Справа № К/9991/41065/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/41065/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової адміністрації у
Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.03.2011 р.

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 р.

у справі №2а-755/11/2070

за позовом Державної податкової
адміністрації у Харківській області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про надання дозволу на проведення
позапланової виїзної перевірки,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова адміністрація у
Харківській області (далі - позивач)
звернулася до суду з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
(далі - відповідач) про надання дозволу
на проведення позапланової виїзної
перевірки.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 31.03.2011 р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 р.
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким
закрито провадження у справі.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Податковий орган звернувся до суду з
позовом про надання дозволу на
проведення позапланової перевірки
відповідача за період з 21.01.2009 р. по
22.09.2009 р. з питань дотримання
відповідачем вимог Закону України «Про
порядок застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробі» та Постанови Національного
банку України від 15.12.2004 р. №637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», посилаючись на незаконну
відмову відповідача щодо допуску
фахівців податкового органу на
проведення планової перевірки з цих
питань.

У зв'язку з втратою чинності ст.111
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» з 01.01.2011 р.,
контролюючий орган змінив позовні
вимоги та керуючись ст.ст. 78, 80
Податкового кодексу України, просив
прийняти рішення про призначення
фактичної перевірки фізичної особи -
підприємця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що нормами Податкового кодексу України
не передбачено право органів державної
податкової служби звертатися до суду з
позовом про прийняття рішення про
призначення фактичної перевірки або
надання дозволу на проведення
перевірки платника податків, зокрема, з
питань дотримання вимог Закону України
«Про порядок застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробі» та Постанови
Національного банку України від 15.12.2004
р. №637 «Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні».

Так, відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України, фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Фактичні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.

Відповідно до приписів п.п. 80.1, 80.2 ст. 80
Податкового кодексу України, фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи)
та може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику під
розписку до початку проведення такої
перевірки, за наявності обставин
вичерпний перелік яких зазначено у п.8.2
вказаної статті.

Допуск посадових осіб органів
податкової служби до проведення
фактичної перевірки здійснюється
згідно зі ст. 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80
Податкового кодексу України).

Згідно абз. 2 п. 81.1 ст. 81 Податкового
кодексу України, непред'явлення
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) направлення на проведення
перевірки або пред'явлення
направлення, оформленого з порушенням
вимог, установлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Як свідчать матеріали справи, рішення
керівника органу податкової служби,
оформленого наказом не приймалось,
наявності обставин за яких може бути
проведена така перевірка податковим
органом до суду не надано.

Крім того, необґрунтованим є посилання
податкового органу на п.п. 78.1.11 п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу
України, як на підставу проведення
перевірки відповідача, оскільки
вказаною нормою передбачається
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки за
наявності обставин визначених у цій
статті. Враховуючи, що податковий орган
звернувся до суду з позовом про
отримання дозволу на проведення
перевірки відповідача з питань
дотримання останнім вимог Закону
України «Про порядок застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробі» та Постанови
Національного банку України від 15.12.2004
р. №637 «Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні», тобто
фактичної перевірки, застосування
вказаних норм є безпідставним.

Таким чином, оскільки підставою для
проведення спірної перевірки є
обставина, передбачена Законом, то така
перевірка має бути проведена саме за
наказом керівника податкового органу,
а не за рішенням суду.

Вирішення ж питання допуску до
перевірки за наявності передбачених
законом підстав є питанням реалізації
податковим органом наданої йому
законом компетенції та перебуває поза
межами повноважень адміністративного
суду.

Відтак позовні вимоги щодо призначення
фактичної перевірки фізичної особи -
підприємця з підстав, визначених у п.80.2
ст.80 Податкового кодексу України, не
можуть бути предметом судового
розгляду, а тому провадження у справі
підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 157 КАС України.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржуване судове рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації у
Харківській області залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 р. у
справі №2а-755/11/2070 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.