Справа № 810/4947/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Київського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
01.10.2013 у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Колективного
сільськогосподарського підприємства
«Маслівське» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Київське обласне відділення фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Колективного сільськогосподарського
підприємства «Маслівське» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у сумі 20384,47 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 01.10.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про неправомірність застосування
адміністративно-господарських
санкцій, оскільки відповідачем
виконано у повному обсязі обов'язок
надання центру зайнятості інформації
про наявність вільних робочих місць
для інвалідів, як це передбачено
частиною третьою статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» №
875-ХII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-XII), а
саме: звіти про наявність вакансій для
інвалідів за формою № 3-ПН відповідач
до центру зайнятості подавав щомісячно
протягом 2012 року.

Частиною третьою статті 18 Закону №
875-ХII встановлено, що підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частиною четвертою статті 20
Закону № 803-XII підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності зобов'язані щомісяця
подавати місцевим центрам зайнятості
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

За змістом статті 19 Закону № 875-ХII для
підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 зазначеного
Закону встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порядок заповнення форми 3-ПН, вимоги до
претендента на вакансію та додаткові
вимоги визначає Інструкція щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт
про наявність вакансій, яка
затверджена Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України №
420 від 19.12.2005.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування» № 1251-XII від 25.06.1991, а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою зазначеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин несе відповідальність,
зокрема, за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що він ужив усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 26.02.2013 Колективним
сільськогосподарським підприємством
«Маслівське» подано до Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт за
формою 10-ПІ про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
згідно з яким середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача за рік
становила 26 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 0 осіб, а кількість
інвалідів штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 1
особа.

Апелянтом зазначено, що оскільки
відповідачем не працевлаштована 1
особа-інвалід, відповідач повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 19814,23 грн. та пеню в сумі 570, 24
грн.

Зі змісту звітів про наявність
вакансій (а.с. 29-52, 62-73) вбачається, що
Колективним сільськогосподарським
підприємством «Маслівське» протягом
2012 року створено вакантне місце саме
для інвалідів - посада «підсобний
робітник».

Згідно листа Миронівського районного
центру зайнятості № 1048/03 від 18.09.2013
центр зайнятості повідомляє, що
Колективним сільськогосподарським
підприємством «Маслівське» у 2012 році
подавались звіти форми 3-ПН про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, однак у зв'язку з
відсутністю на обліку в Миронівському
районному центрі зайнятості осіб з
обмеженими фізичними можливостями за
даною спеціальністю, вакансії не були
укомплектовані.

За наведених обставин, колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про те, що
відповідачем виконані вимоги статті 18
Закону України №875-ХІІ щодо обов'язку
створення робочих місць для інвалідів.

Колегія суддів на підставі аналізу
наведених норм матеріального права
дійшла висновку, що відповідачем
належним чином інформовано центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць для інвалідів, а саме
подано звіти за формою № 3-ПН про
наявність вакансій для інвалідів
Миронівському районному центру
зайнятості за 2012 рік.

Апелянтом не надано суду доказів того,
що на підприємство відповідача
направлені інваліди не були
працевлаштовані, або їм було
відмовлено у працевлаштуванні на
вакантні посади.

На вимогу ст. 71 КАС України позивачем не
доведено суду правомірності
нарахування відповідачу
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 01.10.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 20.05.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.