Справа № 2а-6274/12/1070
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа: № 2а-6274/12/1070

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
місті Києві апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Київській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся
до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області ( далі - відповідач-1 ), Головного
управління Державної казначейської
служби України в Київській області (
далі - відповідач-2 ) про визнання
неправомірною відмови Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області від 29 листопада 2012
року № 2689/Ц-01; зобов'язання
відповідача-1 надати погодження на
повернення ОСОБА_2 безпідставно
сплаченого збору у розмірі 2820,00 грн.;
зобов'язання Головного управління
Державної казначейської служби
України в Київській області повернути
ОСОБА_2 безпідставно сплачені кошти у
вигляді збору в розмірі 2820,00 грн.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 26 березня 2013
року адміністративний позов
задовольнив у частині позовних вимог
щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області вчинити дії щодо повернення
ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на
обов'язкове пенсійне страхування у
розмірі 2820,00 грн. у порядку та спосіб,
передбачені Наказом Державного
казначейства України «Про
затвердження Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів» від 10 грудня 2002 року
№ 226.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Бородянському районі
Київської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року та ухвалити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, так як, на думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно до частини 1 статті 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, у
січні 2011 року позивачем було придбано
автомобіль марки КІА моделі RІО на
підставі договору купівлі-продажу
транспортного засобу.

18 січня 2011 року з метою реєстрації
зазначеного автомобіля, оформлення та
видачі реєстраційних документів і
номерного знаку ОСОБА_2 сплатив збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3 % вартості
легкового автомобіля у розмірі 2820,00
грн.

Підставою для сплати позивачем
вказаного збору стала відмова органів
Державтоінспекції здійснювати
реєстрацію легкового автомобіля при
невиконанні особою вимог Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, який
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року № 1740.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон № 400/97-ВР ), Порядком
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740 ( далі -
Порядок № 1740 ), Наказом Державного
казначейства України «Про
затвердження Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів» від 10 грудня 2002 року № 226 (
далі - Порядок № 226 ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У пункті 7 частини 1 статті 1 Закону №
400/97-ВР , у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин,
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Пунктом 6 статті 2 та пунктом 8 статті 4
Закону № 400/97-ВР передбачено, що для
платників збору, визначених пунктом 7
статті 1 цього Закону, об`єктом
оподаткування є вартість легкового
автомобіля, ставка збору - 3 відсотки
від об'єкта оподаткування.

Згідно зі статтею 3 Закону № 400/97-ВР,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду України у порядку,
визначеному законодавством України.
Платники збору, визначені пунктом 7
статті 1 цього Закону, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1740, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом: купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством.

Водночас, згідно з частиною 4 статті 9
КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що у даному випадку
зобов'язання осіб, які набувають право
власності на легкові автомобілі, зі
спліти збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 3 % від
вартості легкового автомобіля
регламентовані по-різному Законом №
400/97-ВР, відповідно до якого зазначене
зобов'язання покладено на продавця, та
Порядком № 1740, що передбачає
покладення даного обов'язку на покупця.

Водночас, колегія суддів звертає увагу
на те, що Порядок № 1740 є підзаконним
нормативно-правовим актом.

При цьому, враховуючи викладене та
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативно-правовими
актами, колегія суддів вважає, що у
випадку, коли нормативно-правовий акт
не відповідає або суперечить закону,
необхідно керуватися нормами закону,
оскільки він має вищу юридичну силу.

Тож, норми Закону № 400/97-ВР мають
пріоритет над положеннями Порядку
№ 1740, а тому при вирішенні питання
щодо наявності в особи, яка набуває
право власності на легковий
автомобіль, зобов'язання сплачувати
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3 % від
транспортного засобу необхідно
керуватися законодавчими нормами,
відповідно до яких зазначене
зобов'язання покладено на продавця.

Аналогічні висновки були викладені
Верховним Судом України в постанові
від 26 лютого 2013 року № 21-29а13.

У відповідності до частини 1 статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Механізм повернення коштів, помилково
зарахованих до державного бюджету,
закріплено у Порядку № 226, приписами
якого передбачено, що повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в цих органах, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень до бюджету.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що позивачем було помилково
сплачено збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 3 %
вартості легкового автомобіля, що з
урахуванням наведених правових норм
обумовлює наявність правових підстав
для його повернення через органи
Державного казначейства України
шляхом звернення до них відповідача-1
із відповідним поданням.

Доводи апелянта щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положень Порядку № 1740 колегія суддів
вважає необґрунтованими,
безпідставними і такими, що
спростовуються наведеною
аргументацією.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності достатніх
правових підстав для задоволення
адміністративного позову в частині
позовних вимог щодо зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області вчинити дії щодо повернення
ОСОБА_2 помилково сплаченого збору на
обов'язкове пенсійне страхування у
розмірі 2820,00 грн. у порядку,
передбаченому законодавством та
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 КАС
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.