Справа № 807/784/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/784/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Гринюка І.В.,

сторони у судове засідання не
з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Тячівському районі
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна податкова інспекція
у Тячівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області звернулася з позовом у
Закарпатський окружний
адміністративний суд до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач),
якою просить: стягнути податковий борг
перед бюджетом з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (податковий номер -
НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в розмірі 1 966, 02 грн.

У судове засідання представник
позивача не з'явився та 03 квітня 2014 року
подав до суду факсимільним зв'язком
заяву з клопотанням про розгляд справи
за його відсутності за наявними у
матеріалах справи доказами. Заявлені
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд їх задовольнити
(а.с.18).

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, не
забезпечив явку свого представника у
судове засідання, про причини такої
неявки суд не повідомив, хоча судом
вживалися заходи щодо виклику
відповідача, що передбачені главою 3
розділу II Кодексу адміністративного
судочинства України за адресою,
вказаною у Свідоцтві про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
(а.с.4). Оскільки суд не має відомостей
про причину неявки відповідача, то
розглядає справу на підставі наявних у
ній даних та доказів.

Дослідивши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 23
липня 2003 року ОСОБА_1 була
зареєстрована Тячівською районною
державною адміністрацією
Закарпатської області, як фізична
особа-підприємець, про що зроблено
запис 23 липня 2003 року у журналі обліку
реєстраційних справ за № 3028-ф, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця та місце проживання
якої є: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 з 19.09.2003 року
узята на облік у Державній податковій
інспекції у Тячівському районі за № 4707,
що підтверджується довідкою про взяття
на облік платника податків від 22.12.2005
року № 16825 (а.с. 5).

Згідно вимог пп.291.3 ст.291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач зареєструвалася платником
єдиного податку, тобто з 01 січня 2012 року
перейшла на спрощену систему
оподаткування, що підтверджується її
особистою заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування та
корінцем свідоцтва (а.с. 6-8).

У відповідності до вимог пп.291.4 ст.291
Податкового кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку: 1) перша
група - фізичні особи - підприємці, які
не використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; 2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень. Дія цього підпункту не
поширюється на фізичних осіб -
підприємців, які надають посередницькі
послуги з купівлі, продажу, оренди та
оцінювання нерухомого майна (група 70.31
КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють
діяльність з виробництва, постачання,
продажу (реалізації) ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння. Такі фізичні особи -
підприємці належать виключно до
третьої або п'ятої групи платників
єдиного податку, якщо відповідають
вимогам, встановленим для таких груп; 3)
третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень; 4) четверта група - юридичні
особи - суб'єкти господарювання
будь-якої організаційно-правової
форми, які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб; обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень; 5)
п'ята група - фізичні особи - підприємці,
які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, не обмежена; обсяг доходу
не перевищує 20000000 гривень; 6) шоста
група - юридичні особи - суб'єкти
господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, у яких
протягом календарного року обсяг
доходу не перевищує 20000000 гривень.

У відповідності до вищезазначеної
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 надає послуги
у сфері роздрібної торгівлі
продовольчими товарами, які згідно з
вимогами пп.291.4 ст.291 Податкового
кодексу України відносяться до 2 групи.

Відповідно до вищевказаного рішення та
додатку до нього ставка податку для
відповідача, згідно категорії послуг,
які вона надає, становить 20 відсотків
від мінімальної заробітної плати,
тобто в сумі 243 гривень 60 копійок.

Згідно вимог передбачених пп.295.1 ст.295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року. У разі якщо сільська,
селищна або міська рада приймає
рішення щодо зміни раніше встановлених
ставок єдиного податку, єдиний податок
сплачується за такими ставками у
порядку та строки, визначені
підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього
Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач, в порушення вищезазначених
вимог Податкового кодексу України, не
сплачувала зобов'язання до бюджету по
єдиному податку з фізичних осіб в
результаті чого, станом на 11.03.2014 року в
неї виникла перед бюджетом
заборгованість на загальну суму 1 966, 02
грн., у т.ч. за 2013 рік - 1 376, 40 грн., який
виник по періодах нарахування - з 20.07.2013
року по 20.12.2013 року в розмірі 229, 40 грн.
щомісячно та за 2014 рік - 487, 20 грн. за
період з 20.01.2014 року по 20.02.2014 року в
розмірі 243, 60 грн. щомісячно та 102, 42 грн.
пеня, нарахована в порядку ст.. 129
Податкового кодексу України, що
підтверджується особовою карткою
платника податку та довідкою про суму
податкового боргу платника податку
(а.с.9).

Згідно пп.59.3 ст.59 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу, який забезпечується
податковою заставою, обов'язок
погасити податковий борг та можливі
наслідки його непогашення в
установлений строк, попередження про
опис активів, які відповідно до
законодавства можуть бути предметом
податкової застави, а також про можливі
дату та час проведення публічних
торгів з їх продажу.

Судом встановлено, що у відповідності
до вищезазначеної вимоги податкового
законодавства, позивач надіслав
відповідачу податкову вимогу віл 13.05.2014
року форми «Ф» за № 260-19 на суму 2 550, 18
грн., що вручена відповідачу (а.с. 10).
Однак, відповідачем не було вжито
заходів для погашення заборгованості,
яка в неї існує перед бюджетом.

У відповідності до вимог пп.87.11 ст.87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи.

Згідно вимог передбачених пп.20.1.28 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
нарахування та сплати податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності
у результаті застосування звичайних
цін.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний

сплачувати податки, збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
ст.16 Податкового кодексу України №755-VI
від 02.12.2010 року, якою передбачені
обов'язки платника податків, одним із
обов'язків є обов'язок сплачувати
податки і збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового
кодексу України передбачено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючого
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
Кодексу адміністративного судочинства
України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 17, 70, 71, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу -
задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг перед
бюджетом з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (податковий номер - НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в розмірі 1 966 (одна тисяча
дев'ятсот шістдесят шість) гривень 02
(дві) копійки на користь Державного
(місцевого) бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

СуддяД.В. Іванчулинець