Справа № 1510/626/12
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1510/626/12

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бурнусус Олександр Олексійович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 14 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії із зменшенням віку, -

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі, в якому просив
визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області про відмову у призначенні
пенсії із зменшенням віку, скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області від 13.12.2011 року
про відмову в призначенні пенсії,
зобов'язати призначити пенсію із
зменшенням віку та виплатити пенсію за
цей час.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначалося, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
звернувся до Управління пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
щодо призначення пенсії на пільгових
умовах та за вислугу років зі зниженням
віку на 3 роки відповідно до п. «б» ст.13
та ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпеченні» в зв'язку з досягнення 57
років, але рішенням Управління
пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області від 13.12.2011 року було відмовлено
в призначенні пенсії із зменшенням
віку у зв'язку з відсутністю пільгового
стажу. Разом з тим, позивач зазначає, що
згідно трудової книжки та уточнюючих
довідок, які містяться в справі про
відмову у призначенні пенсії,
загальний стаж роботи складає 36 років 9
місяців 14 днів, з яких 4 роки 4 місяці 1
день пільгового стажу, а 2 роки 8 місяців
15 днів у складі локомотивних бригад та 1
рік 7 місяців 1 день у плавскладі
морського/річкового флоту і відповідно
до Порядку взаємного заліку періодів
роботи, передбачених ст.ст.13, 14, 55 Закону
України «Про пенсійне забезпеченні»
загальний пільговий стаж складає 8
років 7 місяців 17 діб.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 травня 2012 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушено норми матеріального права, а
також допущено неповне з'ясування
обставин справи, у зв'язку з викладеним
в апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції 3 винесенням нової постанови
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Згідно вимог п.1 ч. 1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, колегія суддів вважає, що
справа може бути розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав. Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, згідно рішення
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України в Одеській
області від 30.11.2011 року було
підтверджено ОСОБА_1 право на
зарахування до стажу за вислугу років
відповідно до п. «д» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» періоду
роботи з 16.11.1982 року по 28.06.1983 року на
посаді матроса та підтверджено період
роботи на посаді електромеханіка з
15.06.1988 року по 06.07.1991 року, що
передбачено Списком №2 виробництв,
цехів, професій і посад, робота на яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за № 1173.

Відповідно до рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі від 13.12.2011 року
ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії
із зменшенням віку відповідно до ст.100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у зв'язку з недостатньою
кількістю пільгового стажу роботи, в
наявності 4 роки 4 місяці 1 день.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Згідно до ст. 100 «Про пенсійне
забезпечення», особам, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день
введення в дію цього Закону повний стаж
на зазначених роботах, що давав право
на пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встанолених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного
стажу роботи із шкідливими і важкими
умовами праці, вік, необхідний для
призначення пенсії відповідно до
статті 12, знижується пропорційно
наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

В свою чергу, відповідно до вимог п. «б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно, до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку у
правомірності дій відповідача,
оскільки згідно зі ст.100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» визначено
право на пільгове пенсійне
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону (до 01.01.1992
року) на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, а
оскільки позивач ОСОБА_1 на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці
працював по 06.07.1991 року то не можуть
бути застосовані вимоги Порядку
взаємного заліку періодів роботи
передбачених списком №2 ст.ст.13, 14, 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» для призначення пенсії
за віком на пільгових умовах і пенсії
зі вислугу років, оскільки вимоги ст.ст.
13, 14, 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» набрали чинності з 01.01.1992
року.

Отже, виходячи із матеріалів справи та
діючого законодавства позивачем не
доведено належним чином право на
отримання пенсії із зменшенням віку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії із зменшенням віку
необхідно відмовити.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст.2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 травня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов