Справа № 246/466/14-а
Суддя: Чиньонов О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 246/466/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року

Тельманівський районний
суд Донецької області

у складі: головуючого
судді
Чиньонова О.В.,

при
секретарі

Сокирко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Тельманове
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Тельманівському районі
Донецької області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Тельманівському районі Донецької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії
посилаючись на те, що з 18 травня 2011 року
вона перебуває на обліку в УПФУ
Тельманівського району та отримує
пенсію як держслужбовець відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції, що діяла на час
призначення пенсії) і Управлінням
Пенсійного фонду України в
Тельманівського районі Донецької
області їй призначена пенсія
держслужбовця в розмірі 82% заробітної
плати за стаж роботи на державній
службі 12 років 7 місяців 29 днів.

На час оформлення пенсії вона не знала,
що відповідачем в порушення ст.66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не враховувалися суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких в Пенсійний
фонд перераховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, тому після отримання
нової довідки вона звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії, але їй було відмовлено в
перерахунку, тому вона звернулася до
суду з адміністративним позовом.

Постановою Тельманівського районного
суду від 22 листопада 2013 року, яка
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року залишена без змін, її позов до
УПФУ в Тельманівському районі про
визнання неправомірною відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії задоволено і постанова набула
законної сили 13 березня 2014 року.

Відповідач на виконання вказаної
постанови суду 13 березня 2014 року виніс
рішення, відповідно до якого був
здійснений перерахунок пенсії із
розрахунку 80% від заробітку. Вважає дії
відповідача неправомірними та
протиправними, просила суд визнати
протиправними дії УПФУ в
Тельманівському районі від 18 березня
2014 року в частині визначення
загального проценту розрахунку пенсії
від заробітку 80% та зобов’язати
відповідача з 1 листопада 2013 року
провести перерахунок та виплату її
пенсії з урахуванням 82% від суми
заробітку, з якого сплачувалися
страхові внески, з урахуванням
фактично отриманих сум відповідно до
Закону України «Про державну службу».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність, на
позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача в судове
засідання не з’явилася, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності, з
позовом не згодна. Крім того надала
суду письмові заперечення на
адміністративний позов позивача в
якому просить відмовити позивачу в
позові.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивачка з 14
червня 2011 року отримує пенсію по
інвалідності відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» (в
редакції, що діяла на час призначення
пенсії) і Управлінням Пенсійного фонду
України в Тельманівському районі
Донецької області їй призначена пенсія
держслужбовця в розмірі 82% заробітної
плати, виходячи із стажу державної
служби, який становить 12 років 7 місяців
29 днів.

На час оформлення пенсії позивачка не
знала, що відповідачем в порушення ст.66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не враховувалися суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких в Пенсійний
фонд перераховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, тому після отримання
нової довідки про складові заробітної
плати позивачка звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії. Однак рішенням відповідача від
28 жовтня 2013 року їй було відмовлено в
перерахунку, що стало підставою для
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Постановою Тельманівського районного
суду від 22 листопада 2013 року, яка
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року залишена без змін, позов
позивача до УПФУ в Тельманівському
районі про визнання неправомірною
відмови в перерахунку пенсії та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії задоволено і постанова
набула законної сили 13 березня 2014 року.
Відповідач на виконання постанови суду
здійснив перерахунок пенсії позивачці
та виніс розпорядження № 126451 від 21
березня 2014 року, яким при перерахунку
пенсії вніс в розділ «загальний
процент розрахунку пенсії від
заробітку» - 80%, замість 82%, зменшуючи
пенсію на 2%.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, що діяла
на час призначення пенсії) на одержання
пенсії держслужбовців мають право
особи, що досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявністю страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, що мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від суми їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
держслужбовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на 1% заробітку, але не більше 90%
заробітної плати. Відповідно до ст. 37 ЗУ
«Про державну службу» перерахунок
пенсії держслужбовців здійснюється,
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії. У даному випадку
перерахунок пенсії держслужбовця
здійснюється на виконання Постанови
суду, якою відновлюється порушене
відповідачем право пенсіонера на
пенсію в більшому розмірі ніж
призначена, тому посилання відповідача
на те, що перерахунок пенсії в розмірі 80
% зумовлене ЗУ №3668-УІ від 08.07.2011 «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», яким внесено зміни до ст. 37 ЗУ
«Про державну службу», не є
обґрунтованими з огляду на наступне.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України виокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни,
яким пенсія призначена за спеціальними
законами (в тому числі і Законом
України «Про державну службу»).
Звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України - не допускається.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
не допускається звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття
нових законів або внесення змін до
чинних законів.

Відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції
України, право на пенсійне
забезпечення відповідних категорій
громадян, встановлене законами України
(в тому числі і Законом України «Про
державну службу») є таким, що не
підлягає звуженню та обмеженню. До
спірних правовідносин підлягають
застосуванню саме норми Закону, які
обмежень максимального розміру пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про державну службу», в
редакції, що діяла на момент
призначення пенсії, не встановлюють.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У розумінні статті 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов'язки громадянина.
Принципом верховенства права, який
визнається і діє в Україні, права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, держава відповідає
перед людиною за свою діяльність,
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави, органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України (стаття 1,
частина друга статті З, частина друга
статті 6, частина перша статті 8
Конституції України).

У відповідності до ст.3 Конституції
України людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Суд вважає безпідставним посилання
відповідача на положення ст. 37 ЗУ «Про
державну службу» в редакції ЗУ від
08.07.2011 року № 3668-УІ, оскільки дана
стаття визначає підстави для
призначення пенсії і не поширюється на
вищевказані правовідносини між
сторонами щодо проведеного
перерахунку пенсії згідно постанов
суду. Також є необґрунтованим
посилання на ст. 37-1 цього Закону.

З огляду на викладене, Управління
Пенсійного Фонду України в
Тельманівському районі Донецької
області, повинно було застосовувати
саме норми Закону, які обмежень
максимального розміру пенсії,
призначеної відповідно до Законом
України «Про державну службу», не
встановлюють.

Таким чином, здійснюючи перерахунок
пенсії з 80% заробітної плати,
відповідач порушив конституційне
право позивачки на розмір вже
призначеної в 2010 році пенсії в розмірі
82% шляхом звуження та обмеження її
права, оскільки 14 червня 2011 року їй була
призначена пенсія державного
службовця.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про неправомірність дій
відповідача щодо перерахунку пенсії
позивачки на підставі постанов суду,
виходячи із 80 % заробітної плати, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 2 ст. 11, ст.ст. 158-163, 186 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Тельманівському районі Донецької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження
Управляння Пенсійного Фонду України в
Тельманівському районі Донецької
області № 126451 від 21 березня 2014 року в
частині визначення загального
проценту розрахунку пенсії від
заробітку - 80%.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Тельманівському районі
Донецької області провести з 1
листопада 2013 року перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1, керуючись
ст.ст.19, 22, 58, 64 Конституції України та
відповідно до ч.5 ст.37 Закону України
«Про державну службу» в редакції від
16.03.2003 року №432-VI, виходячи з розрахунку
82% заробітної плати, з урахуванням
виплачених сум.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя