Справа № 2-а-3073/10/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/1272/11

№К/9991/1272/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.06.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010

у справі № 2-а-3073/10/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельник»

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.06.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010,
позов задоволено: скасовані податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Московському районі м. Харкова: від
13.03.2010 № /0 та № /0.

У касаційній скарзі ДПІ у Московському
районі м. Харкова просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення у
частині задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань з
податку на прибуток, податку на додану
вартість та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
27.02.2010 № 1069/23/31061880, про порушення
позивачем норм підпункту 5.2.1 пункту 5.2
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР),
а саме: завищено валові витрати у
податковому обліку за 3-й квартал 2008
року на 594833,00 грн. за наслідками
господарських операцій з ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль» з поставки підрядних
послуг, у результаті чого занижено
податок на прибуток за цей податковий
звітний період на 148708,00 грн. При цьому
контролюючий орган послався на
відсутність у ТОВ «Проектно-будівельна
компанія «Вертикаль» трудових
ресурсів, основних фондів та
обладнання для здійснення
господарської діяльності, що, за
висновком перевірки, свідчить про
нікчемність правочинів, укладених між
позивачем та ТОВ «Проектно-будівельна
компанія «Вертикаль» на поставку
послуг. Крім того, за висновками акту
позивачем порушені норми підпунктів
7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (Закон
№ 168/97-ВР), а саме: завищено податковий
кредит у податковому обліку за липень,
вересень, жовтень, грудень 2008 року,
квітень 2009 року на загальну суму 138955,00
грн., у зв'язку з включенням до їх складу
податку на додану вартість за
податковими накладними. виписаними
ТОВ «Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль», сума ПДВ - 118966,00 грн., а
також за податковими накладними,
виписаними Підприємством «А плюс В»,
ТОВ «СТК-Груп» та ПП «Буддізайн» (ПДВ в
сумах 8226,00 грн., 3429,00 грн., 8333,00 грн.
відповідно), які підписані не
уповноваженими особами.

За результатами перевірки ДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення від
13.03.2010: № /0 - про визначення
податкового зобов`язання з податку на
прибуток у сумі 223062,00 грн., у тому числі
148708,00 грн. - основний платіж, 74354,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції; № /0 -
про визначення податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість у сумі 208433,00 грн., у тому числі
138955,00 грн. за основним платежем і 69478,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

У судовому процесі встановлено, що для
виконання договорів підряду на
виконання будівельних робіт з АКІБ
«УкрСиббанк» (замовник) від 18.08.2006 № 17
(додаткові угоди № 1 від 20.06.2007, № 2 від
18.12.2007, № 3 від 26.02.2008, № 4 від 12.05.2008, № 5
від 03.06.2008, № 6 від 09.07.2008) та з ВАТ КБ
«Надра» (замовник) від 03.03.2008 №03/03-08
(додаткові угоди № 1 від 13.03.2008 і № 2 від
15.04.2008) позивач, як генеральний
підрядник, залучив субпідрядника - ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль».

Так, між позивачем (замовник) і ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль» (виконавець) укладений
договір підряду від 22.06.2007 № 22/06 на
виконання робіт з реконструкції
будівлі з надбудовою двох поверхів за
адресою: м. Харків, вул. Іванова, 10, а
додатковою угодою до цього договору
від 10.03.2008 № 1 передбачено виконання
робіт з реконструкції будівлі ВАТ КБ
«Надра» за адресою: м. Харків, вул.
Лермонтовська,10. За наслідками
виконання вказаного договору сторони в
липні, вересні 2008 року підписали акти
приймання виконаних підрядних робіт
(будівельних щодо реконструкції
вказаних будівель та ремонтних щодо
ремонту генератора), ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» виписало позивачу
податкові накладні, а позивач
перерахував на банківський рахунок ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» грошові кошти в сумі 713800,00
грн. як попередню оплату за ремонт
генератора (14800,00 грн.)
ремонтно-будівельні роботи (699000,00 грн.).

Фінансові результати цих
господарських операцій позивач
відтворив в податковому обліку з
податку на прибуток за 3-й квартал 2008
року як збільшення валових витрат на
594833,00 грн., а з податку на додану
вартість за липень, вересень 2008 року як
збільшення податкового кредиту на
118966,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно з
підпунктом 5.2.1 цієї статті, відносяться
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 Закону №
334/94-ВР визначено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 вказаного Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт
7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

На підставі досліджених у судовому
процесі доказів (податкових накладних,
актів приймання виконаних підрядних
робіт (КБ-2в), довідок про вартість
виконаних підрядних робіт, розрахунків
загальновиробничих витрат, платіжних
доручень), оцінка яким дана з
дотриманням норм ст. 86 КАС України, суди
попередніх інстанцій встановили факти
поставки ТОВ «Проектно-будівельна
компанія «Вертикаль»» позивачу
підрядних послуг загальною вартістю
713766,00 грн. (з ПДВ).

Визнавши не доведеним фіктивність
договору між позивачем та ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»», суди попередніх
інстанцій обґрунтовано виходили з
того, що ДПІ не надано доказів, які б
свідчили про безтоварність
господарських операцій між цими
суб'єктами господарювання. Такий
висновок суду підтверджується тим, що,
як свідчить приєднана до справи копія
акта від 08.10.2008 № 4729/23/32948799 про
результати виїзної планової перевірки
ТОВ «Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» за період з 01.04.2006 по
30.06.2008, це товариство надало до
перевірки документи бухгалтерського,
податкового обліку за вказаний період
часу; перевірка підтвердила
відповідність даних податкового
обліку товариства цим документам;
засвідчила укладення товариством з
іншими суб'єктами підприємницької
діяльності договорів оренди основних
фондів (складських приміщень, техніки);
кредитних договорів та договорів
іпотеки з банками; наявність ліцензій,
дозволів на виконання робіт з
підвищеної небезпеки при виконанні
будівельно-монтажних та
ремонтно-будівельних робіт, а також на
початок експлуатації обладнання
підвищеної небезпеки при виконанні цих
робіт з терміном дії з 28.12.2005 по 28.12.2008;
загальну чисельність працюючих в
товаристві станом на 01.07.2008 14 осіб (а.с.
1-29, т. 3).

Разом з тим, помилковими є висновки
судів попередніх інстанцій щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ в
загальній сумі 19989,00 грн. за податковими
накладними, виписаними Підприємством
«А плюс В», ТОВ «СТК-Груп» та ПП
«Буддізайн».

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті
7 Закону № 168/97-ВР платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
назву юридичної особи або прізвище,
ім'я та по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; є) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
назву отримувача; ж) ціну поставки без
врахування податку; з) ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні;и) загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Відповідно до пункту 18 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 № 165, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за
№ 233/2037, усі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною в постанові
від 21.01.2011 у справі за позовом ТОВ «СІБ»
до ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, неналежним чином
оформлена (підписана не уповноваженою
особою) податкова накладна не може бути
підставою для нарахування податкового
кредиту за наявності фактів, що
ставлять під сумнів реальність наданої
послуги.

Статтею 244-2 КАС України визначено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Суди попередніх інстанцій всупереч цій
правовій оцінці не взяли до уваги
встановлені в судовому процесі факти,
які виключають оцінку податкових
накладних, виписаних від імені
Підприємством «А плюс В», ТОВ
«СТК-Груп» та ПП «Буддизайн», як
підстави для формування податкового
кредиту. Так, приєднані до справи
докази підтверджують, що в податковій
накладній від 23.12.2008 № 182/1, виписаній
від імені ПП «Буддизайн» на поставку
послуг з виконання робіт по укладці
цегли вартістю 41666,67 грн. , в тому числі
ПДВ 8333,33 грн., так само як і договір від
01.12.2008, особою, відповідальною за
поставку (директором - в договорі)
вказано громадянина ОСОБА_4 (а.с.206, 209,
т.1), тоді як цей громадянин з 22.09.2008
знаходиться в місцях позбавлення волі
(а.с.25, т.1). Свою непричетність до
створення і діяльності Підприємства «А
плюс В» та ТОВ «СТК-Груп» підтвердили і
громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно,
які також вказані в податкових
накладних, виписаних від імені цих
підприємств на поставку послуг, як
особи, уповноважені на здійснення
поставки (а.с. 23-24, т.1). Зважуючи на
пояснення представника позивача, що
останній мав з Підприємством «А плюс
В», ТОВ «СТК-Груп» та ПП «Буддизайн»
постійні господарські зв'язки, позивач
мав можливість бути обізнаним стосовно
того, що ці суб'єкти підприємницької
діяльності мають ознаки, притаманні
фіктивному підприємництву (державна
реєстрація на осіб, що не мають наміру
здійснювати підприємницьку
діяльність; відсутність за
місцезнаходженням; неподання
обов'язкової, в тому числі податкової
звітності).

Відповідно до ст. 225 цього Кодексу суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Враховуючи викладене, ухвалені у
справі судові рішення підлягають
зміні, а позов - частковому задоволенню,
з відмовою в задоволенні позову про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.03.2010 №
/0 в частині визначення податкових
зобов`язань із податку на додану
вартість у сумі 29983,50 грн., в тому числі
19989,00 грн. - основний платіж ( 138955,00 -
118966,00) та 9994,50 грн. - штрафні (фінансові)
санкції (50% від 19989,00).

Оскільки в податковому обліку з
податку на прибуток показники
документів, виписані від імені
Підприємства «А плюс В», ТОВ «СТК-Груп»
та ПП «Буддизайн», позивачем не
враховані, судові рішення підлягають
зміні лише в частині висновку стосовно
правомірності податкового
повідомлення-рішення від 13.03.2010 №
/0.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова задовольнити частково, змінити
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.06.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010.

Позов задовольнити частково: скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова: від
13.03.2010 № /0 повністю, від 13.03.2010 №
/0 в частині визначення податкових
зобов`язань із податку на додану
вартість у сумі 178449,50 грн., в тому числі
118966,00 грн. - основний платіж та 59483,50 грн.
- штрафні (фінансові) санкції.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош