Справа № 2а-2314/10/2770
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/36862/11

№ К/9991/36862/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Балаклавабудкомсервіс»

на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26.04.2011

у справі № 2а-2314/10/2770 Окружного
адміністративного суду м. Севастополя

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Балаклавабудкомсервіс»

до Державної податкової інспекції у
Балаклавському районі м. Севастополя

за участю прокуратури м. Севастополя

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 12.10.2010 позов задоволено: визнано
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Балаклавському районі м. Севастополя
від 19.07.2010 № /0 та № /0.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26.04.2011 постанову суду першої
інстанції скасовано, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ
«Балаклавабудкомсервіс» просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
відповідач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на додану вартість, податку з
доходів фізичних осіб та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
05.07.2010 № 328/23-131/24865064, про порушення
позивачем норм підпунктів 7.4.1 та 7.4.5
пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), а саме: завищено податковий
кредит у податковому обліку за період з
березня по грудень 2008 року, квітень,
червень, липень, серпень, жовтень,
листопад, грудень 2009 року на загальну
суму 689884,00 грн. за податковими
накладними, виписаними ТОВ
«Земспецтехпроект» за наслідками
нікчемних правочинів з поставку
товарно-матеріальних цінностей
(будівельні матеріали) та послуг з
виконання будівельних робіт. Висновок
про нікчемність правочинів між
позивачем та ТОВ «Земспецтехпроект»
обґрунтований посиланнями на
відсутність у останнього необхідних
основних фондів (складських приміщень,
виробничих потужностей, транспортних
засобів), технічних умов для здійснення
поставки вказаних товарів та робіт, та
на пояснення засновника, за
сумісництвом директора ТОВ
«Земспецтехпроект» щодо його
непричетності до державної
реєстрації та діяльності цього
товариства.

Крім того, за висновком акту перевірки,
позивачем порушені норми пункту 1.15 ст.1,
пункту 7.1 ст.7, підпункту 8.1.1 пункту 8.1
ст.8, підпунктів «а», «б» пункту 19.2 ст. 19,
підпункту 20.3.2 пункту 20.3 ст. 20 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (Закон № 889-ІV), а саме: не
утриманий та не сплачений податок із
доходів, виплачених на користь
фізичних осіб у сумі 63210,00 грн.

За наслідками перевірки ДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення від
19.07.2010: № /0 - про визначення
податкового зобов`язання із податку на
додану вартість у сумі 1034826,00 грн., у
тому числі: 689884,00 грн. - за основним
платежем та 344942,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції; № /0 - про
визначення податкового зобов`язання із
податку з доходів фізичних осіб у сумі
28444,50 грн., у тому числі: 9841,50 грн. - за
основним платежем та 18963,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що з
посиланням на договори поставки
товарно-матеріальних цінностей,
ремонтних і будівельно-монтажних
робіт, послуг, зокрема, транспортних та
з використання будівельних машин та
механізмів, укладені між ТОВ
«Земспецпроект» (виконавець) та
позивачем (замовник) (від 01.12.2007 №12/07,
від 10.01.2008 №15, від 01.02.2008 №55, від 01.02.2008
№1/02, від 17.02.2008 №17/02, від 02.03.2008 №2/03, від
10.03.2008 №10/03, від 17.03.2008 №3/03, від 01.05.2008
№1/05, від 03.05.2008 №3/05, від 05.05.2008 №5/05, від
15.05.2008 №15/05, від 20.05.2008 №20/05, від 19.05.2008
№19/05, від 20.05.2008 №20/05, від 01.06.2008 №1/06, №2/06
від 02.06.2008, №3/06 від 03.06. 2008, №5/06 від 05.06.
2008, №11/06 від 11.06. 2008, №13/07 від 13.07. 2008, №18/07
від 2008, №18/08 від 18.08. 2008, №27/07 від 27.07. 2008,
№1/08 від 01.08. 2008, №3/08 від 03.08.2008, №15/08 від
15.08. 2008, №17/08 від 17.08. 2008, №1/09 від 01.09. 2008,
№1/09-1 від 01.09.2008, №15/09 від 15.09. 2008, №2/10 від
02.10. 2008, №5/10 від 05.10.2008, №20/10 від 20.10. 2008,
№13/01 від 13.01. 2009, №23/01 від 23.01. 2009, №02/02
від 02.02. 2009, №17/02 від 17.02. 2009, №24/03 від 24.03.
2009, №24/03 від 24.03. 2009, №17/04 від 17.04. 2009, №18/05
від 18.05. 2009, №13/01 від 13.01. 2009, 23/01 від 23.01.
2009, №02/02 від 02.02. 2009, №17/02 від 17.02. 2009, №24/03
від 24.03. 2009, №17/04 від 17.04. 2009, №18/05 від 18.05.
2009, №01/10 від 01.10. 2009, №20/10 від 20.10. 2009 №23/10
від 23.10. 2009, №16/11-09 від 16.11. 2009),
виконавець виписав на адресу позивача
податкові накладні, за якими останній
сформував податковий кредит в
податкових деклараціях за відповідні
податкові звітні періоди.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7
Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

При цьому законодавцем презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку,
достовірність документів податкового
обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на віднесення
вартості отриманих товарів (послуг) до
валових витрат, а сум ПДВ у їх вартості
на включення сум податку до
податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання
платником податку у інших платників
цього податку товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям
господарської діяльності платника
податку; підтвердження податковою
накладною, виписаною постачальником -
платником податку, митною декларацією
(іншими подібними документами, перелік
яких встановлений підпунктом 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з реального
характеру господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Земспецпроект»,
зробивши такий висновок на підставі
письмових свідчень ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, працівників ТОВ
«Балаклавабудкомсервіс», які позивач
надав в судовому процесі. Згідно з цими
свідченнями, вказані особи
заперечували свої попередні свідчення
про виконання робіт, на поставку яких
виписані податкові накладні від імені
ТОВ «Земспецпроект», працівниками
позивача.

Разом з тим, поза увагою суду першої
інстанції, на відміну від апеляційного
суду, залишились пояснення громадянина
ОСОБА_9, який вказаний директором та
засновником ТОВ «Земспецпроект»,
наданих ним у кримінальній справі №
7. Так, згідно цих пояснень ОСОБА_9
вказував, що не мав ніякого відношення
до реєстрації та господарської
діяльності ТОВ «Земспецпроект», про
реєстрацію та діяльність цього
товариства він не знає та не підписував
жодних документів за наслідками
господарської діяльності цього
товариства.

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті
7 Закону № 168/97 платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
назву юридичної особи або прізвище,
ім'я та по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; є) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
назву отримувача; ж) ціну поставки без
врахування податку; з) ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні;и) загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Відповідно до пункту 18 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 № 165, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за
№ 233/2037, усі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною в постанові
від 21.01.2011 у справі за позовом ТОВ «СІБ»
до ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, неналежним чином
оформлена (підписана не уповноваженою
особою) податкова накладна не може бути
підставою для нарахування податкового
кредиту за наявності фактів, що
ставлять під сумнів реальність наданої
послуги.

Статтею 244-2 КАС України визначено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Висновки апеляційного суду, на відміну
від суду першої інстанції,
відповідають вказаній позиції
Верховного Суду України.

Апеляційним судом правомірно
скасована постанова суду першої
інстанції і в частині скасування
податкового повідомлення-рішення від
19.07.2010 № /0.

За визначенням пункту 1.15 ст.1 Закону №
889-IV податковий агент - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ) або фізична
особа чи представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Відповідно до підпункту 8.1.1 пункту 8.1
ст. 8 цього Закону податковий агент,
який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, є: а)
для оподатковуваних доходів з джерелом
їх походження з України - податковий
агент (підпункт «а» пункту 17.2 ст. 17
Закону № 889-IV).

Підпунктом «а» пункту 19.2 статті 19
визначено, що особи, які відповідно до
вказаного Закону мають статус
податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Як свідчить акт перевірки від 05.07.2010 №
328/23-131/24865064, в актах прийняття виконаних
підрядних робіт, підписаних між
позивачем та ТОВ «Земспецпроект»,
розрахунок вартості робіт зроблений з
врахуванням витрат на виплату
заробітної плати робітникам в
загальній сумі 63210,00 грн., виплаченої за
березень, травень, серпень, жовтень,
грудень 2009 року ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8

Позивач при виплаті доходу вказаним
фізичним особам виступав податковим
агентом, а тому зобов`язаний був
утримувати та сплатити до бюджету
податок з виплачених доходів.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваного судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Балаклавабудкомсервіс» залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош