Справа № 807/806/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 року м. Ужгород№ 807/806/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань -
Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з'явився;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача -
Яблонського О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
неправомірними дій, визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі та
виплату середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_4 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання
неправомірними дій, визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі та
виплату середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу.

Позов мотивує протиправністю спірного
наказу, оскільки при винесенні такого
не враховано, що звільнення з посади, як
крайній вид дисциплінарного стягнення
повинно відповідати тяжкості
вчиненого проступку і ступеню провини.
А також при визначенні виду і міри
покарання беруться до уваги характер
проступку, його наслідки, обставини, за
яких його вчинено, попередня поведінка
винного, його ставлення до служби, стаж
роботи і рівень кваліфікації. Перед
накладенням стягнення, що оголошується
в наказі, від винного береться
пояснення. Таким чином, при його
звільненні не було дотримано вимог
Дисциплінарного статуту.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги за обставин
викладених у позовній заяві підтримав
повністю, дав аналогічні їй пояснення
та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, з
мотивів викладених у запереченнях,
зокрема пояснивши, що позивач за період
служби зарекомендував себе негативно,
як безініціативний та
недисциплінований працівник міліції,
до виконання своїх службових
обов'язків відносився недбало, за що
неодноразово притягався до
дисциплінарної відповідальності.
Порушення службової дисципліни мали
систематичний характер, а тому
враховуючи попередню його поведінку,
беручи до уваги його особисті морально
- ділові та професійні року було
прийнято рішення про його звільнення з
органів внутрішніх справ.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення сторін та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Так, як встановлено судом, молодший
лейтенант міліції ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справах з
вересня 2007 року, зокрема на посаді
слідчого відділу Мукачівського МВ (з
обслуговування м. Мукачева та
Мукачівського району) УМВС з 17 вересня
2012 року.

Наказом УМВС України в Закарпатській
області від 13 лютого 2014 року № 169 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності слідчого слідчого
відділу Мукачівського МВ (з
обслуговування м. Мукачева та
Мукачівського району) УМВС молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4" (який є
предметом розгляду даної
адміністративної справи) на позивача
накладено дисциплінарне стягнення -
звільнення з посади.

Виданню наказу УМВС України в
Закарпатській області від 13 лютого 2014
року № 169 передувало службове
розслідування, висновок якого
затверджений начальником
Мукачівського МВ (з обслуговування м.
Мукачева та Мукачівського району) УМВС
25 січня 2014 року.

З дослідженого судом висновку
службового розслідування від 25 січня
2014 року вбачається, що п. 2 пропонується:
за допущені численні порушення
службової дисципліни, які виразилися у
безпідставній відсутності на службі 17
січня поточного року, введення в оману
керівництва відділу щодо перебування
на лікуванні в лікарні СМЗ УМВС,
відсутність на службі в період з 21 по 24
січня 2014 року та ненадання об'єктивних
та достовірних відомостей про причини
відсутності, а також численні грубі
порушення вимог чинного законодавства
та КПК допущених у службовій
діяльності, клопотати перед
начальником УМВС України в
Закарпатській області про звільнення
зі служби в органах внутрішніх справ
України слідчого слідчого відділу
Мукачівського МВ (з обслуговування м.
Мукачева та Мукачівського району) УМВС
України в Закарпатській області
молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_4.

Так, на підставі вказаного висновку
УМВС України в Закарпатській області,
як уже зазначалося, видано наказ за № 169
від 13 лютого 2014 року, яким за
систематичні порушення службової
дисципліни, недобросовісне відношення
до виконання службових обов'язків,
порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, нехтування вимогами чинного
законодавства з питань дотримання
трудової дисципліни, що проявилися у
безпідставній відсутності на службі 17
січня та у період з 21 по 24 січня 2014 року,
грубі порушення норм КПК України
слідчого слідчого відділу
Мукачівського МВ (з обслуговування м.
Мукачева та Мукачівського району) УМВС
України в Закарпатській області
молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_4,
відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України
"Про дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України", звільнити з
органів внутрішніх справ за пунктом 64
"є" (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

На підставі оскаржуваного позивачем
наказу № 169 від 13 лютого 2014 року,
наказом УМВС України в Закарпатській
області від 17 лютого 2014 року за № 20 "По
особовому складу" виконано
оскаржуваний дисциплінарний наказ та
звільнено ОСОБА_4 з органів внутрішніх
справ у запас (із постановленням на
військовий облік), який як встановлено
судом позивачем у судовому порядку не
оскаржується.

Як вбачається із змісту позовної заяви
позивач вказує на те, що 17 січня 2014 року
він був відсутній лише зранку близько
трьох годин, про що повідомив
керівництво в телефонному режимі та
пояснив сімейні обставини, які
полягали в тому, що його співмешканка
вагітна, за період її вагітності вона
вже перебувала в лікарні із загрозою
передчасного переривання вагітності,
і в той день дуже погано себе почувала.

Однак, дане посилання суд не може взяти
до уваги, оскільки таке спростовується
рапортом заступника начальника СВ
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області капітана
міліції Немеша І.В., із змісту якого
вбачається, що 17 січня 2014 року слідчий
СВ Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області лейтенант
міліції ОСОБА_4 на роботу не з'явився,
причини невиходу на роботу не пояснив.
Як встановлено судом, позивач також в
даний час на лікарняному не перебував,
що підтверджується його поясненням 18
січня 2014 року, яке міститься в
матеріалах службового розслідування.

Що стосується відсутності позивача на
роботі в період з 21 по 24 січня 2014 року,
то він вказує на те, що 21 січня 2014 року
звернувся у лікарню СМЗ УМВС області, в
зв'язку з болями у області шлунку та
сильною нудотою, після чого його
направлено на медичне обстеження. За
наслідками медичного обстеження
виявлено гастрит та мікро виразку,
однак на стаціонарне лікування його
покладено не було.

Дане твердження позивача суд також не
може взяти до уваги, оскільки таке
спростовується наступним. З оглянутого
у судовому засіданні висновку
службового розслідування вбачається,
що в такому міститься рапорт слідчого
СВ Мукачівського МВ мол. лейтенанта
міліції ОСОБА_4, де вказано про те, що з
21 січня 2014 року останній перебуває на
стаціонарному лікуванні в лікарні СМЗ
ГУМВС у м. Ужгороді по вул.. Грибоєдова,
буд. 12. Однак, на запит начальника
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області від 24 січня 2013
року за № 36/710, завідувач СМЗ УМВС О.В.
Халак повідомив, що працівник
Мукачівського МВ УМВС ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 21 січня 2014 року
по теперішній час на лікуванні в
лікарні з поліклінікою СМЗ УМВС не
перебуває.

Крім того, як зазначено в оскаржуваному
наказі в ході проведення перевірки
дотримання вимог
кримінально-процесуального
законодавства при проведенні
досудового розслідування слідчим СВ
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області молодшим
лейтенантом міліції ОСОБА_4, було
встановлено. Що в період з 13 по 17 січня
2014 року слідчим ОСОБА_4 у наявних у
нього 56 кримінальних проваджень, не
проведено жодної слідчої або
процесуальної дії, про що свідчить
відсутність у матеріалах проваджень
будь-яких протоколів слідчих дій та
процесуальних документів. Крім того,
станом на 18 січня у слідчого ОСОБА_4
виявлено 15 кримінальних проваджень
закритих на підставі ст. 284 КПК України,
у яких відсутні постанови про їх
закриття та які не були направлені до
прокуратури м. Мукачева та
Мукачівського району для перевірки
прийнятого рішення за період з липня по
листопад 2013 року. Даний факт також
являється одною з підстав винесення
оскаржуваного наказу.

Однак в ході судового розгляду
представником позивача не спростовано
даний факт який зафіксований
матеріалах службового розслідування.

Окрім того, у судовому засіданні
встановлено, що позивач вже раніше
допускав порушення службової
дисципліни, за що неодноразово
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, що підтверджується
наказами УМВС України в Закарпатській
області від 25 квітня 2013 року за № 458, від
27 червня 2013 року за № 810, наказ
Мукачівського МВ УМВС України від 25
червня 2013 року за № 228, які позивач у
встановленому законом порядку не
оскаржував і на момент винесення
оскаржуваного наказу такі були
діючими.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Базовим (загальним) законом, що регулює
спірні правовідносини є Закон України
«Про міліцію».

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентується
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджено
постановою Кабміну УРСР від 29.07.1991 року
№ 114 (далі - Положення про проходження
служби).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
міліцію» працівник міліції несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність. Службова особа
міліції, яка порушила вимоги закону або
неналежно виконує свої обов'язки, несе
відповідальність у встановленому
порядку.

Відповідно до п.10 Положення про
проходження служби, відповідальність
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ визначається
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни в
органах внутрішніх справ України,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Законом України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі -
Дисциплінарний статут, Статут).

У відповідності до ст.1 Дисциплінарного
статуту, службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Стаття 7 Статуту визначає, що службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

Згідно зі ст.8 Статуту начальник несе
персональну відповідальність за стан
службової дисципліни і повинен
постійно його контролювати.

Відповідно до приписів п. 6 ст.12
Дисциплінарного статуту, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України за
порушення службової дисципліни може
накладатися таке дисциплінарне
стягнення, як звільнення з посади.

За правилами ст.14 Дисциплінарного
статуту з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Згідно статті 18 Дисциплінарного
статуту, накладене дисциплінарне
стягнення виконується негайно, але не
пізніше місяця з дня його накладення,
не враховуючи періоду перебування
особи рядового або начальницького
складу у відпустці, відрядженні або її
тимчасової непрацездатності. Після
закінчення цього строку дисциплінарне
стягнення не виконується. Такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення
з посади та звільнення з органів
внутрішніх справ, накладені на осіб
рядового і начальницького складу, які
тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Щодо посилання представника позивача
на вказану статтю 18 Дисциплінарного
статуту, як на одну з підстав
скасування оскаржуваного наказу, так
як відповідач не мав права підчас
перебування позивача виносити даний
наказ і звільняти позивача підчас
перебування його на лікарняному, то
вказані пояснення спростовуються
наступним.

Так, оскаржуваний наказ № 169 від 13
лютого 2014 року був винесений
відповідачем під час перебування
позивача на лікарняному, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи листком непрацездатності серії
АГИ № 375442.

Однак ст. 18 даного Дисциплінарного
статуту не забороняється винесення
даного наказу та застосування до
позивача дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ, а забороняється лише
виконання застосування даного
стягнення.

В даному випадку оскаржуваний
позивачем наказ № 169 був виконаний
відповідачем лише 17 лютого 2014 року про
що ним був виданий відповідний наказ за
№ 20 "По особовому складу" тобто після
того, як позивач повинен був вийти на
роботу, так як зазначено у
вищевказаному лікарняному, позивач мав
стати до роботи 15.02.20114 року, однак не
вийшов на роботу як встановлено судом з
пояснень представника позивача, так як
йому було відомо про оскаржуваний
наказ № 169 яким його було звільнено з
роботи.

З врахуванням вище викладеного та на
виконання вказаних вимог Закону 13
лютого 2014 року відповідач видав наказ
за № 169 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
слідчого відділу Мукачівського МВ (з
обслуговування міста Мукачева та
Мукачівського району) УМВС молодшого
лейтенанта міліції ОСОБА_4», а 17 лютого
2014 року - видано наказ № 20о/с від 17
лютого 2014 року «По особовому складу»,
згідно якого позивача звільнено з
органів внутрішніх спав у запас (із
постановленням на військовий облік).

З системного аналізу вищевказаних
норм, суд дійшов висновку, що УМВС
України в Закарпатській області діяло
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст.1 Дисциплінарного Статуту
органів внутрішніх справ службова
дисципліна в органах внутрішніх справ
досягається дотриманням законності і
статутного порядку; вихованням в осіб
рядового і начальницького складу
високих моральних і ділових якостей.

Таким чином, відповідачем було
правомірно звільнено позивача з
органів внутрішніх справ та видано
накази від 13 лютого 2014 року № 169 та від 17
лютого 2014 року № 20о/с.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем оскаржувався лише наказ про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, а наказ про
звільнення його з органів внутрішніх
справ у судовому порядку не оскаржено.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. У відповідності до п. 2
ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем не доведено неправомірності
його звільнення відповідачем та
видання оспорюваного наказу, в той же
час як УМВС України в Закарпатській
області спростовано належними та
допустимими доказами безпідставність
позовних вимог позивача.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин справи, суд прийшов
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенню адміністративного
позову за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
про визнання неправомірними дій,
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення та поновлення на
роботі та виплату середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяC.А. Гебеш