Справа № 812/2860/14
Суддя: А.А. Лагутін
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2860/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Лагутіна А. А.;

при секретарі судового засідання:
Рязанській Є. О.;

за участю представників сторін:

від позивача: Захарової Т. І.
(довіреність № 04/05/120-04 від 28.01.2014 року,
працює: начальник відділу правової
роботи);

від відповідача: Трофименко Н. В.
(довідка ЕДРПОУ серії АБ № 536707 від
10.09.2012 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до комунального
підприємства «Світоч» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені в сумі 20033,71 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року Луганське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - Позивач) звернувся з
позовом до комунального підприємства
«Світоч» (далі - Відповідач), у якому
зазначив, що відповідно до ст.ст. 19, 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від
21.03.91 № 875-ХІІ, п. 8 Постанови КМУ від 03.05.95
№ 314 "Про організацію робочих місць для
працевлаштування інвалідів" для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. При цьому,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

У порушення зазначеної норми Закону
відповідач не працевлаштував
необхідну кількість інвалідів у 2013
році. Так, з необхідної кількості
інвалідів, розрахованої виходячи з 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік
замість одного інваліда не був
працевлаштований жодний.

Сума розрахованої
адміністративно-господарської санкції
за нестворене робоче місце для
інваліда за 2013 рік склала 19985,71 грн.
Вказану санкцію відповідач повинен був
самостійно сплатити до 16 квітня 2014
року, однак не зробив цього.

Розмір пені в сумі 48,00 грн.
підтверджується розрахунком позову на
суму заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських
санкцій.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача несплачену
адміністративно-господарську санкцію
за невиконання нормативу робочих місць
для інвалідів у 2013 році у розмірі 19985,71
грн. та пеню за прострочення терміну
сплати санкції у розмірі 48,00 грн., а
всього - 20033,71 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
у позові, просив задовольнити позовні
вимоги повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись на
наступне.

Підприємством продовж 2013 року
надавалась щомісячна інформація щодо
наявності вакансій для інвалідів до
Слов'яносербського районного центру
зайнятості, що підтверджується звітами
про наявність вакансій за формою № 3-ПН.
Оскільки, підприємством вжиті всі
необхідні заходи щодо надання
інформації щодо наявності вакансій для
інвалідів, відповідальність за не
працевлаштування вказаної одиниці
робочого місця для інваліда комунальне
підприємство «Світоч» нести не
повинно. На підставі вищевикладеного,
представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи
та відповідні їм правовідносини,
оцінивши надані докази, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідач має середньооблікову
кількість штатних працівників у
кількості 21 особи, норматив створення
місць для інвалідів - 1, фактично у 2013
році не був працевлаштований жодний
інвалід. Середньорічна заробітна плата
штатного працівника склала 19985,71 грн.,
що підтверджується розрахунком суми
позову (аркуш справи 5).

Адміністративно-господарська санкція
та факт відсутності створеного
робочого місця для одного інваліда
визначені відповідачем самостійно у
звіті форми 10-ПІ за 2013 рік (аркуш справи
6).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-ХІІ (далі - Закон № 875) підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом міністрів
України.

Обов'язок подання звітів про
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів до центру
зайнятості за місцем реєстрації
організації як платника страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, передбачено також п. 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування (далі - Прядок),
затвердженого Постановою КМУ від 31.01.2007
року № 70.

Відповідно до ст. 19 Закону № 875
підприємства, установи організації у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Керівники підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, у разі
незабезпечення виконання нормативів
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, неподання Фонду соціального
захисту інвалідів звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку.

Згідно ст.20 Закону № 875 підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в цієї
статті, самостійно в строк до 15 квітня
року, наступного за роком, в якому
відбулося порушення нормативу.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про
охорону праці" підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертної комісії
та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

За змістом норм чинного законодавства
щодо соціальної захищеності інвалідів
в Україні, створення підприємством
місць та умов праці для інвалідів з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації неможливе без здійснення
підприємством усіх існуючих заходів
для працевлаштування інвалідів,
визначених у Законі № 875.

Згідно зі ст. 18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-ХІІ, пошук роботи для інвалідів, які
не досягли пенсійного віку, але бажають
працювати, здійснює державна служба
зайнятості.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ч.1 ст. 218 ГК України). Частиною 2 ст. 218 ГК
України передбачено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно довідки Слов'яносербського
районного центру зайнятості № 26/03-628
від 07.04.2014 року відповідачем у 2013 році
надавались звіти щодо наявності
вакансій для інвалідів у 2013 році за
формою № 3-ПН. У вказаній довідці
зазначено, що відмов у
працевлаштуванні підприємством не
було (аркуші справи 25).

Крім того, виконання відповідачем
обов'язку, передбаченого нормами
чинного законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів
підтверджується звітом про наявність
вакансій за формою № 3-ПН за 2013 рік
(аркуш справи 26).

Матеріали справи свідчать про
виконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Відповідачем вжиті передбачені чинним
законодавством певні заходи по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких базуються її вимоги або
заперечення.

Приймаючи до уваги викладене, а також
те, що відповідачем вжиті всі
передбачені чинним законодавством
заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, позовні
вимоги суд визнає необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19, 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", ст. ст. 17, 18, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
комунального підприємства «Світоч»
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені в сумі
20033,71 грн., відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постави складений та
підписаний 21 травня 2014 року.

Суддя
А.А. Лагутін