Справа № 816/927/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р.Справа № 816/927/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.03.2014р.
по справі № 816/927/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області

до Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод"

про відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області (далі - УПФУ в м. Кременчуці,
позивач), звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(далі - ПАТ "Кременчуцький
сталеливарний завод", відповідач) про
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій за списком №
1 за лютий 2014 року в розмірі 372 623,16 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.03.2014 р.
адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" ()
на користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на р/р 0462 в ОПЕРВ
Полтавського облуправління ВАТ
"Державний ощадний банк України" МФО
331467, витрати на виплату
і доставку пільгових пенсій за лютий 2014
року, призначених за списком №1 в
розмірі 372 623 грн. 16 коп. (триста сімдесят
дві тисячі шістсот двадцять три гривні
шістнадцять копійок).

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та закрити провадження по
справі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

14.05.2014 року до суду апеляційної
інстанції надійшло клопотання від
представника відповідача про
відкладення розгляду вказаної справи у
зв'язку з неможливістю направити
повноважного представника до суду.

Проте, зазначене клопотання не
підлягає задоволенню, оскільки жодних
доказів в підтвердження зазначеного
факту підприємством відповідача не
надано.

Представник позивача надіслав до суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просив вимоги апеляційної скарги
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
розгляд справи здійснювати без участі
представника.

Суд апеляційної інстанції вважає за
можливе розглянути справу відповідно
до ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ "Кременчуцький сталеливарний
завод" () є юридичною
особою та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки на момент розгляду справи
відповідачем суми фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах в
загальному розмірі 372 623 грн. 16 коп.,
залишаються не відшкодованими, суд,
враховуючи положення Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою Правління Пенсійного фонду
України №21-1 від 19.12.2003 року, дійшов
висновку, що вимоги позивача щодо
стягнення з ПАТ "Кременчуцький
сталеливарний завод" заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про
Управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України № 8-2 від 30
квітня 2002 року основними завданнями
управління є облік платників страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
зборів на обов'язкове державне
пенсійне страхування, збирання та
акумулювання в районі (місті) страхових
внесків та інших коштів, призначених
для пенсійного забезпечення, повного і
своєчасного фінансування витрат на
виплату пенсій, допомоги на поховання
та інших соціальних виплат, що
здійснюються за рахунок коштів Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначені принципи,
засади і механізми функціонування
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формується за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за його рахунок видатків
на оплату договорів страхування
довічних пенсій або одноразових виплат
застрахованим особам, членам їх сімей
та іншим особам, передбаченим цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди:
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення".

Підприємства та організації, до них
відноситься і відповідач, з коштів,
призначених на оплату праці, повинні
вносити до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Пункт 6.8. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19 грудня 2003 року, зазначає, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 "Прикінцевих положень" Закону,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Як вбачається з розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", сума витрат, що підлягає
відшкодуванню відповідачем за списком
№1 складає 372623,16 грн., що
підтверджується розрахунками,
відомостями картки особового рахунку
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 1 та розрахунком
заборгованості (а.с. 8-28, 41-45).

Вказані розрахунки були отримані
відповідачем особисто під підпис, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією повідомлення від 12.02.2014 р.
№2876/03-21 (а.с. 7) та спростовує доводи
апеляційної скарги про неотримання
вказаних розрахунків.

Крім того, розрахунки ані в
адміністративному, ані в судовому
порядку не оскаржувались.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991р. № 1788-XII на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за списком N 1 (
36-2003 п) виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з
них не менше 10 років на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 45
років і при стажі роботи не менше 15
років, з них не менше 7 років 6 місяців на
зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого
статтею 12 цього Закону, на 1 рік за
кожний повний рік такої роботи
чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

В свою чергу, відповідач фактичні
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" відповідно до п.
"а" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", станом на час
розгляду справи не сплатив.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги відповідача в апеляційній
скарзі про закриття провадження по
даній справі, колегія суддів зазначає
про те, що вказані вимоги не
обґрунтовані жодними правовими
нормами.

В свою чергу, необхідно зауважити на те,
що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

З матеріалів справи вбачається, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
звернулось до суду з позовом про
стягнення заборгованості по сплаті
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", на виконання своїх
повноважень.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України,
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на
відповідача покладено обов'язок
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій цим особам.

Згідно з п.п. 6.4. п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Позовна заява не містить вимог щодо
оскарження рішень або дій відповідача,
а стосується стягнення заборгованості.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що такі відносини виникають у
сфері публічно - правових відносин,
позов подано позивачем - суб'єктом
владних повноважень на виконання його
повноважень, передбачених законом, а
отже даний спір підлягає вирішенню в
порядку адміністративного
судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування та закриття провадження
по справі не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.03.2014р.
по справі № 816/927/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.