Справа № 826/4326/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13 травня 2014 року 16 год. 30
хв. № 826/4326/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш перевізник" до
державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування рішень відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 01 квітня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш перевізник" (далі
- позивач) до державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 08 січня 2014 року №
та № (далі - оскаржувані
рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржувані
рішення є протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки їх прийнято
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки,
які не відповідають фактичним
обставинам справи.

Ухвалою суду від 04 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та просила відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 14 квітня 2014 року. Пояснила, що
оскаржувані рішення є правомірними та
не підлягають скасуванню, оскільки їх
прийнято відповідачем у зв'язку із
виявленням у ході перевірки позивача
порушень ним податкового
законодавства.

У судове засідання 28 квітня 2014 року
представник відповідача не прибула,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлена належним
чином, заява про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 28 квітня 2014 року судом,
згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), прийнято рішення
про подальший розгляд та вирішення
справи у порядку письмового
провадження, про що відповідача
повідомлено письмово.

До суду 30 квітня 2014 року через
канцелярію від представника позивача
надійшли додаткові письмові докази,
які судом долучено до матеріалів
справи для врахування при прийнятті у
справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 02 по 06 грудня
2013 року проведено перевірку позивача,
за результатами якої 13 грудня 2013 року
складено акт № 350/26-57-22-03-07/36942062 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства та
правильності нарахування, сплати
податків до бюджету при проведенні
фінансово-господарських операцій із
товариством з обмеженою
відповідальністю "Транспорт-Експрес"
(далі - ТОВ "Транспорт-Експрес") за
період із 01 січня 2012 року по 31
січня 2013 року (далі - акт перевірки),
відповідно до висновків якого,
позивачем:

- занижено податок на прибуток за 2012 рік
у загальному розмірі 252025,00 грн., чим
порушено пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п.п. 138.1, 138.2,
138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України (далі - ПК
України; (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

- занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість (далі - ПДВ) у
загальному розмірі 240023,00 грн., у тому
числі за: січень 2012 року - 52248,00 грн.;
квітень 2012 року - 63272,00 грн.; травень 2012
року - 79345,00 грн.; червень 2012 року - 45158,00
грн., чим порушено п. 44.1 ст. 44, п. 198.6 ст. 198,
п.п. 201.1, 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України.

На підставі акту перевірки, 08 січня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржувані рішення: № , яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у розмірі 252025,00 грн. за
основним платежем та у розмірі 63006,25
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами); № , яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 240023,00 грн.
за основним платежем та у розмірі 60005,75
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі наказу
від 29 листопада 2013 року № 896,
оформленого, у свою чергу, на підставі
постанови від 15 жовтня 2013 року про
призначення позапланової
документальної перевірки. Копію
вказаного наказу разом із направленням
на перевірку вручено особисто під
розписку законному представнику
позивача 02 грудня 2013 року.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
висновки відповідача про заниження
позивачем податку на прибуток та ПДВ
ґрунтуються на виявленому у ході
перевірки факті відсутності реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ "Транспорт-Експрес".

Зокрема, у ході перевірки відповідачем
виявлено, що 29 грудня 2011 року між
позивачем та ТОВ "Транспорт-Експрес"
укладено договір
транспортно-експедиційного
обслуговування № 27 (далі - договір).

На виконання умов договору ТОВ
"Транспорт-Експрес" оформлено
відповідні акти здачі-приймання робіт
(надання послуг). Грошові кошти за
виконання робіт перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ
"Транспорт-Експрес" відповідно до
платіжних доручень. Станом на 31 грудня
2012 року дебіторська/кредиторська
заборгованість позивача перед ТОВ
"Транспорт-Експрес" відсутня.

До перевірки позивачем надано
товарно-транспортні накладні (далі -
ТТН), у яких автопідприємством
зазначено позивача, експедитором - ТОВ
"Транспорт-Експрес", також зазначено
інформацію про транспортні засоби.

До перевірки також надано
заявки-договори з експедитором - ТОВ
"Транспорт-Експрес", однак ТТН до таких
договорів позивачем у ході перевірки
не пред'явлено.

Відповідачем прийнято до уваги
інформацію про те, що ТОВ
"Транспорт-Експрес" має ознаки
"фіктивності".

Зокрема, як зазначено у постанові від 15
жовтня 2013 року про призначення
позапланової документальної
перевірки, проведеним досудовим
розслідуванням у кримінальному
провадженні № 0000005 виявлено, що
протягом 2012 року службові особи
позивача формували податковий кредит
на підставі документів, оформлених ТОВ
"Транспорт-Експрес", яке створено
невстановленими слідством особами з
метою прикриття незаконної діяльності.

Крім того, до відповідача надійшли
матеріали перевірки ТОВ
"Транспорт-Експрес", відповідно до
висновків якої, операції вказаного
товариства з контрагентами-покупцями
та контрагентами-постачальниками не
містять розумних економічних або інших
причин (ділової мети) систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів.

Відповідно до ст. 55-1 Господарського
кодексу України, ознаки фіктивності, що
дають підстави для звернення до суду
про припинення юридичної особи або
припинення діяльності фізичною особою
- підприємцем, в тому числі визнання
реєстраційних документів недійсними:
зареєстровано (перереєстровано) на
недійсні (втрачені, загублені) та
підроблені документи; не зареєстровано
у державних органах, якщо обов'язок
реєстрації передбачено
законодавством; зареєстровано
(перереєстровано) у органах державної
реєстрації фізичними особами з
подальшою передачею (оформленням) у
володіння чи управління підставним
(неіснуючим), померлим, безвісти
зниклим особам або таким особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження;
зареєстровано (перереєстровано) та
проваджено фінансово-господарську
діяльність без відома та згоди його
засновників та призначених у законному
порядку керівників.

У постанові Верховного Суду України
від 01 вересня 2009 року № 21-1258во09
зазначено, що необхідно приймати до
уваги факт наявності
фінансово-господарських зв'язків з
підприємствами, діяльність яких має
ознаки "фіктивності".

У ході судового розгляду справи
представником позивача надано суду
копії наступних документів: договору;
банківських виписок; ТТН; актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг);
податкових накладних. Також надано
копії документів, оформлених за
результатами фінансово-господарської
діяльності із третіми особами.

Будь-яких інших первинних документів
представником позивача у ході судового
розгляду справи не надано.

У судових засіданнях представник
відповідача зазначила, що позивачем до
перевірки не надано документів, які б
свідчили про використання отриманих
позивачем робіт (послуг) у його
господарській діяльності, що, у свою
чергу, є умовою віднесення сплачених у
ціні робіт (послуг) сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як зазначено в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року (06 травня 2011
року) № 742/11/13-11, якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до пп. 14.1.27, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, проаналізувавши викладені
положення та обставини, зважаючи на
факт ненадання представником позивача
суду письмових доказів, які б свідчили
про реальність здійснення між
позивачем та ТОВ "Транспорт-Експрес"
господарських операцій, хоча про
необхідність їх надання судом
наголошувалось у кожному судовому
засіданні, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних рішень.

Стосовно кримінального провадження
суд зазначає наступне.

Як з'ясовано судом у ході розгляду
справи, кримінальне провадження
порушено не стосовно позивача, а
стосовно суб'єкта господарювання, з
яким позивач мав певні відносини.

Згідно з п. 58.4 ст. 58, п. 86.9 ст. 86 ПК
України, у разі коли судом за
результатами розгляду кримінального
провадження про кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням,
забороняється до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні або винесення ухвали про
закриття такого кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами.

У разі якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 цього
Кодексу, щодо кримінального
провадження, у якому розслідується
кримінальне правопорушення стосовно
посадової особи (посадових осіб)
платника податків (юридичної особи) або
фізичної особи - підприємця, що
перевіряється, предметом якого є
податки та/або збори, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки приймається таким
податковим органом протягом 10 робочих
днів з дня, наступного за днем
отримання цим податковим органом
відповідного судового рішення
(обвинувальний вирок, ухвала про
закриття кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами), що
набрало законної сили.

Як зазначено у листі Державної
податкової адміністрації України від 25
січня 2011 року № 1754/7/23-8017 "Щодо перевірок
у рамках кримінальної справи", за
результатами перевірок платників
податків, призначених у рамках
порушеної кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори (ст. 212 КК України), контролюючий
орган визначає суми грошових
зобов'язань, але податкове
повідомлення-рішення не складає. В
інших випадках (за результатами
перевірок платників податків, відносно
яких та/або їх посадових осіб
кримінальну справу не порушено або
порушено кримінальну справу, предметом
якої не є податки і збори) грошові
зобов'язання визначаються та,
відповідно, приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платників
податків в загально-встановленому
порядку.

Тобто, з викладених положень
вбачається, що за результатами
перевірок платників податків,
призначених у рамках кримінального
провадження за ознаками кримінальних
правопорушень, предметом яких є
податки та збори, контролюючий орган
визначає суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
приймає.

При цьому, законодавцем не визначено
коло платників податків, на яких
розповсюджується дія викладених
положень.

Поряд з цим, проаналізувавши викладені
положення та положення
кримінально-процесуального
законодавства, зважаючи при цьому, що
вирок ухвалюється тільки стосовно
особи, щодо якої відкрито кримінальне
провадження, суд прийшов до висновку,
що заборона приймати податкове
повідомлення-рішення стосується
тільки тих платників податків,
стосовно яких відкрито кримінальне
провадження за ознаками кримінальних
правопорушень, предметом яких є
податки та збори.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне
провадження, у рамках якої призначено
перевірку позивача, відкрито стосовно
його контрагента, а факту відкриття
кримінального провадження на час
проведення перевірки та прийняття
оскаржуваних рішень стосовно позивача
не встановлено, суд прийшов до
висновку, що відповідач мав право
прийняти відповідні податкові
повідомлення-рішення у разі виявлення
порушень позивачем податкового,
валютного та іншого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш перевізник" до
державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування рішень відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Поряд з цим, відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2
ст. 4, Закону України "Про судовий збір",
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру, справляється судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з 01
січня 2014 року установлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218,00 грн.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону,
під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш перевізник".

2. Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "Ваш перевізник"
(ідентифікаційний код 36942062) судовий
збір у розмірі 4384,80 грн. (Чотири тисячі
триста вісімдесят чотири гривні
вісімдесят копійок) на рахунок
Окружного адміністративного суду
міста Києва за наступними платіжними
реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у
Печерському районі міста Києва, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві, код
банку отримувача (МФО) 820019, рахунок
отримувача 4007, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин