Справа № 2-а-9895/11
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді Ісаєнко
Ю.А.,

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від
25.07.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату соціальних
виплат,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправною бездіяльність
територіального управління Пенсійного
фонду України, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої суми щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про статус та
соціальний захист дітей війни".

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 25.07.2011 року
позов задоволено частково, визнано
протиправною бездіяльність
територіального управління пенсійного
фонду, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
статус та соціальний захист дітей
війни" з 16.04.2011 року з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нове рішення про
відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право
отримання підвищення до пенсії у
розмірі, встановленому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів частково погоджується
із зазначеним висновком суду першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач є дитиною війни у розумінні ст.
1 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
чинна після визнання
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. N 107-VI.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Проте, відповідач всупереч ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" виплачував позивачу щомісячне
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
який встановлений постановою КМ
України "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян" №
530 від 28 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає дії відповідача
щодо виплати позивачу підвищення до
пенсії, як дитині війни, у розмірі,
меншому ніж той, що встановлений ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" неправомірними.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України "Про соціальний захист дітей
війни" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою КМ України
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" № 530 від 28
травня 2008 року, та є пріоритетним у
застосуванні.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку підвищення пенсії, як
дитині війни, розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Проте, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повинен був зазначити
дату, до якої необхідно проводити такий
перерахунок, виходячи з наступних
підстав.

Так, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік".

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року №3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

З огляду на те, що на реалізацію
наведеного положення Закону України
"Про внесення змін до "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" Кабінетом
Міністрів України 6 липня 2011 прийнята
постанова № 745, якою в п. 6 встановлено,
що дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні, судова колегія
приходить до висновку про
правомірність дій відповідача щодо
виплати зазначеної державної
соціальної допомоги у відповідному
розмірі з 23.07.2011 року-дати набрання
наведеною постановою уряду законної
сили.

Таким чином, правові підстави для
здійснення перерахунку пенсії та її
виплати позивачу відповідно до Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 23.07.2011 року відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції
повинен був прийти до висновку, що
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії та відповідні виплати позивачу
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підлягають задоволенню за період до
22.07.2011 року.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, є порушення норм
матеріального.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 25.07.2011 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги
в розмірі, меншому ніж встановлено ст. 6
Закону країни «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 16.04.2014 року до
22.07.2011 року.

Зобов'язати Кагарлицького районного
суду Київської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», починаючи з 16.04.2011
року до 22.07.2011 року з урахуванням вже
виплачених сум.

У решті позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя

Ісаєнко Ю.А.

Судді:

Епель О.В.

Федотов І.В.