Справа № 802/1217/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 травня 2014 р.
Справа № 802/1217/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Томчука Андрія
Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали
адміністративної справи

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної осби-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу в сумі
1012,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.04.2014 року Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницька
ОДПІ) звернулась до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в сумі 1012,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем рахується угоджена
заборгованість зі сплати єдиного
податку в сумі 1012,40 грн., яка станом на
момент звернення до суду з позовом не
сплачена, що слугувало підставою для
звернення до суду з позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надавши суду
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній матеріалах (а.с.28).

Відповідач в судове засідання
повторно не з'явився, уповноваженого
представника не направив про дату, час
та місце судового розгляду справи
належним чином повідомлений, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с.27).

Згідно частини 4 статті 122 КАС України
передбачено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч.4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Із врахуванням зазначеного та
керуючись ч.6 ст. 128 КАС України, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 за
ідентифікаційним кодом НОМЕР_1 (а.с.8-9)
та зареєстрована як платник єдиного
податку, що підтверджується заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 30.03.2012 року та
корінцем свідоцтва серії НОМЕР_2
(а.с.15-16).

Як свідчать матеріали справи, за
відповідачем рахується податковий
борг зі сплати єдиного податку за
період з 20.01.2013 року по 20.09.2013 року в сумі
1012,40 грн.

На підставі чого, 27.12.2013 року податковим
органом сформовано податкову вимогу
форми «Ф» №599-24, якою визначено суму
узгодженого грошового зобов'язання в
розмірі 1356,50 грн., яка отримана
відповідачем 15.01.2014 року (а.с.18).

У відповідності до п.п.14.1.39 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи, у закріплює п.36.1
ст. 36 Податкового кодексу України.

Приписи п.291.2 ст. 291 Податкового кодексу
України визначають, що спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець, згідно з п. 291.3 ст. 291
Податкового кодексу України, може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Положення п.п.1 п.291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України закріплюють, що
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на групи, зокрема першу
групу складають - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень.

Ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки), що передбачає п. 293.1 ст. 293
Податкового кодексу України.

Згідно зі п.293.2 ст. 293 Податкового
кодексу України, фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць: для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Зі змісту п.294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України вбачається, що
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої та
другої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року (п.295.1 ст. 295 Податкового
кодексу України).

З аналізу вказаних норм слідує, що
платник податків зобов'язаний
своєчасно протягом звітного періоду
сплатити суму єдиного податку.

Судом встановлено, що на противагу
вказаному ФОП ОСОБА_1 вказаний
обов'язок не дотримано, що слугувало
підставою для формування Вінницькою
ОДПІ податкової вимоги, якою визначено
узгоджене грошове зобов'язання
відповідно до особового рахунку
платника (а.с.10, 11-14).

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи встановлені обставини
справи та вищезазначені положення
чинного Законодавства України, суд
вважає, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 11, 86, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз,
відповідно до положень ст. 94 КАС
України, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь місцевого
бюджету м. Вінниці кошти в рахунок
погашення податкового боргу на суму 1012
(одна тисяча дванадцять) гривень 40
(сорок) копійок.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/ Томчук Андрій
Валерійович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: