Справа № 9101/143752/2011
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2012 рокусправа № 2а-16937/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області

на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 серпня 2011 року

справа № 2а-16937/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Мелітополі Запорізької області

про визнання протиправним та
зобов'язання перерахувати основну та
додаткову пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася у
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області про
визнання протиправним та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
основної і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у відповідності до
статтей 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 січня 2008 року.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 серпня 2011 року позовні
вимоги задоволені. Визнано
неправомірними дії щодо відмови у
перерахунку та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області
провести перерахунок та виплатити
позивачу державну та додаткову пенсії,
як інваліду ІІІ групи у відповідності
до вимог статтей 50, 54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01 вересня
2010 року по 19 червня 2011 року з розрахунку
державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю з розрахунку 50%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з відрахуванням
отриманих сум у цей період.

Не погодившись з постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
не встановлення обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області та
отримує пенсію, призначену відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

ОСОБА_1 звернулася з позовом 20 липня 2011
року (а.с. 9), питання поновлення строку
звернення з позовом не порушила,
зазначила про поширення на спірні
правовідносини положень частини 2
статті 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та частини 2 статті 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За змістом статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Всупереч наведених норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції не
з'ясував причини пропуску ОСОБА_1
строку звернення до суду та
безпідставно розглянув позовні вимоги
за період поза межами шестимісячного
процесуального строку звернення до
суду з адміністративним позовом.

Згідно зі статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права позивача на
позов та запобігає постійному
збереженню стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Виплата пенсії є періодичною -
щомісячною, тому про порушення свого
права (якщо позивач вважає його
порушеним) ОСОБА_1 могла дізнатися, ще
при здійсненні чергової місячної
виплати пенсії.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що
не підлягають застосуванню до таких
вимог положення частини 2 статті 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частини 2 статті 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення,
перерахунку і нарахування пенсій.

За таких обставин, враховуючи
відсутність поважних причин пропуску
строку звернення з позовом, позовні
вимоги за період з 01 січня 2008 року по 19
січня 2011 року включно залишаються без
розгляду.

Також, задовольняючи позовні вимоги
щодо перерахунку основної пенсії у
відповідності до вимог частини 4 статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» судом першої інстанції не
встановлені обставини, що мають
значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Положеннями статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
регулюється призначення та виплата
державної пенсії особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника.

На момент звернення позивача до суду,
прийняття постанови судом першої
інстанції ОСОБА_1 отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» відповідно до
заяви від 24 грудня 2008 року, а отже
підстави для зобов'язання органу
Пенсійного фонду України провести
перерахунок та виплату основної пенсії
відповідно до частини 4 статті 54 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за відсутності волевиявлення позивача
про переведення з одного виду пенсії на
інший, подання відповідної заяви,
відсутні.

На підставі положень статті 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії - особа,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІІ групи (а.с.7, 8).

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 зазначеного Закону
передбачено, що особам віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на
призначення і отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру додаткової пенсії позивачеві
застосуванню підлягає стаття 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Зі статті 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вбачається, що під час
визначення розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу її нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Законом України №231-V від 05 жовтня 2006
року «Про внесення змін до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
який набрав чинності з 31 жовтня 2006 року,
статтю 67 доповнено частиною третьою
такого змісту: «У разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму».

Також, 06 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка набула
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене, до набрання
чинності зазначеною постановою, тобто
до 23 липня 2011 року застосуванню
підлягають положення статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в частині визначення розміру пенсії.

Таким чином, відповідач має провести
виплати додаткової пенсії у розмірах
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 20 січня
2011 року по 22 липня 2011 року включно.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції доходить висновку, що судом
першої інстанції допущено порушення
норм процесуального права, не
встановлені обставини, що мають
значення для справи, що привело до
неправильного вирішення справи, в
зв'язку з чим, апеляційну скаргу
підлягає частковому задоволенню,
постанова суду першої інстанції -
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області -
задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 серпня 2011 року -
скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області щодо
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю згідно
статтей 50, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Мелітополі
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю згідно статтей 50, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, з розміру
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» за період з 20 січня 2011
року по 22 липня 2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

Позовні вимоги за період з 01 січня 2008
року по 19 січня 2011 року - залишити без
розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим