Справа № 367/586/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Чернов Д.Є.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 04 березня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області, третя особа:
Департамент з питань цивільного
захисту та ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Ірпінського міського суду Київської
області з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області, третя особа: Департамент з
питань цивільного захисту та
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи Київської обласної
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що він звернувся до
відповідача з метою встановлення
статусу інваліда війни відповідно до п.
9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та надала для
цього всі необхідні документи, але йому
в цьому було відмовлено. Тому позивач
просить визнати протиправними такі дії
відповідача та зобов'язати його
встановити йому статус інваліда війни.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 04 березня 2014 року
позов задоволено. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області щодо відмови
ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда
війни та видачі посвідчення інваліда
війни протиправними. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області встановити
ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати
посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції може
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Позивач у 1986 році працював у
Чорнобильському побуткомбінаті, що
підтверджується записами в його
трудовій книжці (а.с. 10-12).

Крім того, в період з 27 квітня по 4
травня 1986 року позивач виконував
завдання в кар'єрі м. Чорнобиль, що
підтверджується змістом маршрутного
листа, довідкою про виплату підвищеної
заробітної плати (а.с. 31-33).

За рішенням Урядової комісії та за
вказівками оперативних груп Штабів ЦО
СРСР, УРСР та Київської області, які
знаходились у м. Чорнобиль, в період з 27
квітня по 5 травня 1986 року були
організовані роботи з локалізації
джерела радіоактивного забруднення -
зруйнованого аварією 4-го енергоблоку
Чорнобильської АЕС, які виконувались
шляхом набирання піску в мішки в
піщаних кар'єрах Чорнобильського
району. Ці мішки підвозили до
вертолітних площадок, дозували та
завантажували на військові
гелікоптери, останні скидали ці мішки в
кратер реактора.

Зазначені роботи виконувались в період
з 27 квітня по 5 травня 1986 року
територіальним невоєнізованим
формуванням Чорнобильського району
(зведеним загоном), до якого
направлявся особовий склад
невоєнізованих об'єктових формувань
цивільної оборони підприємств, установ
та організацій району.

Відповідну інформацію з цього приводу
містять архівні брошури колишнього
Штабу ЦО УРСР та стаття «В епіцентрі
ядерної катастрофи» з журналу
«Цивільний захист» (Російська
федерація) за квітень 1996 p. Крім того,
зазначає, що в період з 27 квітня по 4
травня 1986 року, виконував завдання в
кар'єрі м. Чорнобиль.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про встановлення йому статусу
інваліда війни.

Відповідач листом № 252-ІІІ від 23.01.2014
року відмовив позивачу у задоволенні
вимог заяви та надав роз'яснення про те,
що підставою для надання учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
статусу інваліда війни є довідки, що
надаються Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і
підтверджують залучення особи до
складу формувань Цивільної оборони під
час ліквідації аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що викладені
в позовній заяві посилання позивача є
обґрунтованими та таким, що підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обґрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2, ст. 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту»
позивачі просять встановити їм статус
інваліда війни.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту»
позивачам повинно бути вручено
посвідчення інваліда війни.

Згідно до п. 2 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
інвалідів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 року № 302, посвідчення є
документом, що підтверджує статус осіб,
на яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни гарантії
їх соціального захисту».

Таким чином, реалізувати свої права і
отримати відповідні пільги,
встановлені законодавством для
інвалідів війни, позивачі можуть
шляхом отримання в органах праці та
соціального захисту населення
посвідчення інваліда війни шляхом
подання відповідних документів.

В Законі України «Про статус ветеранів
війни гарантії їх соціального
захисту», а також інших
нормативно-правових актах України
уточнення або обмежень для
інвалідів-чорнобильців, які приймали
участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у
складі формувань Цивільної оборони, не
встановлено.

Таким чином, враховуючи норми чинного
законодавства України, зокрема, Закон
України «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту», для
отримання статусу інваліда війни
необхідно наявність інвалідності,
отриманої внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи;
підтвердження участі у ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи у
складі формувань ЦО.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач відповідно до
довідки до акту МСЕК має інвалідність,
йому встановлено причинний зв'язок
інвалідності з виконанням робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому судом першої інстанції було
встановлено, що позивач надав
відповідачу всі необхідні документи,
відомості яких доводять наявність у
нього права на отримання статусу
інваліда війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про неправомірність
спірних дій відповідача та наявність
підстав для задоволення даного позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 04 березня 2014 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.