Справа № 826/13720/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Межевич
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Йосипенка С.Й., розглянувши у
відкритому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.02.2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Столицяінвестбуд" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.08.2013 року №1 та № 1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.02.2014 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.02.2014 року, оскільки вважає, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин з
ТОВ "Саноіл Торг" за період грудень 2010
року, за результатами якої,
відповідачем було складено Акт про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Столицяінвестбуд" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
господарських відносин з ТОВ "Саноіл
Торг" за період грудень 2010 року
№169/26-55-22-01/35849311 від 31.07.2013 року (далі -
Акт перевірки).

Згідно висновків, викладених в Акті
перевірки №169/26-55-22-01/35849311, позивачем
порушено вимоги: пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.5
п.7.4 ст.7 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", в результаті чого
занижено податок на додану вартість
всього у сумі 200051,00 грн, у т.ч. за грудень
2010 року на суму 200051,00 грн; п.5.1, абз.4
пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього у сумі 250064,00 грн, у т.ч.
за 2010 року - в сумі 250064,00 грн

На підставі вказаного Акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення: №1 від
14.08.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на загальну суму 425901,00 грн,
з яких 250064,00 грн - за основним платежем,
а 125032,00 грн - за штрафними (фінансовими)
санкціями; №1 від 14.08.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 300077,00 грн, з
яких 200051,00 грн - за основним платежем, а
100026,00 грн - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Позивач, вважаючи неправомірними
прийняті податкові
повідомлення-рішення, подав позов до
суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку
про обґрунтованість позову та
необхідність задоволення вимог
позивача.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно з п.5.1. ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", в
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлено, що до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2.
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", в редакції чинній на
час існування спірних правовідносин,
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону. Відповідно до п. 9.6 ст. 9 цього ж
Закону свідоцтво про реєстрацію діє до
дати його анулювання.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 цього ж Закону не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При вирішенні даної справи, слід
звернути увагу на дослідження обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку. При цьому
приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення
податкового кредиту необхідно
з'ясувати, зокрема:

- рух активів у процесі здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

- установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Зокрема,
встановити статус постачальника
товарів (послуг), придбання яких є
підставою для формування податкового
кредиту та/або сум бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість. Особа, що видає податкову
накладну, повинна бути зареєстрованою
як платник податку на додану вартість
на момент вчинення відповідної
господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку. В обов'язковому
порядку необхідно дослідити наявність
господарської мети при вчиненні
відповідних дій платника податку.

Судом встановлено, що між ТОВ
"Столицяінвестбуд" (покупець) та ТОВ
"Саноіл Торг" (продавець) укладений
Договір купівлі-продажу №30-12-10 від
30.12.2010 року, відповідно до умов якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупця продукцію та
матеріали, а покупець зобов'язується
прийняти товар та оплати його на
умовах, визначених даним договором.
Найменування, асортимент, кількість та
вартість товару визначається
сторонами у специфікаціях, які є
невід'ємними додатками до даного
договору.

Відповідно до Специфікації №1 до
Договору №30-12-10 ТОВ "Саноіл Торг"
зобов'язувалось поставити на умовах EXW
(в редакції Інкотермс 2000 року) 275,3 т
насіння соняшнику загальною вартістю
1200308,00 грн, в т.ч. ПДВ 200051,33 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №30-12-10 ТОВ
"Саноіл Торг" передало позивачу 275,3 т
насіння соняшнику загальною вартістю
1200308,00 грн, в т.ч. ПДВ 200051,33 грн, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи видатковою накладною №РН-0000036
від 30.12.2010 року, що містить всі
обов'язкові реквізити.

На підтвердження виконання поставки
275,3 т насіння соняшнику ТОВ "Саноіл
Торг" оформило на користь позивача
податкову накладну №36 від 30.12.2010 року
на загальну суму 1200308,00 грн, в т.ч. ПДВ
200051,33 грн. Оплата позивачем товару
підтверджується платіжним дорученням
№292 від 06.04.2011 року на загальну суму
1200308,00 грн, в т.ч. ПДВ 200051,33 грн та
банківськими виписками.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо посилання на Акт ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саноіл Торг" код за
з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на прибуток та податку на додану
вартість за період з 04.10.2010 року по
31.12.2011 року №1305/22-20/37269136 від 30.04.2013 року,
як на доказ недійсності правочину -
Договору №30-12-10, оскільки недійсним
такий правочин визнається лише в
судовому порядку.

Окрім того, факт придбання насіння
соняшника з метою його використання в
господарській діяльності
підтверджується наступними
обставинами.

Згідно з матеріалами справи, між
позивачем, як комітентом, та ТОВ
"Югекотоп", як комісіонером, укладений
Договір комісії №30/12/10-К від 30.12.2010 р. та
Додаток №1 до даного договору,
відповідно до умов якого комітент
доручає, а комісіонер зобов'язується
від свого імені та за рахунок комітента
за винагороду виконати одну або
декілька зовнішньоекономічних
правочинів з продажу 275,3 т насіння
соняшнику.

Виконання зазначеного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами про прийом товару за
кількістю та якістю, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
контрактами, укладеними з компанією
"Orexim Limited", товарно-транспортними
накладними, банківськими довідками;
сертифікатами відповідності та якості;
договом про надання послуг по
перевезенню вантажів №04/01 від 04.01.2011,
укладеного між ТОВ "Югекотоп", як
замовником, та ТОВ "Мел-Транс", як
перевізником.

Таким чином, з огляду на зазначені
обставини, суд апеляційної інстанції
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо неправомірності
прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 14.08.2013 року
№1 та № 1, оскільки належними
та допустими доказами підтверджується
фактичне вчинення господарських
операцій між позивачем та ТОВ "Саноіл
Торг"з поставки насіння соняшнику в
кількості 275,3 т.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає
про відсутність у позивача
товаро-транспортних накладних та
довіреностей на отримання ТМЦ. Щодо
такої заяви апелянта, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як вбачається зі специфікації № 1 від
30.12.2010 до Договору купівлі-продажу
№30-12-10 від 30.12.2010 року, умовою поставки є
- EXW Миколаївська область,
Миколаївський район, с. Новоселівка,
вул. Миру, 63. Водночас в
товаро-транспортних накладних, що
містяться в матеріалах справи, в яких
замовником виступає ТОВ "Югекотоп", в
графі пункт навантаження зазначено -
Миколаївська область, с. Новоселівка.

Дана обставина свідчить про те, позивач
не здійснював операцій по
відвантаженню та перевезенню насіння
соняшнику, а тому посилання на
обов'язкову наявність у позивача
товаро-транспортних накладних та
довіреностей на отримання ТМЦ є
недоречною.

Окрім того, апелянт вказує на те, що до
перевірки не було надано
оборотну-сальдову відомість по рахунку
362 за період з 01.12.2010 року по 01.07.2013 року.
Суд апеляційної інстанції з цього
приводу зазначає, що відповідно до
листа від 01.07.2013 року за № 1702-07/13,
позивач надав відповідачу таку
оборотно-сальдову відомість.

Водночас щодо заперечень апелянта про
відсутність ділової мети при укладанні
договору, суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до довідки від
15.11.2013 року (а.с.229), позивач отримав
прибуток від здійснення господарських
операцій за договором №30/12/10-К від
30.12.2010 р. на суму 10 682,82 грн, що є
підтвердженням наявністю економічної
вигоди від здійснення господарських
операцій.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.02.2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали складений 15.05.2014.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.