Справа № 594/532/13-а 2а/608/61/13
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Справа № 876/9415/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Борщівському районі
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 10 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Борщівському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н
о в и в :

16 квітня 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Борщівському районі
Тернопільської області, в якому просив
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Борщівському районі щодо відмови у
призначені пенсії за вислугою років;
визнати за позивачем право на
призначення пенсії за вислугою років
відповідно до ч.1, 6 ст.50-1 Закону України
"Про прокуратуру"; зобов'язати
відповідача зарахувати половину
строку навчання (2 роки 10 місяців) на
юридичному факультеті Львівського
державного університету ім. І.Я.Франка
до вислуги років, яка дає право на
пенсійне забезпечення за вислугою
років відповідно до ч.1, 6 ст.50-1 Закону
України "Про прокуратуру" та призначити
пенсію за вислугою років за правилами
ст.50-1 цього Закону з дня звернення - 5
квітня 2013 року.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 10
червня 2013 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Борщівському районі Тернопільської
області щодо відмови у призначенні
ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.
Визнано за ОСОБА_1 право на призначення
пенсії за вислугою років відповідно до
ч. ч. 1, 6 ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру". Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Борщівському районі Тернопільської
області зарахувати ОСОБА_1 половину
строку навчання, а саме: 2 (два) роки 10
місяців на юридичному факультеті
Львівського державного університету
ім. І.Я.Франка до вислуги років, яка дає
йому право на пенсійне забезпечення за
вислугою років відповідно до ч. ч. 1, 6
ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру"
та призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугою років за правилами ст.50-1 цього
Закону з дня звернення за призначенням
пенсії - 5 квітня 2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що у період навчання з заочною
формою позивач, відповідно до записів у
трудовій книжці, працював викладачем
суспільних дисциплін в Борщівському
агротехнічному коледжі, тобто за цей
час позивач має стаж роботи, але не
спеціальний, а загальний. Таким чином,
період заочного навчання з 01 вересня 1990
року по 28 червня 1996 року не може
зараховуватися до стажу роботи
необхідного для призначення пенсії за
вислугу років відповідно до ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру».
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, позивач
подав на адресу суду заперечення проти
апеляційної скарги, в яких зазначає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, який ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, апелянт подав до
суду заяву про слухання справи у
відсутності їх представника. Тому з
врахуванням вищенаведеного, суд,
відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи в їхній відсутності в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а оскаржувану постанову -
скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 01 серпня 1996 року ОСОБА_1 працює на
посаді помічника прокурора
Борщівського району Тернопільської
області.

05 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
Борщівському районі Тернопільської
області з заявою про призначення
пенсії за вислугою років (а.с.8).

12 квітня 2013 року (лист № 1195/09, а.с.9)
ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії
за вислугою років відповідно до ч.ч. 1,6
ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру",
мотивуючи це тим, що відповідно до
поданих заявником документів стаж
роботи на посаді помічника прокурора
становить 16 років 08 місяців, строкова
військова служба 02 роки 10 днів, таким
чином наявний у ОСОБА_1 стаж (18 років 08
місяців 10 днів) є недостатнім для
призначення даного виду пенсії. У
зарахуванні половини строку навчання
заявника на заочній формі в
Львівському державному університеті
ім. І.Я.Франка у період з 01 вересня 1990
року по 28 червня 1996 року за
спеціальністю «правознавство» до
спеціального стажу відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
Законі України "Про прокуратуру" не
конкретизовано, яка форма навчання
повинна зараховуватися до 20-річного
стажу роботи, який дає право на пенсію
за вислугою років, як і немає заборони
щодо зарахування половини строку
навчання на заочній формі навчання.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно
зарахувати до стажу, який дає право
виходу на пенсію за вислугою років
половину періоду навчання на заочній
формі, а саме: 2 роки 10 місяців. Таким
чином, відмова управління Пенсійного
фонду України в Борщівському районі
Тернопільської області у призначені
пенсії за вислугою років відповідно до
ч.1, 6 ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру" є неправомірною.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Ст.51 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що пенсії
за вислугу років встановлюються
окремим категоріям громадян, зайнятих
на роботах, виконання яких призводить
до втрати професійної працездатності
або придатності до настання віку, що
дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються
різні категорії осіб, у тому числі й
прокурорсько-слідчі працівники, яким
відповідно до ч.5 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» до 20 річного стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років зараховується час
роботи на прокурорських посадах,
перелічених у ст.56 цього Закону, в тому
числі у військовій прокуратурі,
стажистами в органах прокуратури,
слідчими, суддями, на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ, офіцерських посадах
Служби Безпеки України, посадах
державних службовців, які займають
особи з вищою юридичною освітою, в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України, яким
присвоєно класні чини, були направлені
туди, а потім повернулись в
прокуратуру, строкова військова
служба, половину строку навчання у
вищих юридичних навчальних закладах,
частково оплачувана відпустка жінкам
по догляду за дитиною до досягнення нею
3 років.

Згідно зі ст.56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності
та господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

Відповідно до ч.3 ст.56 вказаного Закону
до стажу роботи, що дає право на
призначення трудових пенсій,
зараховуються також періоди, коли
особа не працювала, наприклад у зв'язку
з навчанням у вищих і середніх
спеціальних навчальних закладах, в
училищах і на курсах з підготовки
кадрів, підвищення кваліфікації та
перекваліфікації, в аспірантурі,
докторантурі і клінічній ординатурі;
тимчасовою непрацездатністю, що
почалася у період роботи; часом догляду
непрацюючої матері за малолітніми
дітьми, але не довше ніж до досягнення
кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в
певних умовах праці чи на посадах, з
якими законодавець пов'язує пільгове
(або за особливими правилами) пенсійне
забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального
стажу. Це період виконання особливого
роду трудової діяльності або державної
служби, коли до особи, яка її здійснює,
пред'являють особливі вікові, а також
підвищені психічні та фізичні вимоги,
при тривалому виконанні якої особа
втрачає відповідну професійну
працездатність.

Ст.62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, в тому числі і спеціальний, є
трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена
Постановою Кабінету Міністрів «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» від 12.08.1993 року №637.

Згідно з п.2.18 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці, Міністерства соціального
захисту населення від 29.07.1993 року №58
(зареєстровано у Міністерстві юстиції
17.08.1993 року за №110) до трудових книжок за
місцем роботи вносяться окремим рядком
з посиланням на дату, номер та
найменування відповідних документів,
зокрема, записи про час навчання у
професійних навчально-виховних
закладах та інших закладах у
навчально-курсових комбінатах (центрі,
пункті тощо), у вищих навчальних
закладах та про час перебування в
аспірантурі і клінічній ординатурі.
Для студентів, слухачів курсів, учнів,
аспірантів та клінічних ординаторів,
які мають трудові книжки, навчальний
заклад (наукова установа) вносить
записи про час навчання на денних
відділеннях (у тому числі підготовчих)
вищих навчальних закладів. Підставою
для таких записів є накази навчального
закладу (наукової установи) про
зарахування на навчання та про
відрахування з числа студентів, учнів,
аспірантів, клінічних ординаторів (п.2.16
Інструкції).

Таким чином питання ведення, контролю
за веденням запису в трудовій книжці
відомостей щодо трудового (в тому числі
спеціального) стажу віднесено до
компетенції роботодавця або, у
виняткових випадках, юридичної особи, в
якій власник трудової книжки провадить
не трудову, але іншу основну свою
діяльність. У випадку, коли така
діяльність не є трудовою, а іншою, але
не основною, зокрема коли йдеться про
навчання на заочному факультеті,
відомості про неї не можуть
стосуватися трудового стажу, а
відповідно до п.2.18 Інструкції можуть
вноситись до трудової книжки
інформаційно. Такі дані не можуть
заміщувати (поглинати) собою даних, що
становлять безпосередньо трудовий
стаж.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 протягом періоду навчання на
заочному факультеті в Львівському
державному університеті ім. І.Я.Франка
у період з 01 вересня 1990 року по 28 червня
1996 року працював викладачем суспільних
дисциплін в Борщівському
агротехнічному коледжі, тобто за цей
час позивач має стаж роботи, але не
спеціальний, а загальний.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
навчання на заочному факультеті у
вищому навчальному закладі не
зараховується до стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугу років.
Включення цього періоду до вислуги
років суперечить юридичній природі
(сутності) цього виду спеціального
стажу, оскільки, крім вищезазначеного,
закон пов'язує встановлення особливих
правил призначення пенсії за вислугу
років саме з неможливістю продовжувати
роботу чи службу на певних посадах або
в певних умовах праці у зв'язку з
втратою професійної працездатності
особи або її придатності до настання
пенсійного віку.

Аналогічний висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постанові Верховного Суду
України від 28 листопада 2012 року (№
21-379а12), 05 листопада 2013 року (№ 21-289а13).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та підставними і
повністю спростовують висновки суду
першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст. 202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о
в и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Борщівському районі Тернопільської
області задовольнити.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 10
червня 2013 року у справі № 594/532/13-а
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець