Справа № 2а-4651/11/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
75518/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Криштопи М.Г., Мокрій Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Шахта
«Надія» до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Львові про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року позивач публічне
акціонерне товариство «Шахта «Надія»
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Львові, в якому просив визнати нечинним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення № /6288 від
04.04.2011 року на суму 416000 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішеннявід 04.04.2011 року №
/6282.

Не погодившись іхз таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову про відмову
в задоволенні заявленого позову.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазаначає, що порушення
термінів сплати відбулося до 01.01.2011
року, а тому судом першої інстанції
неправильно дано висновок про те, що
порушення сталося після 01.01.2011 року, що
є наслідком застосування до платника
податків штрафу у розмірі не більшеь1
гривні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.03.2011 року працівниками
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
проведено перевірку своєчасності
сплати позивачем самостійно
визначеного податкового зобовязання
до бюджету.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 02/08-0213/00178175 від 21.03.2011
року, згідно якого встановлено
порушення позивачем п.57.1 ст. 57
Податкового кодексу України, що
полягає у несвоєчасній сплаті
позивачем протягом граничних строків
самостійно визначеного податкового
зобовязання з податку на додану
вартість. Вказаний висновок у акті
перевірки ґрунтується на тому, що
погашення позивачем податкового боргу
за грудень місяць 2008 року відбулося із
затримкою більшою ніж 30 календарних
днів згідно з платіжними дорученнями
№151 від 26.01.2011 р., №161 від 28.01.2011р., №389 від
25.02.2011р.

На підставі зазначеного акту
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № /6282 від
04.04.2011 року яким позивачу визначено
суму податкового зобовязання за
платежем податок на додану вартість в
розмірі 416000 грн. 54 коп.

Згідно з п.1.1.ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

В силу норми п. 1 розд. ХІХ "Прикінцеві
положення" Податкового кодексу України
цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2011
року, крім окремих положень цього
Кодексу, визначених цим пунктом.

Відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як встановлено проведеною перевіркою,
податковий борг позивача виник 01.12.2008
року та 31.12.2008 року. На час виникнення
податкового боргу та зобовязання його
погасити, порядок погашення
податкового боргу регулювався у
відповідності до Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»№ 2181 - III
від 21.12.2000р. (далі Закон №2181)

Відповідно до п. 4.1.1 ст.4 Закону №2181
платник податків самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку
зазначає у податковій декларації.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону №2181 податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації.

Пунктом 5.3.1. ст. 5 Закону № 2181
передбачено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації. Згідно п.4.1.4 ст.4
цього закону, податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період що дорівнює: а)
календарному місяцю (у тому числі при
сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітної
(податкового) місяця.

Згідно з п.4.1.5. ст.4 Закону №2181 якщо
останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
наступний за вихідним або святковим
операційний (банківський) день.

Як вбачається із копій платіжних
доручень, позивачем платіжним
дорученням №151 від 26.01.2011р. сплачено
1000000 грн. призначення платежу ПДВ за
грудень 2010р.; платіжним дорученням №161
від 28.01.2011р. позивачем сплачено 777969 грн.,
призначення платежу ПДВ за грудень
2010р., платіжним дорученням №389 від
25.02.2011р. позивачем сплачено 2777116 грн.,
призначення платежу ПДВ за січень 2011р.

З наданої відповідачем облікової
картки платника ДВАТ Шахта «Надія»
вбачається зарахування відповідачем
вказаних сум на погашення податкового
боргу позивача який виник до вступу в
дію Податкового кодексу України.

Разом з тим, пунктом 7.7 статті 7 Закону
№2181 визначений принцип рівності
бюджетних інтересів.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону
№2181 визначено, що джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України від 20.05.99 № 679-Х1У "Про
Національний банк України"
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№ 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів
банки списують лише за дорученнями
власників цих рахунків (включаючи
договірне списання коштів згідно з
главою 6 цієї Інструкції) або на
підставі платіжних вимог стягувачів у
разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит "Призначення
платежу" платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належить виключно платнику. Тому суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням підпункту 16.5.2
пункту 16.5 статті 16 Закону слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Проте відповідачем не надано платіжних
документів із зазначеним у них
призначенням платежу на сплату
позивачем податку на додану вартість
за грудень 2008р., на підставі чого в акті
перевірки зроблено висновок про
затримку сплати узгодженого
податкового зобовязання за грудень 2008
року.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", який є спеціальним законом з
питань оподаткування і установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
не було зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Отже у разі недотримання платником
податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий
орган не був наділений правом чи
обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

Щодо застосування податковими
органами заходів відповідальності за
порушення платником податків пункту 7.7
статті 7 Закону, то з аналізу норм
Закону, які встановлюють
відповідальність за порушення
податкового законодавства, вбачається,
що перелік таких порушень є вичерпним і
не підлягає розширеному тлумаченню.
Серед зазначених порушень немає
недотримання порядку погашення
податкової боргу та податкових
зобов'язань, встановленого пунктом 7.7
статті 7 Закону

Разом з тим, згідно з пунктом 7
підрозділу 10 розділу XX "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Таким чином, штрафні санкції в розмірі
не більше 1 гривні встановлюються за
порушення податкового законодавства,
яке вчинене платником податків з 1
січня по 30 червня 2011 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
заявлені позовні вимоги є законними та
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року у справі № 2а-4651/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 13.05.2014