Справа № 372/198/14-а
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/198/14-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 травня 2014 року
Обухівський
районний суд Київської області в
складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Тимченко Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області про визнання
протиправними постанови і
бездіяльності, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним
позовом в якому зазначає, що 25 грудня 2013
року отримала рекомендований лист від
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області в якому з
супровідним листом направлені
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження та
про закінчення виконавчого
провадження, в зв'язку з тим що
відповідачем були порушені її права, як
сторони виконавчого провадження,
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
порушення строків надсилання постанов
державного виконавця від 25 червня 2013
року про відкриття виконавчого
провадження та від 23 вересня 2013 року
про закінчення виконавчого
провадження. Також просить скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку з частковим
виконанням рішення суду, визнати
протиправною бездіяльність ВДВС ГУЮ в
Київській області, щодо реалізації її
процесуального права на звернення до
адміністративного суду із поданням про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання рішення суду, а також
просить повернути виконавчий лист №
2-а-5523/11 від 31.05.2011 року до ВДВС ГУЮ в
Київській області для виконання в
повному обсязі та стягнути понесені
судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги,
посилаючись на неправомірність дій та
постанов державного виконавця,
невиконання судового рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоч про час і
місце слухання справи повідомлявся
належним чином, заяв, клопотань чи
заперечення не надав.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи неявку відповідача, суд
вважав можливим розглянути справу без
його участі на підставі наявних у
справі доказів.

Вислухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що на виконанні
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області знаходилось
виконавче провадження ВП № 38758686 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-4673/11, виданого Обухівським
районним судом Київської області 11.06.2013
року про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в місті
Обухові та Обухівському районі
Київської області провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як
особі, яка проживає в зоні посиленного
радіоекологічного контролю,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
15% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність починаючи з 13 жовтня 2010
року з урахуванням виплачених сум.

Постановою старшого державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Гопція Р.О. від 25.06.2013 року відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа.

Постановою старшого державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Гопція Р.О. від 23.09.2013 року виконавче
провадження ВП 30579468 закінчено на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Як встановлено в судовому засіданні
позивач 25 грудня 2013 року отримала від
відповідача рекомендоване поштове
повідомлення з надісланими за
супровідним листом від 19.12.2013 року № 11848
копію постанови державного виконавця
від 25.06.2013 року про відкриття
виконавчого провадження № 3875810 та
копію постанови державного виконавця
від 23.09.2013 року про закінчення
виконавчого провадження, що
підтверджується супровідним листом в
матеріалах справи та поштовим
конвертом.

Відповідно до ст. ч.5 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам.

Таким чином, державним виконавцем в
порушення вимог законодавства
несвоєчасно у неналежним спосіб
надіслані вищезазначені постанови, тим
самим позбавлено позивача
скористатися нормами ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без
участі боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Так, згідно з
положеннями ч. 1 ст. 263 КАС України та ст.
33 Закону України «Про виконавче
провадження» за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим,
державнийдержавний виконавець за
власною ініціативою або за заявою
сторін, має право звернутись до суду,
який видав виконавчий документ, із
заявою про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання.

Можливість державного виконавця при
здійсненні виконавчого провадження
звернутися до органу, який видав
виконавчий документ, за роз'ясненням
рішення, із заявою про видачу дубліката
виконавчого документа, порушувати
клопотання про встановлення чи зміни
порядку і способу виконання,
відстрочку та розстрочку виконання
рішення передбачена також абз. 9 ч. 3 ст. 5
Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно п. 1 ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання виконавче
провадження може бути зупинено.

Із матеріалів справи не вбачається
доказів застосування відповідачем до
боржника по виконавчому провадженню
передбачених вищенаведеними нормами
санкцій.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку, що державний виконавець не
здійснив усіх необхідних заходів щодо
примусового виконання рішення суду та
передчасно і без достатніх підстав
закінчив виконавче провадження та
повернув виконавчий документ до суду,
який його видав.

Також суд виходить із визначеного ч. 1
та 2 ст. 8 КАС принципу верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Застосування судами при
розгляді справ Конвенції прав людини
та основоположних свобод та практики
Європейського Суду як джерела права
передбачене ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції прав
людини та основоположних свобод кожен
має право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Оскільки ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає
виконавче провадження як завершальну
стадію судового провадження,
невиконання судового рішення є
порушенням прав позивача, проголошених
ст. 6 Конвенції прав людини та
основоположних свобод.

У справі «Жовнер проти України»
Європейський суд з прав людини
Рішенням від 29 червня 2004 року визнав, що
державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини у
Рішенні від 13 липня 2006 року у справі
«Васильєв проти України» зазначив, що
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

Також Європейський суд з прав людини у
Рішенні від 27 липня 2004 року зазначив, що
державні органи не можуть довільно
посилатись на відсутність коштів, як на
виправдання невиконання зобов'язань за
боргом, визначеним судовим рішенням;
заявник не повинен був бути
позбавлений можливості отримання
відшкодування за рішенням, винесеним
на його користь, що було дуже важливим
для нього та його сім'ї, через
стверджувані фінансові труднощі.

Щодо вимоги позивача про визнання
протиправною бездіяльність відділу
примусового виконання рішення
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, щодо реалізації
свого процесуального права на
звернення до адміністративного суду
першої інстанції в порядку ч.1 ст. 263 КАС
Ураїни із поданням про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, то дана
вимога є не доведеною, а тому
задоволенню не підлягає, оскільки
позивачем не надано доказів, про
порушене її право шляхом звернення до
державного виконавця про звернення до
адміністративного суду в порядку ст.263
КАС України.

Що стосується вимог позивача про
повернення виконавчого листа до
відділу примусового виконання рішення
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області для виконання, то в
даній вимозі слід відмовити, оскільки
позивачем не зазначено, чи повертався
виконавчий лист державним виконавцем
відповідно до вимог ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що право
позивача є порушеним, а відтак його
відновлення можливе шляхом визнання
неправомірної та скасування постанови
державного виконавця.

Інші вимоги позову не ґрунтуються на
законі, є недоведеними і
неогрунтованими.

Таким чином, позов слід задовольнити
частково.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 2, 9, 11, 17, 71, 158-163 КАС України, ст.ст.
38, 60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Київській області щодо порушення
строків надсилання постанов про
відкриття виконавчого провадження від
25 червня 2013 року та про закінчення
виконавчого провадження від 23 вересня
2013 року.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Київській області
від 23 вересня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження ВП № 38758686.

Стягнути з Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Київській області
на користь ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 73 грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Обухівський районний суд
Київської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня отримання
копії постанови апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Суддя
М.В.Кравченко