Справа № 211/2086/14-а
Суддя: Сарат Н. О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2086/14-а
Провадження № 2-а/211/65/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 травня 2014 року суддя Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Сарат Н.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті Кривому Розі ради про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов,язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.04.2014 року звернувся до суду з
вказаним позовом мотивуючи його тим, що
він є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом
третьої групи, що пов'язано з роботами
на ЧАЕС і згідно законодавства має
право на щорічну грошову допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, розмір якої
визначається на момент виплати, але
відповідачем виплачено вказану
допомогу у значно нижчому розмірі,
також позивач має право на отримання
одноразової компенсації як інвалід ІІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 30
мінімальних заробітних плат.Оскільки
відповідач відмовляється провести
доплату вказаної грошової допомоги, то
позивач просить суд визнати
неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
щодо виплати недоотриманої суми
одноразової допомоги на оздоровлення
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
перерахувати, нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на
оздоровлення із розрахунку п'яти
мінімальних заробітних плат, як це
передбачено ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, а
також визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Довгинцівського
району м. Кривого Рогу здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 одноразову компенсацію як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, а також зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Довгинцівського
району м. Кривого Рогу в подальшому
нараховувати та виплачувати ОСОБА_2
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення із розрахунку п'яти
мінімальних заробітних плат, як це
передбачено ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Суддя оцінивши повідомлені позивачем
та відповідачем обставини, дослідивши
матеріали справи, заперечення надані
відповідачем, приходить до висновку, що
позов підлягає частковому
задоволенню.

Так, по справі встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, що стверджується
копією посвідчення серії НОМЕР_1,
вкладка № НОМЕР_2, та є
інвалідом третьої групи, що пов'язано з
роботами на ЧАЕС. Позивач звертався до
Управління праці та соціального
захисту населення Довгинцівського
району м. Кривого Рогу із заявою про
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення як інваліду чорнобильцю
3-ої групи у задоволенні вимог
управлінням було відмовлено, про що
повідомлено позивача листом. Відмову у
виплаті зазначеної компенсації
обґрунтовано тим, що кошторисними
призначеннями такі виплати не
передбачені.

Представник відповідача у своїх
письмових заперечення, що надійшли до
суду 17 квітня 2014 року, просить
відмовити у задоволенні позову та
закрити провадження у справі за
відсутністю протиправних дій з боку
управління праці та соціального
захисту населення Довгинцівського
району м. Кривого Рогу, при цьому
вказуючи що позитивні рішення на
користь окремих громадян за рахунок
обмеження гарантованих державою прав
на отримання чорнобильських
соціальних виплат інших громадян
Управління праці та соціального
захисту громадян Довгинцівського
району м. Кривого Рогу вважає
порушенням прав громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Як вбачається із письмових
заперечень проти позову, наданих
відповідачами, щорічна допомога на
оздоровлення позивачу виплачувалась в
розмірах, встановленихПостановами
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та №562
від 12.07.2005 року " Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Але з цими запереченнями відповідача
не можливо погодитися з наступних
підстав. Статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 (
в редакції Закону від 09.07.2007 року)
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕ, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується щорічна
допомога на оздоровлення в таких
розмірах: інвалідам IIІ групи -в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат (при
цьому розмір мінімальної заробітної
плати визначається моментом її
виплати).Частиною 7 ст. 48 вищевказаного
Закону встановлено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати
допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" вказаний
закон спрямований на захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
розв'язання пов'язаних з нею проблем
медичного та соціального характеру, що
виникли внаслідок радіоактивного
забруднення території. У відповідності
до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.
Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада України в 2006 році
доповнила Закон України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" статтею 71, в якій
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону. Крім того,
делегуючи повноваження Кабінету
Міністрів України щодо визначення
порядку проведення таких виплат
Верховна Рада України зазначеним
законом не надавала йому право
змінювати розмір в сторону зменшення,
передбачених законом виплат. Так,
зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного
Закону конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати. Також необхідно
зазначити, що зазначені Постанови
Кабінету Міністрів України є
підзаконними нормативно-правовим
актами (прийнятими на виконання
закону), тому у разі виникнення колізії
між їх нормами та нормами закону,
застосуванню підлягають положення
останнього. Разом з тим, дія ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
була зупинена на 2007 рік Законом України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік". Проте, рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії
громадян) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними). Пунктом 28 розділу
ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", частину 4
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" було викладено в новій
редакції, але Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008р.№10-рп/2008
вказаний пункт Закону визнано
неконституційним.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визначені
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, в даному спорі
застосуванню підлягає ст. 48 Закону
України " Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а
неПостанов Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005
року. Отже, позивач мав право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат із
розрахунку розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати,
встановлених Законами України про
Державний бюджет на відповідний рік та
має право на отримання одноразової
компенсації як інвалід ІІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Тому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" діє в редакції, яка була до
внесення відповідних змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України",
передбачає виплату щорічної допомоги
на оздоровлення інвалідам ІІІ групи в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Частиною 5 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту громадян. Крім
того, згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936
"Порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено, що виплата таких
компенсацій та допомоги провадиться
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем реєстрації
громадян та центрами по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат. Доводи
відповідачів про відсутність
кошторисних призначень для реалізації
ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не можуть бути підставою
для невиконання вимог зазначеного
Закону. Як вбачається із змісту Закону
України " Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи"та бюджетної програми
"Компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та допомоги на оздоровлення"
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення потерпілих від
Чорнобильської катастрофи проводиться
на відшкодування шкоди, завданої
здоров'ю визначених законом осіб,
внаслідок радіоактивного забруднення
території.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував в своїх
рішеннях, що держава не може посилатися
на відсутність коштів як на підставу
невиконання нею взятих на себе
зобов'язань.

Отже, відповідачем порушено право
позивача на отримання грошової
допомоги на оздоровлення у розмірі,
встановленому ч. 4ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та на
отримання одноразової компенсації як
інвалід ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, тому необхідно
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу за 2013 рік , у
встановлених ч. 4 ст. 48 вищезазначеного
Закону розмірах та згідно Закону
України „ Про державний бюджет» на
відповідний рік.

Із змісту позовної заяви та заперечень
відповідачів вбачається, що в даному
спорі фактично оскаржується
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення щодо не
нарахування позивачу щорічної
грошової допомоги на оздоровлення в
розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та щодо не
нарахування позивачу одноразової
компенсації як інвалід ІІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, що встановлено цим
законом. Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з
метою повного захисту прав та
інтересів позивача необхідно,
задовольняючи позов в частині
стягнення допомоги на оздоровлення,
визнати бездіяльність даного
управління щодо неперерахування
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
одноразової компенсації як інвалід ІІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 30
мінімальних заробітних плат -
протиправною.

Згідно ст. 99 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

На підставі п. 10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий
збір» позивач звільнений від сплати
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
22 Конституції України, ч. 4,5 ст.48 "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007, Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008, ст. 52 Закону України „ Про
державний бюджет на 2011 рік", ст.ст. 7, 8, 9,
10, 11, 71, 160-163, 167, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя ,-

П О С Т А
Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати відмову Управління праці та
соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у
перерахунку та виплаті ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
одноразової компенсації як інваліду
ІІІ групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 30
мінімальних заробітних плат -
протиправною.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області провести
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, за 2013 рік, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати
встановленої на момент виплати, з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Довгинцівського району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області провести
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 одноразову компенсацію як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. О. Сарат