Справа № 805/3751/14
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Спасова Н.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
справа №805/3751/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В.,
Яковенко М.М., при секретарі Мартакові
О.А., за участю представника
відповідача Максименко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
р. у справі № 805/3751/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат з виплати пенсії по втраті
годувальника за період з 01.10.2013 року по
31.01.2014 року в розмірі 600,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька
звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат з виплати пенсії по втраті
годувальника за період з 01.10.2013 року по
31.01.2014 року в розмірі 600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
починаючи з 1 квітня 2001 року, повинні
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду пенсії, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань. Механізм відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
Пенсійному фонду України зазначених
витрат визначено Порядком,
затвердженим постановою правління ПФУ
від 03.03.2003 року № 5-4 та правлінням Фонду
соцстрахування від нещасних випадків
України від 04.03.2003 року № 4,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 року № 376/7697. На підставі
наведених нормативно-правових актів
позивачем було направлено відповідачу
відповідні Акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.10.2013 року по
31.01.2014 року. Відповідачем зазначені
акти звірки підписані у меншій сумі.
Крім іншого, відділення Фонду
відмовилось прийняти до заліку та
подальшого відшкодування витрати,
понесені УПФУ на виплату пенсії ОСОБА_3
у загальній сумі 600,00 грн. Відмову у
прийняті до заліку пенсії по вказаній
особі відповідач мотивував тим, що на
момент смерті годувальника утриманець
був працездатним. Посилаючись на
необґрунтованість відмови відділення
Фонду, позивач просив стягнути з
відповідача суму витрат з виплати
пенсії по втраті годувальника за
період з 01.10.2013 року по 31.01.2014 року на
загальну сум 600,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
р. у справі № 805/3751/14 у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем з
жовтня 2013 року по січень 2014 року
(включно) щомісячно направлялися до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м. Донецька акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які були відділенням
Фонду підписані у меншій сумі (а.с. 6, 8, 10,
12).

Зі списків осіб, яким призначені
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що не прийняті до заліку
відділенням виконавчої дирекції Фонду
ССНВВ в Куйбишевському районі м.
Донецька вбачається, що щомісячно, у
період жовтень 2013 року - січень 2014 року
відповідачем не приймалися витрати на
виплату пенсій понад тридцяти особам,
серед яких пенсіонер ОСОБА_3 (а.с. 7, 9, 11,
13).

З розрахунку суми заборгованості
відповідача перед Пенсійним фондом за
період з 01.10.2013 року по 31.01.2014 року
вбачається, що спірним питанням у даній
справі є саме відшкодування витрат,
здійснених на виплату ОСОБА_3 пенсії по
втраті годувальника (а.с. 5) .

З копії паспорту громадянина України
серії НОМЕР_1 судом встановлено, що
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15) .

Згідно свідоцтва про народження
батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4 (а.с. 16).

ОСОБА_3 є інвалідом дитинства 2 групи по
зору, про що свідчить довідка серії
ДОН-07 № 060889 від 06.10.2009 року (а.с. 21).

Відповідно до Акту № 163 про нещасний
випадок на виробництві 14.07.1990 ОСОБА_4
отримав виробничу травму - закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку середньої тяжкості, що
викликало порушення дихання (а.с. 23-25).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що в
Книзі реєстрації смертей Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Жданівського міського управління
юстиції Донецької області зроблений
актового запис № 116 від 25.06.2007 року (а.с.
18).

Згідно довідки про причину смерті до
форми № 106/о № 256, виданої 25.07.2007 року
лікарем ОСОБА_6, причиною смерті ОСОБА_4
стали віддалені наслідки
внутрішньочерепної травми (а.с. 19).

Матеріали справи не містять довідки
МСЕК, що підтверджує
причинно-наслідковий зв'язок смерті
годувальника з отриманим ним трудовим
каліцтвом. Принаймні позивач до
позовної заяви такої довідки не додав,
що дає підстави суду дійти висновку про
її відсутність.

З розпорядження УПФУ у Куйбишевському
районі м. Донецька №191435 від 22.03.2012 року
вбачається, що ОСОБА_3 є отримувачем
пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_4
(а.с. 22).

Відповідно до положень статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Основ, залежно від
страхового випадку існують такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття. Відносини, що виникають за
зазначеними в ч.1 цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням, згідно з
приписами ст. 25 Основ, надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених ч.4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 25 Основ за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Приймаючи до уваги те, що пенсія по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тобто тим суб'єктом, хто
має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до ст. 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Відповідно до частини 2 статті 7
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1105-ХІV (далі -
Закон № 1105) фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Пунктом 5 статті 24 Закону № 1105-ХІV
визначено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту «д» частини 1
статті 21 Закону № 1105-ХІV, у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині 2 статті 32 цього
Закону, - незалежно від тривалості
страхового стажу. При цьому дітям
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Згідно зі статтею 33 № 1105-ХІV у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пунктом 1
частини 1 статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Позивачем суду не наведено доказів, які
б підтверджували, що смерть ОСОБА_4
настала внаслідок трудового каліцтва
або професійного захворювання, тобто в
особовій пенсійній справі відсутній
висновок МСЕК про встановлення
причинного зв'язку в смерті
потерпілого з одержання каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, тому
витрати Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м.
Донецька на виплату пенсій у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві в
сумі 600,00 грн. не підлягають
відшкодуванню.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції що відповідач не
повинен відшкодовувати позивачу
понесені ним витрати по виплаті пенсії
ОСОБА_3

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
р. у справі № 805/3751/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 квітня 2014
р. у справі № 805/3751/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після складення
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 27.05.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко