Справа № 810/2488/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року 810/2488/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів: головуючий
суддя Скрипка І.М., судді Басай О.В.,
Журавель В.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-проектна
фірма Україна» до Державної
казначейської служби України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

22 квітня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-проектна
фірма Україна» (ТОВ
«Будівельно-проектна фірма Україна»,
товариство, підприємство) із позовом до
Державної казначейської служби
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що судовим рішенням, яке
набрало законної сили і на виконання
якого видано виконавчий документ, на
користь товариства стягнуто
заборгованість у сумі 198222,02 грн. та
сплачений судовий збір у розмірі 3964,44
грн., однак Державною казначейською
службою України у встановлений
законодавством строк не здійснено
заходи щодо перерахування коштів на
рахунок позивача, хоча підприємством
подано усі необхідні для цього
документи. Звертали увагу на обов'язок
відповідача провести таке
перерахування протягом трьох місяців
із дня надходження відповідних
документів.

Посилаючись на порушення Державною
казначейською службою України
положень Конституції України, Законів
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», «Про
виконавче провадження», з урахуванням
уточнених вимог, просили: визнати
протиправними дії Державної
казначейської служби України щодо
невиконання наказу про примусове
виконання рішення №7/5007/650/12 від 25 липня
2012 року; зобов'язати Державну
казначейську службу України здійснити
дії щодо виконання такого наказу про
примусове виконання рішення;
зобов'язати цю ж службу нарахувати та
виплатити позивачу компенсацію в
розмірі трьох відсотків річних від
несплаченої суми, починаючи з 7 червня
2013 року по день фактичного виконання
наказу господарського суду;
зобов'язати відповідача подати до суду
звіт про виконання судового рішення;
допустити негайне виконання постанови
суду у цій справі.

У судове засідання представники сторін
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином та своєчасно;
представник позивача направив
клопотання про розгляд справи без його
участі. У зв'язку із такими обставинами
суд на підставі положень частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалив продовжувати розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Відповідач заперечень на
адміністративний позов, як і будь-яких
інших документів або ж клопотань не
надав.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, виходячи із такого.

3 липня 2012 року Господарським судом
Житомирської області прийнято рішення
у справі №7/5007/650/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-проектна
фірма Україна» до Користишівської
районної державної адміністрації, яким
стягнуто на користь позивача
заборгованість у розмірі 198222,02 грн., а
також 3964,44 грн. сплаченого судового
збору (а.с.39-42).

На підставі вказаного судового рішення
25 липня 2012 року господарським судом
видано наказ №7/5007/650/12 на його
примусове виконання (а.с.10,38), зазначено,
що датою вступу рішення в законну силу
є 20 липня 2012 року.

6 березня 2013 року товариство звернулося
до Управління державної казначейської
служби України у Користишівському
районі Житомирської області із заявою
щодо виконання наказу господарського
суду №7/5007/650/12 від 25 липня 2012 року.
Зокрема, просили здійснити безспірне
списання коштів з рахунків боржника у
розмірі 202186,46 грн. на рахунок стягувача,
а у випадку відсутності коштів на
рахунках боржника - здійснити
виконання наказу за рахунок коштів
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень суду
(а.с.11).

26 березня 2013 року Управління державної
казначейської служби України у
Коростишівському районі Житомирської
області листом №03-08/653 повідомило
позивача, що документи та заява
зареєстровані 6 березня 2013 року, а також
зазначили, що у зв'язку із відсутністю
будь-яких відкритих асигнувань за
вказаним боржником КТКВК, крім
призначених на здійснення захищених
видатків, відповідному боржнику
направлено вимогу щодо негайного
вжиття заходів для встановлення таких
асигнувань або здійснення інших дій,
спрямованих на виконання вказаного
судового рішення (а.с.12).

7 травня 2013 року Управління державної
казначейської служби України у
Користишівському районі Житомирської
області у листі №03-08/886 повідомило
товариство «Будівельно-проектна фірма
Україна», що відповідно до пункту 33
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 3 серпня 2011 року №845, у зв'язку із
неможливістю виконати судове рішення
через відсутність бюджетних
асигнувань по рахунках, з яких
здійснюється перерахування виплат,
документи та відомості, згідно з
підпунктом 1 пункту 47 вказаного Порядку
виконання рішень, 26 квітня 2013 року
передано до Державної казначейської
служби України для подальшого
виконання (а.с.13).

10 липня 2013 року товариство звернулось
до Державної казначейської служби
України із проханням повідомити про
стан виконання рішення (а.с.14).

23 серпня 2013 року у листі №5-08/1437-25002
Державна казначейська служба України
надала відповідь про те, що згідно із
абзацом другим підпункту 1 пункту 9
розділу VI «Прикінцеві та перехідні
положення» Бюджетного кодексу України
та пункту 3 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 року
№845, безспірне списання коштів
державного бюджету здійснюється
Державною казначейською службою
України, зокрема, за черговістю
надходження таких рішень. Вказали, що
на момент надходження зазначеного у
зверненні виконавчого документа в
органах Казначейства знаходяться на
виконанні судові рішення, які надійшли
раніше, тому органами Казначейства
будуть здійснені заходи щодо
перерахування коштів на користь
позивача відповідно до законодавства
України після виконання виконавчих
документів, які надійшли раніше наказу
Господарського суду Житомирської
області від 25 липня 2012 року №7/5007/650/12
(а.с.15).

Відомості щодо виконання відповідного
наказу суду на час розгляду справи -
відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
такого.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності із частиною другою
статті 3 Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

За змістом частини другої статті 17
цього ж Закону судовий наказ є
виконавчим документом.

Як передбачено у статті 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом. При цьому, для
виконання судових рішень такі строки
встановлюються з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

За правилами підпункту 1 пункту 9
Прикінцевих і перехідних положень
Бюджетного кодексу України рішення
суду про стягнення (арешт) коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
виконується виключно центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Зазначені рішення
передаються до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
виконання. Безспірне списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, за черговістю
надходження таких рішень, щодо
видатків бюджету - в межах відповідних
бюджетних призначень та наданих
бюджетних асигнувань.

За нормами пункту 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 року
№845, рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів.

Разом із тим, з 1 січня 2013 року набрав
чинності Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень».

Так, у силу положень статті 3 цього
Закону виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду. Разом із
заявою стягувач подає до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

У разі якщо стягувач подав не всі
необхідні для перерахування коштів
документи та відомості, центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача.

У разі неподання стягувачем документів
та відомостей у місячний строк з дня
отримання ним повідомлення
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, повертає заяву
стягувачу.

Перерахування коштів стягувачу
здійснюється у тримісячний строк з дня
надходження до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
необхідних для цього документів та
відомостей.

Згідно із частинами першою та другою
статті 5 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
у разі якщо центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
протягом трьох місяців не перерахував
кошти за рішенням суду про стягнення
коштів, крім випадку, зазначеного в
частині четвертій статті 4 цього
Закону, стягувачу виплачується
компенсація в розмірі трьох відсотків
річних від несплаченої суми за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Компенсація за порушення
строку перерахування коштів за
рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу нараховується
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Суд зазначає, що у випадку, який
розглядається, таким, що підлягає
застосуванню є саме Закон «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», оскільки він набрав
законної сили пізніше та є спеціальним
у сфері гарантування державою
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до Положення про управління
(відділення) Державної казначейської
служби України у районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського значення,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 12 жовтня 2011 року
№1280, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 жовтня 2011 року за
№1237/19975, управління Державної
казначейської служби України та
відділення Державної казначейської
служби України у районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського значення є
територіальними органами Державної
казначейської служби України.
Управління (відділення) Казначейства
підпорядковані Державній
казначейській службі України та
відповідному Головному управлінню
Державної казначейської служби
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі.

У цьому випадку, підприємство
звернулось першопочатково саме до
Управління Державної казначейської
служби України у Коростишівському
районі. У зв'язку із неможливістю
виконання судового рішення цим
Управлінням, документи на його
виконання передано до Державної
казначейської служби України. При
цьому, Державна казначейська служба
України визнала необхідність
виконання відповідного наказу
господарського суду. Крім того, ні
районним управлінням, ні Державною
казначейською службою України не
зазначалось про недоліки у поданих
позивачем документах або ж відомостей
про їх подання не у повному обсязі. До
того ж, позивач звернувся до органів
Казначейтва із додержанням строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про дотримання підприємством
процедури звернення та подання усіх
документів і відомостей, необхідних
для перерахування коштів на виконання
судового рішення про стягнення коштів
на користь позивача у порядку,
передбаченому Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Також суд враховує положення статті 129
Конституції України, де однією із
основних засад судочинства закріплено
обов'язковість рішень суду. Крім того, у
статті 124 такого Основного закону
вказано, що судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «Горнсбі проти Греції»
судом зазначено, що право на судовий
захист було б ілюзорним, якби правова
система держави дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове судове рішення
залишалося недіючим. Важко уявити, що
стаття 6 Конвенції про захист прав і
основоположних свобод, докладно
описуючи надані сторонам процесуальні
гарантії - справедливий, відкритий і
швидкий розгляд, - залишила реалізацію
судових рішень без захисту.

Таким чином, виконання рішення про
стягнення коштів за рахунок держави не
може залежати від фінансового стану
останньої, особливо коли в спеціальній
нормі закону (стаття 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень») визначено тримісячний
строк для перерахування стягувачу
коштів, без будь-яких винятків.

У зв'язку із викладеним, суд приходить
до висновку про протиправність дій
відповідача щодо невиконання судового
рішення та необхідність зобов'язати
його виконати відповідне рішення суду,
на виконання якого видано наказ
№7/5007/650/12 від 25 липня 2012 року.

Крім того, враховуючи порушення
Державною казначейською службою
України строків перерахування коштів
за рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу та встановлений у
статті 5 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
обов'язок відповідача із нарахування
компенсації за порушення відповідного
строку, суд вважає за необхідне
зобов'язати Державну казначейську
службу України нарахувати та виплатити
позивачу компенсацію в розмірі трьох
відсотків річних від несплаченої суми,
яка підлягає стягненню, за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. При цьому, у позовній заяві
товариство просило здійснити таке
нарахування починаючи із 7 червня 2013
року. Разом із тим, тримісячний строк
для виконання судового рішення, після
спливу якого відповідач зобов'язаний
нараховувати компенсацію,
розпочинається, як-то передбачено у
частині четвертій статті 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», з дня
надходження до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
необхідних для цього документів та
відомостей. У цьому випадку, як
встановлено судом, документи та
відомості щодо виконання судового
рішення надійшли до Державної
казначейської служби України 26
квітня 2013 року, тобто саме із цієї дати
розпочав свій перебіг тримісячний
строк для виконання судового рішення.
А, отже, такий строк сплив 27 липня 2013
року, що, відповідно, є початковою датою
для нарахування компенсації. Таким
чином, компенсація підлягає
нарахуванню і виплаті за період з 27
липня 2013 року по день фактичного
виконання наказу Господарського суду
Житомирської області №7/5007/650/12 від 25
липня 2012 року.

Стосовно вимоги позивача про
зобов'язання відповідача подати до
суду звіт про виконання рішення, суд
зазначає наступне.

За нормами частини першої статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Тобто положеннями вказаної статті
закріплено право саме суду
встановлювати контроль за виконанням
судового рішення і вирішувати у яких
випадках належить подавати
відповідний звіт. Крім того, така
вимога не є способом захисту
порушеного права та не належить до
позовних вимог, які може містити
адміністративний позов у силу частини
четвертої статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Тому суд відмовляє у
задоволенні цієї вимоги.

Щодо вимоги про негайне виконання
судового рішення, суд звертає увагу, що
у статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
постанови, які виконуються негайно, а
також такі, що можуть виконуватися
негайно на розсуд суду. Разом із тим,
обставини та випадки, які наведені у
такій статті, - відсутні у цій справі.
Тобто, позовні вимоги у випадку, який
розглядається, не відносяться до тих
категорій справ, які виконуються або
можуть бути виконані негайно.

Таким чином, вимога про допуск до
негайного виконання постанови у
справі, що розглядається, є
безпідставною та задоволенню не
підлягає.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів. У цьому ж випадку
заперечення на адміністративний позов
- відсутні.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову, зокрема
щодо визнання протиправними дій по
невиконанню наказу господарського
суду, зобов'язання виконати такий
виконавчий документ, а також
нарахувати і виплатити компенсацію в
розмірі трьох відсотків річних від
несплаченої суми за період з 27 липня 2013
року по день фактичного виконання
судового наказу. У той же час, інші
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

За положеннями частини третьої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки обсяг задоволених позовних
вимог охоплює розмір сплаченого
судового збору, то він підлягає
присудженню на користь позивача у
повному обсязі його сплати, тобто у
сумі 73,08 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Державної
казначейської служби України щодо
невиконання наказу №7/5007/650/12 від 25
липня 2012 року, виданого Господарським
судом Житомирської області.

Зобов'язати Державну казначейську
службу України виконати наказ №7/5007/650/12
від 25 липня 2012 року, виданий
Господарським судом Житомирської
області.

Зобов'язати Державну казначейську
службу України нарахувати та виплатити
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-проектна
фірма Україна» компенсацію в розмірі
трьох відсотків річних від несплаченої
суми, яка підлягає стягненню згідно
наказу Господарського суду
Житомирської області №7/5007/650/12 від 25
липня 2012 року, за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду, за період з 27 липня 2013 року по день
фактичного виконання наказу №7/5007/650/12
від 25 липня 2012 року, виданого
Господарським судом Житомирської
області.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-проектна
фірма Україна» судові витрати у сумі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Скрипка І.М.

Судді:
Басай О.В.

Журавель В.О.