виконавчий лист.

15 вересня 2010 року постановою старшого
державного виконавця Міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
відкрите виконавче провадження.

Проте, постановою державного
виконавця від 29 вересня 2010 року,
зазначене виконавче провадження
закінчено згідно з розпорядженням
Управління Пенсійного фонду України
у м. Біла Церква за № 188842 від 17 вересня
2010 року у зв'язку з добровільним
виконанням боржником.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи компенсації за минулий період
та доплати до пенсії відповідно до
ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 01 січня 2009
року, позивач не отримав, оскільки
позивачу було проведено лише
перерахунок зазначених виплат.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України -
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» -
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами п. 17 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 5 від
21 травня 2012 року «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» - державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом. Судам слід враховувати, що
виконавці мають право повертати
документи щодо виконання рішень
адміністративних судів про стягнення з
пенсійних органів та суб'єктів владних
повноважень відповідних виплат пенсії,
соціальної допомоги тощо у разі
здійснення державним виконавцем усіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» -
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-1V
- пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
законом не встановлюється ні
строковість, ні обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Відтак, виплата пенсії позивачу не може
бути обмежена будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право позивача на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії.

Дана правова позиція суду
підтверджується аналогічними
рішеннями Вищого адміністративного
суду України (справа № К/9991/58038/12 від
29.01.2013 року (колегія суддів :Іваненко
Я.Л., Мойсюк М.І., Тракало В.В.), також
справа № К/800/31756/13 від 29.08.2013 року (
колегія суддів Олексієнко М.М.,
Ємельянова В.І., Кочан В.М.)).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що на час
винесення постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження судове рішення не було
виконано в повному обсязі.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.