Справа № 2а/2570/3961/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року м. Київ
К/800/17701/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І.- головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Чернігові Державної
податкової служби (далі - ДПІ)

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03.01.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013

у справі № 2а/2570/3961/2012

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ОСОБА_1)

до ДПІ

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов (з урахуванням уточнення до
нього) подано про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо зменшення податкових зобов'язань
та податкового кредиту СПД ОСОБА_1 за
серпень 2012 року та про зобов'язання
відповідача поновити відповідні дані
платника.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03.01.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.02.2013, позов задоволено. У
прийнятті цих судових актів попередні
судові інстанції виходили з того, що
висновки посадових осіб ДПІ, викладені
в актах перевірок, не відповідають
поданим платником первинним
документам.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів нормам матеріального
права та дійсним обставинам справи, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та відмовити у позові СПД ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне змінити оскаржувані судові
акти з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що:

- працівниками ДПІ було проведено
документальні позапланові невиїзні
перевірки СПД ОСОБА_1 з питань
правильності визначення податкового
зобов'язання та достовірності
нарахування податкового кредиту по
податковій декларації за серпень 2012
року, а також з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 25.05.2011 по
30.09.2012, оформлені актами від 09.11.2012 №
2358/17/НОМЕР_1 та від 27.11.2012 № 2500/17/НОМЕР_1;

- у висновках зазначених актів
перевірок викладено, зокрема, факти
порушення позивачем вимог чинного
податкового законодавства внаслідок
укладення нікчемних правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, з рядом
контрагентів та формування СПД ОСОБА_1
податкової звітності за фіктивними
операціями, а також зафіксовано
відсутність у позивача об'єктів
оподаткування по операціям з придбання
та продажу товарів у перевірених
періодах;

- зазначені висновки посадових осіб
ДПІ, що проводили перевірку, були
відображені податковим органом у
електронній базі даних - в системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів про
незаконність відповідних дій
податкового органу з причин їх
передчасності з огляду на таке.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266 (далі - Порядок).

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3
пункт 2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, у розрізі
контрагентів підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".
По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

У розглядуваному випадку ДПІ не було
виявлено розбіжності у податковій
звітності Підприємства та його
контрагентів за перевірені податкові
періоди; підставою для внесення
оспорюваної інформації до системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України стали висновки про
нікчемність правочинів, укладених
позивачем з контрагентами та,
відповідно, про недостовірність
сформованих за наслідками виконання
цих правочинів даних податкового
обліку.

Сама по собі здійснена ДПІ податкова
кваліфікація операцій за відсутності
відмінності між задекларованими
показниками податкової звітності
контрагентів не може слугувати
підставою для внесення змін до Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України. Висновок щодо
правильності (або недостовірності)
задекларованих платником даних
податкового обліку як підстави для
внесення змін до вказаної бази даних
може бути зроблений податковим органом
після визначення платникові
податкових зобов'язань та їх
узгодження у встановленому законом
порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
об'єктивного висновку про незаконність
дій податкової інспекції щодо внесення
змін до Автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» на підставі акта перевірки та
правомірно задовольнили позовні
вимоги.

У той же час резолютивна частина
постанови Чернігівського окружного
адміністративного суду потребує
уточнення шляхом визначення бази, в
якій підлягають поновленню відповідні
показники податкової звітності СПД
ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03.01.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 у
справі № 2а/2570/3961/2012 змінити шляхом
доповнення другого та третього абзаців
резолютивної частини постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03.01.2013 після
слів «на 13 869 646 грн.» словами «в
автоматизованій системі співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні Державної податкової
адміністрації України».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько