Справа № 2а/263/15/13
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/19213/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Горбатюк С.А.,
Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою Маріупольської
міської ради на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2013 р. у справі № 2а/263/15/13 за
позовом ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради про визнання
бездіяльності Маріупольської міської
ради неправомірною, -

в с т а н о в и л а :

07 листопада 2012 року позивач звернувся
до суду із вказаним адміністративним
позовом до відповідача, відповідно до
якого просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача стосовно не
вжиття дій для розгляду по суті
звернень ОСОБА_1 від 17.09.2007 року та 27.03.2012
року щодо безоплатної приватизації
земельної ділянки площею 1.19 га, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 03 січня 2013 року у
задоволені позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року скасовано постанову суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення про часткове задоволення
позову. Визнано протиправною
бездіяльність Маріупольської міської
ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від
27.03.2012 року про ухвалення рішення про
безоплатну передачу йому земельної
ділянки, площею 1,019 га за адресою
АДРЕСА_1, яка була надана у постійне
користування ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право постійного
користування землею від 22.06.1999 року.
Зобов'язати Маріупольську міську раду
розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2012 року
про ухвалення рішення про безоплатну
передачу йому земельної ділянки,
площею 1,019 га за адресою АДРЕСА_1, яка
була надана у постійне користування
ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право постійного користування землею
від 22.06.1999 року. У задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати зазначене рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами викладені у касаційній
скарзі доводи, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що 27.03.2012р. року позивач
звертався до Маріупольської міської
ради з заявою про ухвалення рішення про
безоплатну передачу йому земельної
ділянки, площею 1,019 га за адресою
АДРЕСА_1, яка була надана у постійне
користування ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право постійного
користування землею від 22.06.1999 року.

20.04.20112 року відповідач своїм листом
повідомив позивача про неможливість
розгляду заяви.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, виходив з того, що вказані дії
відповідача вчинені в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
діючим законодавством, у зв'язку з чим
підстав для задоволення позову немає.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про часткове задоволення позову,
апеляційний суд вірно виходив з того,
що відповідач допустив протиправну
бездіяльність по відношенню до
розгляду згаданої заяви позивача, у
зв'язку з чим порушив вимоги ст. 118
Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні (заяві) зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 статті 118 Земельного
кодексу України районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін.

Згідно з ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються, зокрема, питання
регулювання земельних відносин.

Враховуючи те, що питання позивача не
вирішувалось на пленарному засіданні
відповідача, а відносно заяви ОСОБА_1
від 27.03.2012 року не було прийнято рішення
в спосіб, що передбачений
законодавством, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про доцільність
зобов'язання Маріупольської міської
ради розглянути згадану заяву.

Таким чином, апеляційним судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Маріупольської
міської ради відхилити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 р. у справі № 2а/263/15/13 залишити без
змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України
ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, в порядку та у строки,
встановлені КАС України.

Судді: