Справа № 2а-4239/10/2370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
м. Київ К/9991/5780/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
м.Черкаси

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2011

у справі №2а-4239/10/2370

за позовом Приватного підприємства
«Т-Груп»

до Державної податкової інспекції у
м.Черкаси

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.10.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано. Прийнято нову постанову про
задоволення позовних вимог.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції, з
підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена невиїзна
документальна перевірка з питань
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства за
результатами правових відносин з ПП
«Бонус» за період з 01.02.2010 по 31.03.2010, за
результатами якої складено акт
№1453/23-2/36543851 від 25.06.2010.

За висновками акта перевірки,
позивачем допущено порушення вимог
підпункту 7.2.3, 7.2.4 пункту 7.2, підпункту
7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) при
формуванні податкового кредиту у
періоді, що перевірявся, що призвело до
донарахування зобов?язань з податку на
додану вартість в сумі 544674,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 08.07.2010, яким визначено суму
податкового зобов?язання з податку на
додану вартість в розмірі 787011 грн., у
т.ч. основний платіж 544674 грн. та штрафні
(фінансові) санкції 242337 грн.

Згідно з п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не
може бути оскаржене платником податків
в адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

Вищевказаний порядок визначений у
наказі ДПА України від 30.05.1997 № 166 «Про
затвердження форми податкової
декларації та Порядку її заповнення і
подання», п. 4.4 якого передбачено, що,
якщо платник самостійно виявив
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації, то такий
платник зобов'язаний подати в порядку,
установленому для подання декларацій з
податку на додану вартість (без
урахування граничного терміну подання,
але з урахуванням строків давності,
встановлених статтею 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»),
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок (далі -
уточнюючий розрахунок). Одним
уточнюючим розрахунком може бути
виправлено помилки лише однієї раніше
поданої декларації.

Таким чином, чинне законодавство не
обмежує право платника уточнити
показники раніше поданих декларацій,
однак передбачає таку можливість в
межах строків давності, встановлених
статтею 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та до початку його
перевірки податковим органом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем було подано
до податкового органу уточнюючий
розрахунок податкових зобов?язань з
податку на додану вартість у зв?язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за червень 2010 року, який
отриманий податковим органом 21.06.2010.

Однак, зазначений розрахунок не брався
податковим органом до уваги при
проведенні невиїзної перевірки,
оскільки за даними АІС «Бест» поданий
розрахунок не визнаний як податкова
декларація, так як заповнений всупереч
затвердженим правилам.

Відповідно до абзацу першого підпункту
4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За змістом абзацу п'ятого підпункту 4.1.2
пункту 4.1 цієї ж статті Закону
податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

У випадку подання платником документів
звітності з вищезазначеними
недоліками працівники органів ДПС
попереджають платника податків про них
і про наслідки прийняття податковими
органами такої податкової звітності та
пропонують надати нову, оформлену
належним чином.

За відсутності доказів виконання
податковим органом вимог закону щодо
повідомлення платника про невизнання
податкової звітності, правильними є
висновки суду апеляційної інстанції,
що неврахування показників поданого
позивачем уточненого розрахунку при
проведенні перевірки виключає
підстави для висновку про
правомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, судова колегія
не вбачає підстав для скасування
рішення суду апеляційної інстанції, з
мотивів наведених в касаційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Черкаси відхилити, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун