Справа № 1423/4105/2011
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/4105/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло
Т.М.,

Яковлєва
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 02.11.2012
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
стягнення щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
поновлення пропущеного строку для
звернення до адміністративного суду та
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010
року у сумі 6 891,60 грн.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 02.11.2012 року
поданий позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва здійснити перерахунок та
виплату позивачу щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 22.07.2011 року.

07.12.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва подано апеляційну скаргу на
вказану постанову суду першої
інстанції.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду першої інстанції,
апелянт зазначає, що вона прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зв'язку з цим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови Центрального
районного суду м. Миколаєва від 02.11.2012
року та постановлення нового рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Постанова суду першої інстанції
прийнята у порядку скороченого
провадження відповідно до ч. 8 ст. 183-2
КАС України.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга відповідача
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є пенсіонером та має статус
дитини війни, і відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004 року має право
користуватися пільгами, встановленими
вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
редакції від 18.11.2004 року, дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
про зобов'язання здійснити нарахування
недоплаченого підвищення до пенсії як
дитині війни з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року
лише 31.03.2011 року та просив поновити
пропущений строк звернення до суду з
позовом.

Колегія суддів вважає, що в даному
випадку відсутні підстави для
поновлення пропущеного строку
звернення до суду, оскільки, зважаючи
на щомісячний характер виплат
підвищення до пенсії як дитині війни,
позивач повинен був дізнатися про
порушення його прав відповідачем ще у
2006 році. Доказів поважності пропуску
строку для звернення до суду позивачем
не надано.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
наявності підстав для поновлення
позивачу пропущеного строку для
звернення до суду.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до
суду за захистом порушених прав 31.03.2011
року, адміністративний позов за період
з 01.01.2006 року по 29.09.2010 року, відповідно
до ст. 100 КАС України, підлягає
залишенню без розгляду у зв'язку з
пропуском шестимісячного строку
звернення до суду.

Що стосується позовних вимог у межах
шестимісячного строку звернення до
суду, слід зазначити наступне:

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
призупинялась, а положення Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року №530, які суперечать
цьому Закону, не можуть бути
застосовані, оскільки мають меншу
юридичну силу ніж норми Закону.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

У 2011 році на виконання вимог Закону
України від 14 червня 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року №745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

В свою чергу до набрання чинності
зазначеною Постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23.07.2011 року,
виплати щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни
повинні проводитись у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

При цьому, слід відмітити, що
відповідно до ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, з самого визначення
поняття пенсії випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу.
Цей вид виплат не є строковим, а тому не
може бути призначений на певний строк.

Зважаючи на зазначене визначенню
підлягає лише дата, з якої особа має
право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

До такого висновку зводиться правова
позиція, висловлена Верховним судом в
постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11
та від 19 березня 2013 року.

Таким чином, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивача є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного йому
щомісячного щомісячного підвищення до
пенсії з дати, з якої він має право та
вимагає проведення перерахунку без
обмеження кінцевого терміну або
строку, протягом якого такий
перерахунок має здійснюватись

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року
мінімальний розмір пенсії за віком
визначається виключно цим Законом.
Положення цього Закону не є перешкодою
для застосування величини мінімальної
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого в Законі
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що у відповідності
до Положення «Про Пенсійний фонд
України» обов'язок по нарахуванню та
виплаті доплати до пенсії позивача,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» покладено на відповідні
територіальні управління за місцем
проживання позивача.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення 6 891,60 гривень, задоволенню не
підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому
постановлене рішення, відповідно до ст.
202 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким частково задовольнити
вимоги позивача.

Враховуючи вищенаведене і керуючись
ст. ст. 183-2, 184, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02.11.2012 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 30.09.2010 року, з урахуванням
виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.2006 року
по 29.09.2010 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.