Справа № 826/4931/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2014 року 14:30
№ 826/4931/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О. за
участю секретаря судового засідання
Самаренко Х.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична фірма
«Фортіс»до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
за участю представників сторін:
від позивача: Турчинська Л.П.
від відповідача: Вдовенко К.В.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 15 травня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юридична фірма
«Фортіс» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.04.2011 р. № /0.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві на підставі необґрунтованих
висновків акту перевірки від 04.04.2011 р. №
56/07-214/25401349 щодо порушення позивачем
приписів податкового законодавства
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15.04.2011 р. №
/0, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого за рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
за грудень 2010 р. у розмірі 367 882,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі з підстав, викладених в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив суд відмовити
в їх задоволенні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заперечення на позовні
вимоги зазначив, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення було
прийнято відповідачем у відповідності
до положень законодавства, а тому є
правомірним.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Києва
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «ЮФ «Фортіс» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за грудень 2010 р, яка виникла за
рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалось в період з 01.11.2010 р. по
30.11.2010 р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 , пп.7.3.1 п. 7.3,
пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
р. № 168/97-ВР ТОВ «ЮФ «Фортіс» завищено
суму податкового кредиту за листопад
2010 р. на суму ПДВ 362 200,00 грн. та від'ємне
значення в розмірі 367 882,00 грн. За даними
перевірки позитивне значення
становить 1 319,00 грн.

В порушення вимог пп.7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за грудень 2010
р. у розмірі 367 882,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 04.04.2011 р. № 56/07-214/25401349 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
15.04.2011 р. № /0, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
за рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у періоді -
грудень 2010 р. у розмірі 367 882,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом, в якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення від
15.04.2011 р. № /0.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Статтею 67 Конституції України
передбачено обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Порядок та підстави формування
платником податку податкового кредиту
регламентується приписами п. 7.4, п. 7.5 ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до підпункту 7.2.3 пункту
7.2 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

В силу ж пп. 7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону,
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Таким чином обов'язковою передумовою
для нарахування сум податкового
кредиту з податку на додану вартість є
податкова накладна, оформлена
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юридична фірма
«Фортіс» зареєстроване у
Шевченківській районній у м. Києві
державній адміністрації 11.02.1998 р.,
перебуває на обліку в ДПІ
Шевченківського району м. Києва, та має
статус платника податку на додану
вартість.

Як встановлено судом, ТОВ «ЮФ «Фортіс»
(Покупець) укладено з Управлінням з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві Ради
(Продавець) договір купівлі-продажу
нежилого приміщення № б/н від 06.10.2010 р.,
умовами якого передбачена передача
Продавцем у власність Покупця нежилих
приміщень загальною площею 403,10 кв. м.,
які знаходяться за адресою: м. Київ,
пров. Бєлінського Чеслава, 10, літ. А, а
саме: з № 1 по № 32 (групи приміщень № 60)
(в літ. А) згідно з технічною
документацією Комунального
підприємства Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Відповідно до пункту 1.7 договору
приміщення продано за 2 215 200,00 грн., в
тому числі ПДВ становить 369 200,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору Покупець
зобов'язаний внести 2 215 200,00 грн. за
об'єкт продажу протягом 30 календарних
днів з моменту нотаріального
посвідчення цього договору. Термін
сплати продовжується на 30 календарних
днів за умови внесення Покупцем не
менше як 50 відсотків від вартості
об'єкта продажу.

Відповідно до п. 2.2 Договору Покупець
зобов'язаний сплатити суму
вищезгаданого ПДВ протягом 30
календарних днів з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Право власності на зазначений об'єкт
підтверджується Витягом з Державного
реєстру правочинів від 06.10.2010 р.

11 січня 2011 року приміщення було
передано позивачу на підставі акту
приймання-передачі.

06.10.2010 р. Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві Ради виписано
податкову накладну на суму 2 215 200,00 грн.

На підтвердження оплати позивачем
надано платіжні доручення, а саме: від
03.11.2010 р. № 205 на суму 1 293 200,00 грн., від
03.12.2010 р. № 225 на суму 70 000,00 грн., від
17.12.2010 р. № 240 на суму 180 000,00 грн., від
10.01.2011 р. № 1 на суму 312 000,00 грн., від 08.12.2010
р. № 226 на суму 160 000,00 грн., від 01.12.2010 р. №
224 на суму 200 000,00 грн.

Згідно з податковою декларацією з
податку на додану вартість за 11 місяць
2010 р. від 16.12.2010 р. від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 21)
становить 367 882,00 грн.

Згідно з податковою декларацією з
податку на додану вартість за 12 місяць
2010 р. від 18.01.2011 р. на рахунок платника у
банку знаходиться сума 367 882,00 грн.
(рядок 25.1). Разом з декларацією
позивачем подано до податкового органу
довідку щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду, розрахунок суми
бюджетного відшкодування, заяву про
повернення бюджетного відшкодування.

Натомість висновки податкового органу
щодо порушення позивачем приписів
податкового законодавства зроблені з
огляду на те, що ТОВ «ЮФ «Фортіс»
включило до податкового кредиту в
листопаді 2010 р. податкову накладну від
06.10.2010 р. № 5075 на суму 2 215 200,00 грн., в тому
числі ПДВ на суму 369 200,00 грн., але жодної
події, що сталися раніше в даному
періоді не відбулося, а саме:
перерахування коштів згідно
банківської виписки (№205 від 03.11.2010 р.)
по даній операції здійснено в
листопаді 2010 р., акт приймання-передачі
приміщення підписаний 11.01.2011 р.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.1
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

З системного аналізу вищенаведених
норм законодавства та фактичних
обставин справи, суд зазначає, що
позивачем порушено приписи пп. 7.3.1 п. 7.3
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», оскільки
перерахування коштів позивачем
здійснено пізніше ніж виписано
податкову накладну, а саме: податкову
накладну № 5075 на суму 2 215 200,00 грн., в
тому числі ПДВ на суму 369 200,00 грн. видано
06.10.2010 р., а перерахування коштів
здійснено в листопаді 2010 р. (банківська
виписка № 205 від 03.11.2010 р.). Крім того,
приміщення було передано позивачу
11.01.2011 р., що підтверджується
відповідним актом приймання-передачі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
податкова накладна виписана раніше ніж
дата виникнення податкових
зобов'язань, тобто в податковому
періоді відсутні події, які повинні
статися раніше ніж видача податкової
накладної, в даному випадку, це
зарахування грошових коштів від
покупця на банківський рахунок
платника податку.

Отже, податкова накладна № 5075 від 06.10.2010
р. виписана з порушенням при заповненні
обов'язкових реквізитів, що позбавляє
покупця права на включення до
податкового кредиту витрат на сплату
ПДВ на підставі такої податкової
накладної.

У зв'язку з вищенаведеним, суд
приходить до висновку про відсутність
сукупності умов, обставин та підстав з
якими Закон України «Про податок на
додану вартість» у взаємозв'язку з
положеннями Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» пов'язують
виникнення у позивача права на спірні
суми податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується із висновком податкового
органу про те, що в порушення позивачем
пп. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 , пп.7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР
ТОВ «ЮФ «Фортіс» завищено суму
податкового кредиту за листопад 2010 р.
на суму ПДВ 362 200,00 грн.

Враховуючи те, що судом не встановлено
підстав для скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.04.2011 р. №
/0, відповідно, відсутні підстави
для задоволення даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано
достатні докази, які свідчать що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято в межах
повноважень податкового органу та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, обґрунтовано та
правомірно. В той же час, позивач не
довів обставин в обґрунтування своїх
вимог, в зв'язку з чим, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
поверненню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична фірма
«Фортіс» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О.Іщук

Повний текст постанови виготовлено
20.05.2014 р.