Справа № 805/2560/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
справа №805/2560/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів:
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Артемівську та Артемівському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі №805/2560/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Артемівську та Артемівському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивач 19.02.2014 року (згідно поштового
штампу на конверті) звернувся до суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа: ОСОБА_2, яким просив
визнати неправомірною бездіяльність
відповідача при виконанні вимоги
управління від 01.06.2012 року № 316 про
стягнення боргу з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 у сумі 1339,20 грн. та
зобов'язати ВДВС вжити дієві заходи з
примусового виконання вказаних вимог.
В обґрунтування позову зазначено, що
в порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» відповідачем
не вчиняються виконавчі дії,
спрямовані на своєчасне і повне
виконання вказаних виконавчих
документів, чим порушуються права УПФУ
як стягувача у виконавчому провадженні

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач не погодився з таким
рішенням суду, подав апеляційну
скаргу, якою просив рішення суду
першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Колегія суддів розглядає дану
справу за вимогами ст. 197 КАС України
у порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом першої інстанції встановлено,
що 01 червня 2012 року УПФУ сформована
вимога № Ф316 про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості зі сплати страхових
внесків в сумі 1339,20 грн. (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що
зазначена вимога 07 липня 2012 року
подана до ВДВС Артемівського МУЮ для
примусового виконання (а.с.9).

У відповідності до вимог ст.ст. 18, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем 12
липня 2012 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження №
33383395 з примусового виконання вимоги №
Ф316, боржнику наданий семиденний строк
для добровільного виконання (а.с.11).

Того ж дня постанова про відкриття
виконавчого провадження надіслана на
адресу сторін виконавчого провадження
(а.с.10). Проте, на початку серпня 2012
року конверт з постановою від боржника
було повернуто на адресу відділу з
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання» (а.с. 35).

Боржником самостійно у наданий
державним виконавцем строки вимоги
виконавчих документів не виконані, у
зв'язку з чим відповідно до ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесені постанови «Про стягнення з
боржника виконавчого збору» у
загальному розмірі 133,92 грн. та «Про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій» у
загальному розмірі 25,40 грн., копії
постанов направлені боржнику для
виконання ( а.с. 36, 37).

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Положення ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про державну виконавчу службу» від
24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі по
тексту - Закон № 202), ч.ч. 1-2 ст. 2, ч.ч. 1-3
ст. 3 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року №
606-XIV (далі по тексту - Закон № 606), а
також п. 7 ч. 1 ст. 2 КАС України,
зазначають, що ВДВС та його державні
виконавці є суб'єктами владних
повноважень, а тому, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності цих суб'єктів, суд має
перевірити їх відповідність критеріям,
наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їхні
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону № 606 державний
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що для
перевірки майнового стану у
відповідності до вимог ст. 5, 11 Закону №
606 державним виконавцем направлено
запити до обліково-реєстраційних
установ м.Артемівська та Артемівського
району, щодо виявлення та наявності
майна у боржника.

Згідно з довідкою Державної податкової
служби України від 30.08.2012 року, від
22.07.2013 року та від 05.02.2014 року про
джерела отримання доходів
боржників-фізичних осіб відсутня
інформація відносно місця отримання
доходів боржника (а.с. 78, 84).

Відповідно довідки Державної
податкової служби України про номери
рахунків, відкритих у банках та інших
фінансових установах фізичними
особами - підприємцями від 30.08.2012 року
за ОСОБА_2 зареєстровані розрахункові
рахунки у банківський установах, у
зв'язку з чим 20.09.2012 року державним
виконавцем винесена постанова «Про
арешт коштів боржника», копії
постанови направлені до банків для
виконання, боржнику для відома. Згідно
отриманої відповіді від банку кошти на
відповідному рахунку боржника
відсутні, інші рахунки закриті (а.с. 79,
81).

02.02.2014 року відповідачем направлений
запит до Державної податкової служби
України про номери рахунків, відкритих
у банках та інших фінансових установах
фізичними особами - підприємцями, але
на час розгляду справи інформація
відносно ОСОБА_2 не надходила.

16.10.2012 року у відповідності до ст. 33
Закону № 606 державним виконавцем
винесена постанова «Про приєднання
виконавчого провадження до зведеного
виконавчого провадження» ЗВП № 34749684
(а.с. 82).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови

про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи
організації, фізичної особи, фізичної
особи-підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

З отриманих відповідей з установ
м.Артемівська було встановлено, що
боржник не перебуває на обліку як
отримувач пенсії, за довідкою ВРЕР
м.Артемівська за боржником
зареєстровані транспортні засоби ( а.с.
47, 48).

15.03.2013 року на підставі ст. 52 Закону № 606
державним виконавцем винесена
постанова «Про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження», копія постанови
направлена до ВРЕР м.Артемівська для
виконання, боржнику для відома (а.с.88).

01.04.2013 року до ВДВС надійшло
повідомлення ВРЕР м.Артемівська про
накладення арешту на майно боржника. За
відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України в
Донецькій області - ОСОБА_2
зареєстрований за адресою зазначеною у
виконавчому документі.

19.07.2013 року та 31.04.2014 року державним
виконавцем було направлено виклик
боржнику до відділу ДВС відповідно на
30.07.2013 року та на 10.02.2014 року, але боржник
до відділу у вказані дати не з'явився
(а.с. 53, 56).

22.07.2013 року та 20.03.2012 року державним
виконавцем направлені платіжні вимоги
до банку для списання коштів з
арештованого рахунку ОСОБА_2, але вони
були повернуті через відсутність
коштів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Наведені вище обставини та матеріали
виконавчого провадження свідчать про
вжиття державним виконавцем заходів,
спрямованих на встановлення майнового
стану боржника у відповідності до
вимог Закону № 606 та спростовують
твердження позивача стосовно того, що
виконавчі дії, спрямовані на примусове
виконання вимог УПФУ № Ф316 від 01.06.2012
року, державним виконавцем не
проводились.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
невиконання виконавчого документу на
користь позивача по цій справи
пов'язано не з бездіяльністю
відповідача, а з відсутністю грошових
коштів та майна боржника та ухиленням
боржника від виконання виконавчого
документу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Артемівську та Артемівському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі № 805/2560/14 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі №805/2560/14 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції,
постановлена у порядку письмового
провадження, набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В. Юрко

Судді:
Г.М. Міронова

А.А.Блохін