Справа № 607/2209/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 876/3553/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 14.03.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Тернопільської міської ради, третьої
особи ПП «Люкс» про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,-

встановила:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Тернопільської
міської ради про скасування постанови
в справі про адміністративне
правопорушення від 29.01.2014 року №52 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ст. 150 КУпАП та
накладення на неї адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що підставою для притягнення його до
адміністративної відповідальності
стало те, що станом на 20.12.2013 року в
супереч встановленим правилам
користування жилими будинками і жилими
приміщеннями позивач влаштував
перегородку в коридорі загального
користування в будинку АДРЕСА_1, та
використовує його не за призначенням
(для проживання), перешкоджаючи при
цьому мешканцям будинку в доступі до
житла. Вважає, що дана постанова
прийнята з порушенням норм КУпАП,
оскільки адміністративною комісією її
не було повідомлено про розгляд справи,
в постанові не зазначено обставин чи
доказів, які б підтверджували вчинення
нею адмінправопорушення, зокрема не
доведено те, що перегородку влаштовано
саме нею. Просив позов задоволити.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14.03.2014 року у задоволені
позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПП «Люкс» з 2013 року здійснює
обслуговування будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення
складеного 20.12.2013 року майстром
дільниці ПП «Люкс», за результатами
обстеження сходової клітки в будинку
АДРЕСА_1 виявлено самовільно
влаштовану (змуровану) перегородку у
загальному коридорі мешканкою кімнати
НОМЕР_1 ОСОБА_1 Протокол був складений у
присутності позивача, однак від його
підписання остання відмовилася, що не
заперечувалося сторонами (а.с.5).

Згідно припису від 17.01.2013 року ПП «Люкс»
зобов'язало ОСОБА_1 демонтувати
самовільно збудовану перегородку на
площадці ліфта в коридорі загального
користування третього поверху. Даний
припис вручено особисто позивачу
працівником ПП «Люкс» 20.12.2013 року (а.с.18).

Як вбачається з протоколу від 25.12.2013
року Загальними зборами мешканців
будинку АДРЕСА_1 вирішено демонтувати
самовільно збудовану перегородку, що
влаштована гр. ОСОБА_1 мешканкою
кімнати 310 на сходовій площадці
третього поверху, що створює перешкоди
в доступі до ліфта (а.с.29-33).

Разом з тим, 02.01.2014 року ПП «Люкс»
повторно зобов'язано позивача
розібрати самовільно влаштовані
муровані перегородки, що
використовуються нею, як кімнати та
надати мешканцям гуртожитку прохід до
площадки ліфта на третьому поверсі.

З акту перевірки від 02.01.2014 року
вбачається, що ПП «Люкс» в будинку
АДРЕСА_1 здійснено запуск ліфтів №1 та
№2.

З постанови адміністративної комісії
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради №52 від 29.01.2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адмінправопорушення
передбаченого ст. 150 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 51 грн., а саме за те, що
станом на 20.12.2013 року в супереч
встановленим правилам користування
жилими будинками і жилими приміщеннями
вона влаштувала перегородку в коридорі
загального користування в будинку
АДРЕСА_1, та використовує його не за
призначенням (для проживання),
перешкоджаючи при цьому мешканцям
будинку в доступі до житла (а.с.6).

Відповідно до ст. 150 КУпАП передбачено
відповідальність за порушення правил
користування жилими приміщеннями,
санітарного утримання місць
загального користування, сходових
кліток, ліфтів, під'їздів, придомових
територій, порушення правил
експлуатації жилих будинків, жилих
приміщень та інженерного обладнання,
безгосподарне їх утримання, а також
самовільне переобладнання та
перепланування жилих будинків і жилих
приміщень, використання їх не за
призначенням, псування жилих будинків,
жилих приміщень, їх обладнання та
об'єктів благоустрою.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
свідків, показаннями технічних
приладів та технічних засобів.

Аналіз наведених норм та зібрані
докази у справі дають змогу зрозуміти,
що позивач на площадці ліфта в коридорі
загального користування третього
поверху в будинку АДРЕСА_1 здійснила
самовільне зведення мурованої
перегородки в результаті якої
збільшилася площа кімнати НОМЕР_1 у
якій проживає позивач.

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови у
задоволені позову.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 14.03.2014 року
у справі №607/2209/14а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С.Кузьмич