Справа № 2а-1123/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Справа №
16117/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
яка висупає також інтересах малолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 25
листопада 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,яка
висупає також інтересах малолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Пасічнянської
сільської ради, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
строні відповідача ОСОБА_8, ПКНК
"Нерудник" ВАТ "Івано-Франківськцемент"
про визнання рішення недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2011 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка виступає
також в інтересах малолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду з
адміністративним позовом до
Пасічнянської сільської ради, в якому
просили визнати рішення Пасічнянської
сільської ради Надвірнянського району
Івано-Франківської області від 20
жовтня 2010 року № 176 «Про визнання бути
квартиронаймачем і реєстрацію за
місцем проживання» ОСОБА_8 та скасувати
його.

Позовні вимоги мотивує тим, що їх
чоловік та батько ОСОБА_9 працював на
підприємстві 588 Пасічнянський кар'єр
нерудних копалин «Нерудник», яке в
даний час перейменовано на філію ПКНК
«Нерудник» ВАТ
«Івано-Франківськцемент». В 1982 році
йому було надано житло в АДРЕСА_1, яке
складалося з кімнати, кухні, коридору і
в якому вони всі проживають по даний
час. Навпроти їх квартири протягом
1995-2001 років в однокімнатній квартирі
без реєстрації проживала сім'я ОСОБА_8 В
2001 році родина ОСОБА_8 виїхала на
проживання в іншу область, залишивши
займану ними квартиру безгосподарною.
В 2005 році з відому Пасічнянської
сільської ради в залишене ОСОБА_8
житлове приміщення поселилися вони -
позивачі, оскільки їх сім'я збільшилася
і потребувала значно більшої житлової
площі. В лютому 2008 року виконком
Пасічнянської сільської ради прийняв
рішення про оформлення за ними права
власності на житло, в тому числі і на
квартиру, в яку вони заселились. 12.11.2008
року вони оформили свідоцтво про право
власності на нерухоме майно і фактично
стали власниками двокімнатної
квартири в АДРЕСА_1. В подальшому їм
стало відомо, що 20.10.2010 року
Пасічнянська сільська рада прийняла
рішення «Про визнання бути
квартиронаймачем і реєстрацію за
місцем проживання», яким визнано
ОСОБА_8 квартиронаймачем в АДРЕСА_2.
Тому вважають, що приймаючи дане
рішення, Пасічнянська сільська рада
порушила їх право власності, так як
фактично визнала ОСОБА_8
квартиронаймачем вже їх квартири та
зареєструвавши її там. Вважають, що
виконком Пасічнянської сільської ради
безпідставно визнав ОСОБА_8
квартиронаймачем, оскільки родина
ОСОБА_8 не була ніколи зареєстрована за
вказаною адресою, майже 10 років не
проживала в спірному житлі, яке
надавалося ОСОБА_10 Тому рішення
Пасічнянської сільської ради від 20.10.2010
року не може залишатися всилі і
підлягає скасуванню.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 25
листопада 2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим,
оскільки у позивачів відсутні будь-які
документи, що підтверджують їх право на
користування чи проживання як в
квартирі АДРЕСА_1 так і право на
квартиру АДРЕСА_2 за цією ж адресою, то в
суду немає підстав вважати, що їх право
порушено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яка представляє також
інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6
подали апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 25.11.2011 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права та неповно
з'ясовано обставини по справі.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити з наступних
міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ч. 3 ст.24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Відповідно до ч.1. ст.73 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Як досліджено судом першої інстанції
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 працювали на 588
комбінаті нерудних копалин. Відповідно
до наказу № 317 від 09.11.1992 року 588 ПКНК
«Нерудник» перейменовано на Державне
підприємства Міністерства оборони
України «Пасічнянський кар'єр нерудних
копалин «Нерудник», а в подальшому на
ПКНК «Нерудник» ВАТ
«Івано-Франківськцемент».

З наявної в матеріалах справи довідки
№18 від 28.02.2011 року, виданої філією ПКНК
«Нерудник»ВАТ
«Івано-Франківськцемент» колегія
суддів вбачає, що ОСОБА_9 разом зі своєю
сім'єю проживав в гуртожитку і
сплачував квартплату. При передачі
основних засобів з ДП МОУ ПКНК
«Нерудник» філії ПКНК «Нерудник»
приміщення гуртожитку в документах не
значиться, на сьогоднішній час на
балансі підприємства дане приміщення
не перебуває.

З довідки виданої ОСОБА_1 Пасічнянською
сільською радою вбачається, що будинок
за адресою АДРЕСА_1, знаходиться на
території вище зазначеної сільської
ради, про те на балансі сільської ради
не перебуває.

Як встановлено судом першої інстанції
жодних правовстановлюючих документів,
які надають право на проживання в
приміщені по АДРЕСА_1 позивачі не
мають, будь-яка інформація про надання
житла для проживання в гуртожитку
ОСОБА_9 та його сім'ї, а також ОСОБА_10 і
його сім'ї як в Пасічнянській сільській
раді, так і в ПКНК «Нерудник» ВАТ
«Івано-Франківськцемент» відсутня.

З вище наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки в
позивачів відсутні документи, які
підтверджують право користування чи
проживання в вище згаданій квартирі, а
також право на квартиру АДРЕСА_2 по цій
самій адресі, в суду немає підстав
вважати, що їх право порушено.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини справи, а судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка висупає також
інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6
залишити без задоволення, а постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 25
листопада 2011 року у справі № 2а-1123/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська