Справа № 821/1155/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1155/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Хом'якової В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Міського комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Міське комунальне підприємство
"Виробниче управління водопровідно-
каналізаційного господарства міста
Херсона" (далі - позивач, МКП "ВУВКГ м.
Херсона") звернулось до суду з
адміністративним позовом про
зобов'язання Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області в повному обсязі зарахувати
оплату МКП «ВУВКГ м. Херсона» в сумі 336
611 грн. в рахунок погашення податкових
зобов'язань за листопад 2013 року та
зарахувати субвенцію з державного
бюджету в сумі 1842465,99 грн. в рахунок
погашення розстрочених зобов'язань за
договорами за вересень 2013 року в сумі 1
059 514,99 грн. (договір № 17 від 01.11.2013 р.) та
за жовтень 2013 року в сумі 782 951 грн.
(договір № 23 від 05.12.2013 р). Позовні
вимоги мотивовані тим, що
підприємством було укладено договори
на відшкодування з державного бюджету
різниці в тарифах на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення для здійснення оплати
підприємством податку на додану
вартість на загальну суму 1 842 465,99 грн., в
тому числі: за вересень 2013 року в сумі 1
059 514,99 грн. (договір № 17 від 01.11.2013 р.) та
за жовтень 2013 року в сумі 782 951 грн.
(договір № 23 від 05.12.2013 р.). Але субвенція
з державного бюджету на відшкодування
різниці в тарифах на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення на загальну суму 1 842 465.99
грн. була зарахована податковою
інспекцією для погашення
розстроченого боргу з податку на
додану вартість частково в сумі 1537762
грн., про використання решти коштів 304704
грн. позивачу нічого не відомо.
Натомість грошові кошти, які сплачував
позивач за декларацією з ПДВ за
листопад 2013 року на загальну суму 321611
грн. були спрямовані на погашення
розстрочених платежів за договорами №
17 від 01.11.2013 та № 23 від 05.12.2013, які
повинні були сплачені за рахунок
субвенції, хоч в платіжних дорученнях
вказувалось призначення платежу -
податок на додану вартість за листопад
2013 року. Різницю суми між залишком
субвенції з державного бюджету та
платежами МКГІ «ВУВКГ м. Херсона»
Державною податковою інспекцію у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області не
зараховано ні в оплату розстроченого
податного боргу, ні в рахунок сплати
зобов'язань за листопад 2013 року, що
призвело до виникнення заборгованості
по ПДВ за листопад 2013 в сумі 321631,85 грн.

Представники позивача надали заяву про
розгляд справи в письмовому
провадженні, на задоволенні позову
наполягають.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
(відповідач) в письмових запереченнях
проти позову вказує на те, що згідно
облікових даних МКП «ВУВКГ» м. Херсона
з 23.12.2013 по 27.12.2013 позивач здійснював
погашення узгоджених ним сум податку
на додану вартість задекларованих
згідно декларації з ПДВ за листопад 2013
року на суму 336 611 грн., але ці кошти були
зараховані в рахунок погашення
існуючого на той час податкового боргу
за двома договорами розстрочення
платежів за вересень та жовтень 2013 року
відповідно до пункту 87.9 статті 87
Податковою кодексу України, який
встановлює, що у разі наявності
податкового боргу у платника податків
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу. Станом на 27.12.13 (день
надходження субвенції) загальна сума
податкової заборгованості складала
1537762,71 грн., тому кошти у вигляді
субвенції у сумі 1050514,99 грн. були
спрямовані на погашення розстроченого
боргу повністю, а кошти субвенції у
сумі 782950 грн. були спрямовані частково
на погашення розстроченого боргу в
сумі 478247 грн.

Зважаючи на те, що згідно з пунктом 3
Порядку № 167 перерахування субвенції
здійснюється на суму заборгованості,
яка утворилася на початок місяця, в
якому проводяться розрахунки, і не
погашена на дату складення довідки про
суму заборгованості, на спеціальний
рахунок ГУ ДКС у Херсонській області,
який було відкрито позивачем з метою
зменшення податкового боргу з ПДВ за
рахунок субвенції з державного
бюджету, було зараховано саме ту суму
податкового боргу, що існувала на дату
надходження коштів субвенції. Крім
того, ДПІ у м. Херсоні не погоджується
із сумою позовних вимог, яку позивач
рахує від суми ПДВ, задекларованою ним
за листопад 2013 року, що дорівнювала 336 611
грн. Проте, загальна сума не погашеного
субвенцією податкового боргу на час
зарахування на спеціальний рахунок 782
951 грн. складала 501 166,37 грн. Таким чином
залишок не використаної субвенції
склав 782 951 грн. - 501 166,37 грн. = 281 784,63 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 23.04.14 заперечував проти
позову, в судове засідання 16.05.14
представник ДПІ у м. Херсоні не прибув,
хоч про час і день судового засідання
був повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене справа
розглядається в письмовому
провадженні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини.

Головним видом діяльності МКП
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства є надання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення, в силу наданих
законодавством України повноважень
місцевими органами влади
встановлювались тарифи на ці послуги,
які не відповідали фактичній їх
вартості, що утворилась у позивача.
Пунктом 1 статті 14 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" від
06.12.2012, № 5515-VI передбачалось
перерахування коштів, отриманих до
спеціального фонду Державного бюджету
України, зокрема, на субвенцію з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Постановою Кабміну України № 167 від
20.03.2013 затверджений відповідний
Порядок та умови надання у 2013 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування. Зокрема, порядком
встановлено, що субвенція надається із
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
послуг затвердженим органами
місцевого самоврядування тарифам.
Перерахування субвенції здійснюється
на суму заборгованості, яка утворилася
на початок місяця, в якому проводяться
розрахунки, і не погашена на дату
складення довідки про суму
заборгованості.

Для здійснення отримання субвенції
позивачем були укладені
багатосторонні договори про
організацію взаєморозрахунків за
участю органів Казначейської служби,
органів фінансів міської ради та
обласної держадміністрації,
відповідно до яких позивач мав
отримати кошти для погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
послуги та використати їх на погашення
боргу з податку на додану вартість за
вересень 2013 року в сумі 1 059 514,99 грн.
(договір № 17 від 01.11.2013) та за жовтень 2013
року в сумі 782 951 грн. (договір № 23 від
05.12.2013). Умови договорів передбачали
зобов'язання сторін, в тому числі
позивача, не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків, дій з погашення
заборгованості відповідно до договору.

Позивачем були оформлені платіжні
доручення № 443 від 11.12.13 на суму 1059514,99
грн. та № 448 від 16.12.13 на суму 782851 грн.,
які були виконані Головним управління
Державної казначейської служби у
Херсонській області тільки 27.12.13.

Міським комунальним підприємством
«Виробниче управління водопровідно -
каналізаційного господарства міста
Херсона» 19.12.13 подано до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області податкову
декларацію (реєстраційний номер №
) з ПДВ за листопад 2013 року, в якій
задекларувало до сплати суму 336 611 грн.
Державною податковою інспекцію у м.
Херсоні це зобов'язання за податковою
декларацією в картці особового рахунку
з ПДВ відображено 30.12.2013 відповідно до
приписів діючої в 2013 році Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердж. наказом ДПАУ від
18.07.05 № 276 (п. 4.3). А грошові кошти, які
сплачувались позивачем добровільно в
погашення задекларованих зобов'язань
протягом 23-30.12.13 в загальній сумі 298611
грн. (платіжне доручення № 942 від 23.12.13
на суму 60000 грн., № 1425 від 23.12.13 на суму
11000 грн., № 943 від 23.12.13 на суму 5000 грн., №
951 від 24.12.13 на суму 34611 грн., № 1479 від
25.12.13 на суму 40000 грн. № 2307 від 25.12.13 на
суму 10000 грн., № 1481 від 26.12.13 на суму 75000
грн., № 2334 від 26.12.13 на суму 40000 грн., № 2335
від 26.12.13 на суму 10000 грн. № 2325 від 26.12.13
на суму 5000 грн., № 968 від 27.12.13 на суму 8000
грн.) зараховані в рахунок погашення
боргу за вересень-жовтень 2013 року, який
повинний був погашатись за рахунок
отриманої субсидії. Таким чином, із
сплачених підприємством грошових
коштів 336611 грн. в рахунок погашення
зобов'язання за декларацією листопада
2013 року зараховано тільки сума 38000 грн.
за платіжним дорученням № 979 від 30.12.13,
недоїмка станом на 30.12.13 складала 321631
грн.

На час сплати позивачем коштів по
договорам № 17 від 01.11.2013 та № 23 від
05.12.2013 в сумі 1059515 грн. та 782951 грн.
заборгованість за деклараціями
вересня-жовтня 2013 року зменшилась за
рахунок платежів позивача, які він
перераховував за декларацією
листопада 2013 року, та які були
спрямовані податковою інспекцією в
рахунок погашення тієї заборгованості,
яка існувала в картці особового
рахунку, тому не вся субсидія була
використана, а тільки 1537762 грн.,
напрямок використання решти субсидії
(304704 грн.) ні позивач, ні відповідач не
пояснили, в картці особового рахунку
решта субсидії не обліковується ні як
переплата, ні іншим чином, доказів
повернення коштів позивачу немає. Не
погоджуючись з діями відповідача, МКП
звернулось до суду.

Відповідно до п.5.3 розділу 5 Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.07.2005р. № 276, яка діяла в 2013
році, дані про надходження платежів до
бюджету відображаються органом
державної податкової служби в особових
рахунках платників у вигляді
електронного реєстру розрахункових
документів.

Сплачені позивачем суми податку на
додану вартість з отриманої суми
субсидії в розмірі 1059515 грн. та 782951 грн.
відображені податковим органом лише у
окремій картці особового рахунку по
коду платежу 14010101 «Надходження від
погашення податкового боргу, в тому
числі реструктуризованого або
розстроченого», яка відкрита для
відображення в обліку сум податків, які
надійшли від до бюджету за метою
реалізації Постанови КМУ № 167.
Представник відповідача в судовому
засіданні 22.04.14 пояснив, що позивачу
було відкрито додаткову картку
особового рахунку для обліку
надходжень до бюджету коштів, які мають
спеціальне призначення. Таким чином, на
думку ДПІ, кошти, сплачені позивачем,
27.12.13 платіжними дорученнями № 443 від
11.12.13 та № 448 від 16.12.13 та не використані
в повному обсязі для погашення
заборгованості з ПДВ за вересень -
листопад 2013 року не можуть бути
повернуті безпосередньо платникові
або перенесені на особові рахунки
позивача для сплати податків і зборів.

Оглядом картки особового рахунку
позивача по коду 14010100 «Податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів, робіт послуг» судом
встановлено, що сплата сум 1059515 грн. та
782951 відображено в графі "сплачено до
бюджету" та враховано в графі
«недоїмка» частково шляхом зменшення
суми недоїмки на 1537762 грн., решта суми
304703 грн. в графі «переплата» не
відображена. Позивача не повідомлено
про необхідність повернення коштів або
про з неможливість повернення цих
невикористаних грошових коштів.
Відповідач не обґрунтував підстави
таких дій з посиланням на відповідні
нормативні акти.

Суд вважає, що відсутність недоїмки в
картці особового рахунку станом на
27.12.13 не виключає для податкового
органу необхідність зарахування до
особового рахунку даних про сплату
отриманих від субсидій коштів в
повному обсязі, наприклад, як
переплата. Згідно п.6.3 Інструкції № 276
від 18.07.05 облік надходження
розстрочених (відстрочених) податкових
зобов'язань за платежами до бюджету та
процентів за користування
відстроченням або розстроченням
податкових зобов'язань відображається
в особових рахунках платників у
загальному порядку обліку податкових
зобов'язань, який встановлюється
окремо для кожної форми особових
рахунків платників, за тими кодами
бюджетної класифікації, що й платежі,
за якими надано відстрочення або
розстрочення податкових зобов'язань.
Таким чином, ДПІ повинна була
відобразити дані про платежі від
отриманих субсидій, та напрямок їх
використання, як в картці 14010101, так і в
картці 14010100. Невідображення податковим
органом сум сплаченого податку на
додану вартість в розмірі 1842466 грн. в
особовій картці обліку з податку на
додану вартість код 14010100 потягло в
подальшому порушення майнових прав
позивача, оскільки ці кошти належать
позивачу як субсидія для
відшкодування різниці в тарифах на
його послуги.

Податковий орган посилається на
порушення позивачем умов договорів №№
17, 23 - погашення заборгованості за цими
договорами іншим шляхом - грошовими
коштами. Разом з тим, в платіжних
дорученнях в розділі "призначення
платежу" позивачем було зазначено, що
погашається податок на додану вартість
за листопад 2013 року, код 14010100, а не
заборгованість, яка повинна погашатись
в іншому порядку. Тому доказів
порушення позивачем умов договорів №№
17, 23 немає. Статтею 87 Податкового
кодексу України визначено джерела
погашення податкового боргу, а пунктом
87.9 цієї статті встановлено, що у разі
наявності у платника податків
податкового боргу органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. Проте, погашення податковим
органом раніше існуючого податкового
боргу підприємства за рахунок
своєчасно сплачених позивачем
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість за листопад 2013 року є
дією податкового органу, а не позивача,
а тому в діях останнього відсутній
склад податкового правопорушення, яке
полягає у несвоєчасній сплаті грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість за листопад 2013 року.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про законність вимог позивача
щодо зобов'язання зарахувати сплачені
23-30 листопада 2013 року грошові кошти МКП
«ВУВКГ м. Херсона» в сумі 336 611 грн. в
рахунок погашення податкових
зобов'язань за декларацією листопада
2013 року, а отриману позивачем субвенцію
з державного бюджету за договорами № 17
від 01.11.2013, № 23 від 05.12.2013 в сумі 1842465,99
грн. в рахунок погашення розстрочених
зобов'язань за договорами за вересень
2013 року в сумі 1 059 514,99 грн. та за жовтень
2013 року в сумі 782 951 грн.

Позов задовольняється. Судовий збір не
відшкодовується позивачу за
відсутності відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163, 167 КАС України,
суд -

постановив:

Позов Міського комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона"
задовольнити.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області зарахувати сплачені 23-30
листопада 2013 року грошові кошти МКП
«ВУВКГ м. Херсона» в сумі 336 611 грн. в
рахунок погашення податкових
зобов'язань за декларацією листопада
2013 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області зарахувати отриману Міським
комунальним підприємством "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Херсона" субвенцію
з державного бюджету за договорами № 17
від 01.11.2013, № 23 від 05.12.2013 в сумі 1842465,99
грн. в рахунок погашення розстрочених
зобов'язань по податку на додану
вартість за договорами за вересень 2013
року в сумі 1 059 514,99 грн. та за жовтень 2013
року в сумі 782 951 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Хом'якова В.В.

кат. 8