Справа № 757/3828/14-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
757/3828/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Соколов О. М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М. С.

при секретарі: Корінець Ю.
О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою позивача - ОСОБА_3 на постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 14 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, третя особа:
Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинський С. С. про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А
Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Печерського районного
суду міста Києва з адміністративним
позовом до Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації, в якому
просив:

- визнати протиправним рішення
відповідача від 04 листопада 2013 року про
відмову у задоволенні подання
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві від 14 жовтня 2013 року щодо
надання згоди (попереднього дозволу) на
продаж з прилюдних торгів, належної
ОСОБА_5 на праві приватної власності
трикімнатної квартири АДРЕСА_1
загальною площею 79,2 кв.м., житловою
площею 48,8 кв. м., в якій зареєстровані
неповнолітні діти ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, під наступною
умовою: без зміни місця проживання та
місця реєстрації, зареєстрованих у
вищевказаній квартирі неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, до настання останніми
повноліття;

- зобов'язати відповідача надати згоду
(попередній дозвіл) на продаж з
прилюдних торгів, належної ОСОБА_5 на
праві приватної власності
трикімнатної квартири АДРЕСА_1
загальною площею 79,2 кв.м., житловою
площею 48,8 кв. м., в якій зареєстровані
неповнолітні діти ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, під наступною
умовою: без зміни місця проживання та
місця реєстрації, зареєстрованих у
вищевказаній квартирі неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, до настання останніми
повноліття.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 14 березня 2014 року у
задоволені адміністративного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним
судовим рішенням, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти по справі нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 21.05.2012 року Головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції у м. Києві
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого листа, виданим Печерським
районними судом міста Києва 03.05.2012 року,
про стягнення солідарно з ОСОБА_8,
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_3 суму за договором позики від
09.04.2009 р. в розмірі 995370 (дев'ятсот
дев'яносто п'ять тисяч триста сімдесят)
грн, суму з врахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення в
розмірі 255 151 (двісті п'ятдесят п'ять
тисяч одну) грн 32 коп та неустойку в
розмірі 3000000 (три мільйони) грн 00 коп, 1700
(одну тисячу сімсот) грн. 00 коп у
відшкодування судового збору та 120 (сто
двадцять) грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (6-7, 8-9).

В подальшому 14 жовтня 2013 року відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві звернувся до Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації із поданням, в якому
просив надати попередній дозвіл на
реалізацію квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 79,2 кв.м.,
житловою площею 48,8 кв. м., в якій
зареєстровані неповнолітні діти
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, під наступною умовою: без
зміни місця проживання та місця
реєстрації, зареєстрованих у
вищевказаній квартирі неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, до настання останніми
повноліття.

За результатами розгляду зазначеного
подання, 04 листопада 2013 року Печерська
районна в м. Києві державна
адміністрація відмовила відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві у задоволення вищевказаного
подання (а. с. 21-22).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про охорону дитинства»
визначає охорону дитинства в
Україні як стратегічний
загальнонаціональний пріоритет і з
метою забезпечення реалізації прав
дитини на життя, охорону здоров'я,
освіту, соціальний захист та всебічний
розвиток встановлює основні засади
державної політики у цій сфері.

Зазначеним Законом України в ч. 3 ст. 17
встановлено, що батьки або особи, які
їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей» держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей відповідно до закону.

Також, Конвенцією про права дитини,
ратифікованою Україною 28.08.1991 року,
встановлено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 04 листопада 2013 року №
105/01-2876/В-12 Печерська районна в м. Києві
державна адміністрація з посиланням на
ст. ст. 17, 18 ЗУ «Про охорону дитинства»,
ст. 12 ЗУ «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», ст. 177 СК України роз'яснила
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, що орган опіки і піклування
надає дозвіл за умови, якщо вчинений
правочин не призведе до звуження
обсягу існуючих майнових прав дитини
та порушення охоронюваних законом
інтересів дітей. Крім того, звернуло
увагу Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, що згідно чинного
законодавства України інтереси дітей
представляють батьки (а не державні
органи) і без звернення батьків
вирішення питання продажу квартири
АДРЕСА_1, право користування якою мають
діти, по суті неможливе. Також
зазначило, що питання продажу квартири,
яка належить гр. ОСОБА_5, Печерська
районна в м. Києві державна
адміністрація погодити не має
можливості, оскільки продаж сторонній
особі квартири, право користування
якою мають малолітні діти, не
відповідає їх інтересам (а. с. 21 -22).

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що Печерська
районна в м. Києві державна
адміністрація, роз'яснивши Головному
управлінню юстиції у м. Києві про
неможливість надання дозволу на
примусову реалізацію зазначеної
квартири, діяла в межах своїх
повноважень та вимог чинного
законодавства, при цьому жодним чином
не порушила прав ОСОБА_3.

Проаналізувавши норми національного
законодавства України та фактичні
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що адміністративний позов
ОСОБА_3 є безпідставним та
необґрунтованим, а тому не підлягає
задоволенню.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Печерського районного суду
міста Києва від 14 березня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду
міста Києва від 14 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

М. С. Міщук

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.