Справа № 826/3353/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 травня 2014 року 16 год. 44
хв. № 826/3353/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "БААК Інтернешнл" до
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів місті Києві про
визнання протиправними дій
відповідача, скасування його рішення
та визнання відсутності у нього
компетенції.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 14 травня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 17 березня 014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "БААК Інтернешнл"
(далі - позивач) до державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
міста Києва (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій
відповідача щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача та анулювання
свідоцтва платника ПДВ, а також щодо
встановлення порушень відповідачем;

- повне скасування висновків акту
податкової перевірки від 10 грудня 2013
року № 606/3-26-50-22-03-11-33934955;

- встановлення відсутності компетенції
відповідача на визнання правочинів
нікчемними;

- вчинення дій щодо вилучення з баз
даних інформації про результати
проведеної перевірки.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначила, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
дії та рішення відповідача суперечать
положенням податкового законодавства.

Ухвалою суду від 19 березня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні, та, відповідно до ст. 55 КАС
України, допущено заміну відповідача
його процесуальним правонаступником -
державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач).

У судовому засіданні 18 квітня 2014 року
законним представником позивача
надано суду письмову заяву про зміну
позовних вимог, а саме про визнання
протиправними дій відповідача щодо
зустрічної податкової звірки, яка
оформлена актом від 10 грудня 2013 року №
606/3-26-50-22-03-11-33934955, скасування рішення
відповідача від 31 грудня 2013 року №
157/26-50-18-06-19 про анулювання свідоцтва
платника ПДВ (далі - оскаржуване
рішення) та встановлення відсутності
компетенції відповідача на визнання
правочинів нікчемними. Вказану заяву
судом, згідно з ч. 1 ст. 137 КАС України,
прийнято до розгляду та долучено до
матеріалів справи для врахування при
прийнятті у справі судового рішення по
суті.

У ході судового розгляду справи
законний представник позивача позов, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, підтримала та просила
задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та просила відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, поданих до суду через
канцелярію 31 березня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 09 по 10 грудня
2013 року здійснено відповідні заходи з
метою проведення документальної
позапланової перевірки позивача з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків та зборів за період із 01
жовтня 2010 року по 31 жовтня 2013 року, за
результатами яких 10 грудня 2013 року
відповідачем складено акт №
606/3-26-50-22-03-11-33934955 про неможливість
проведення зустрічної звірки позивача
щодо підтвердження господарських
відносин платника податків з ТОВ
"Сантафек СГ" за грудень 2010 року, ТОВ
"Меріком ТЛ" за період із 01 січня по
29 лютого 2012 року, ТОВ
"Константабудсервіс" за період із 01
травня 2012 року по 31 липня 2012 року, ТОВ
"Росар-Трейд" за квітень, травень та
вересень 2011 року, ТОВ "Ріал-Груп" за
період із 01 червня по 31 липня 2011 року та
із 01 вересня по 31 грудня 2011 року,
ТОВ "Маркет-Про" за жовтень 2011 року, ТОВ
"Фороп Системс" за період із 01 квітня по
31 липня 2013 року, ПП "Київський будинок
тканин" за період із 01 по 30 вересня 2012
року та із 01 січня по 31 березня 2013 року
(далі - акт звірки).

Тобто, як вбачається з викладених
обставин, відповідачем здійснювались
заходи щодо проведення
документальної позапланової перевірки
позивача, а складено акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки позивача, що, за переконанням
суду, суперечить положенням
законодавства, оскільки, як
передбачено Податковим кодексом
України (далі - ПК України), зустрічна
звірка не є перевіркою і проводиться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. Крім того, за
результатами перевірки контролюючий
орган складає акт або довідку. Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, у свою
чергу, складається у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою).

Зокрема, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

При цьому, згідно з п. 7 Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№ 1232, за результатами проведеної
зустрічної звірки складається довідка,
яка підписується суб'єктом
господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби та особисто
вручається суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку або
надсилається суб'єкту господарювання
за його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом із повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 4.4 розділу 4 наказу
Державної податкової адміністрації
України від 22 квітня 2011 року № 236 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок" (далі - Методичні
рекомендації), у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
акт) (додаток 3), реєструє його у журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від писання довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (далі - журнал реєстрації
довідок/актів) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

Суд наголошує, що законодавством
визначено різний порядок проведення
перевірок та звірок, оскільки вони по
суті є різними заходами здійснення
податкового контролю.

Однак, у даному випадку, як з'ясовано
судом у ході розгляду справи та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, відповідачем допущено
порушення порядку здійснення такого
контролю.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 розділу 2 Методичних
рекомендацій, для проведення
зустрічних звірок відбираються
суб'єкти господарювання (контрагенти
платника податків), щодо яких виникла
необхідність у зіставленні даних
первинних бухгалтерських та інших
документів з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків, в тому числі
відносин, виду, обсягу і якості
операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Необхідність проведення зустрічних
звірок суб'єктів господарювання
визначається посадовими (службовими)
особами органів державної податкової
служби (далі - органи ДПС) за
результатами проведеного аналізу
даних та встановлених розбіжностей в
податкових деклараціях,
автоматизованих інформаційних
системах органів державної податкової
служби України (АІС ДПА України,
Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту, Єдиний реєстр
податкових накладних тощо), а також
аналізу податкової інформації та
документів, отриманих із внутрішніх (у
т. ч. від підрозділів податкової
міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т.
ч. від платників податків), які свідчать
(можуть свідчити) про порушення такими
платниками податків податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
ДПС.

Поряд з цим, у акті звірки не зазначено
та не пояснено представником
відповідача у ході судового розгляду
справи, у чому саме полягала
необхідність проведення зустрічної
звірки позивача та чи наявні підстави
для проведення його перевірки.

До того ж, письмовий запит від 23 жовтня
2013 № 6372/10/26-50-22-03-11-33934955 про надання
письмових пояснень та їх
документального підтвердження
направлений відповідачем на адресу
позивача відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.
78 ПК України, яким визначено порядок
проведення документальних
позапланових перевірок.

Зокрема, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1, п. 78.4 ст. 78
ПК України, документальна позапланова
перевірка здійснюється за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Таким чином, проаналізувавши викладені
положення та обставини, суд прийшов до
висновку про протиправність дій
відповідача, що полягали у фактичному
безпідставному проведені зустрічної
звірки позивача.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення суд зазначає
наступне.

Відповідачем 31 грудня 2013 року прийнято
оскаржуване рішення, яким, у зв'язку з
тим, що у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (далі - ЄДР) зроблено
запис про відсутність юридичної особи -
позивача за її місцезнаходженням, що
підтверджено записом від 30 грудня 2013
року № 7009963, анульовано
реєстрацію позивача як платника ПДВ.

Відповідно до пп. "ж" п. 184.1 ст. 184 ПК
України, реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у разі якщо: в ЄДР
наявний запис про відсутність
юридичної особи або фізичної особи за
її місцезнаходженням (місцем
проживання) або запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Суд зазначає, що у ході судового
розгляду справи представник
відповідача, як представник суб'єкта
владних повноважень, на якого
покладено обов'язок доказування
правомірності своїх рішень, не надав
суду доказів, які б підтвердили
правомірність прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

Зокрема, представником відповідача не
надано суду доказу наявності у ЄДР
відомостей про відсутність юридичної
особи - позивача за її
місцезнаходженням. Також, не
підтверджено таку фактичну
відсутність.

До того ж, в акті звірки зазначено, що
місцезнаходженням позивача, згідно з
установчими документами, а саме
юридичною та фактичною адресою
позивача є: 03083, м. Київ, Голосіївський
район, пр-т Науки, 54-Б, кв. 12.

У повідомленні про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
від 18 грудня 2013 року № 266-18-05-20 також
зазначено вказану адресу позивача.

При цьому, відповідно до інформації,
яка міститься у ЄДР (том І, а.с. 58),
місцезнаходженням позивача є: 03039, м.
Київ, Голосіївський район, пр-т 40-річчя
Жовтня, 6.

Таким чином, зважаючи на викладені
положення та обставини, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних
повноважень може бути скасовано тільки
у разі визнання його протиправним,
тобто таким, що порушує права та
законні інтереси особи, оскільки,
скасування такого акта є способом
захисту порушеного права, який
застосовується у разі, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту його прийняття.

Позовну вимогу щодо встановлення
відсутності компетенції відповідача
на визнання правочинів нікчемними суд
залишає без задоволення та зазначає,
що, згідно з пп. 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 ПК
України, контролюючі органи мають
право звертатися до суду, у тому числі
подавати позови до підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
щодо визнання оспорюваних правочинів
недійсними та застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "БААК Інтернешнл" до
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними дій
відповідача, скасування його рішення
та визнання відсутності у нього
компетенції підлягає задоволенню у
частині вимог про визнання
протиправними дій відповідача та
скасування його рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим,
що законним представником позивача не
заявлено вимогу про стягнення судового
збору за рахунок бюджетних коштів, суд
не присуджує на користь позивача
здійснені ними судові витрати
відповідно до задоволеної вимоги.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві стосовно
зустрічної звірки товариства з
обмеженою відповідальністю "БААК
Інтернешнл", яка оформлена актом від 10
грудня 2013 року № 606/3-26-50-22-03-11-33934955 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "БААК Інтернешнл" щодо
підтвердження господарських відносин
платника податків з ТОВ "Сантафек СГ" за
грудень 2010 року, ТОВ "Меріком ТЛ" за
період із 01 січня по 29 лютого 2012
року, ТОВ "Константабудсервіс" за
період із 01 травня 2012 року по 31 липня 2012
року, ТОВ "Росар-Трейд" за квітень,
травень та вересень 2011 року, ТОВ
"Ріал-Груп" за період із 01 червня по 31
липня 2011 року та із 01 вересня по 31
грудня 2011 року, ТОВ "Маркет-Про" за
жовтень 2011 року, ТОВ "Фороп Системс" за
період із 01 квітня по 31 липня 2013 року,
ПП "Київський будинок тканин" за період
із 01 по 30 вересня 2012 року та із 01 січня
по 31 березня 2013 року.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення № 15/26-50-18-06-19 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість, прийняте 31 грудня 2013 року
державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
стосовно товариства з обмеженою
відповідальністю "БААК Інтернешнл".

4. Позов в іншій частині залишити без
задоволення.

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 21
травня 2014 року