Справа № 301/803/14-а
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/803/14-а
Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М. О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідача Васько М.І., представника
відповідача Микити М.Ф., представників
третіх осіб Бобіти Т.В., Мартина М.М. та
Пукмана В.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Іршава справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
голови Зарічанської сільської ради
Іршавського району Васько Марини
Іванівни, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів: відділ Державної
виконавчої служби Іршавського
районного управління юстиції та
Іршавське районне управління
Головного управління
Держсанепідслужби у Закарпатській
області, про визнання дій сільського
голови с. Заріччя Іршавського району
протиправними, зупинення захоронення в
с. Заріччя Іршавського району на
земельній ділянці площею 0.42 га, яка
відведена для другої черги
захоронення, зобов'язання відповідача
не чинити перешкод у встановленні
огорожі навколо кладовища,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
Іршавського районного суду з
адміністративним позовом до голови
Зарічанської сільської ради Васько
М.І., треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів: відділ ДВС
Іршавського РУЮ та Іршавське РУ ГУ
Держсанепідслужби у Закарпатській
області, про визнання дій сільського
голови с. Заріччя Іршавського району
протиправними, зупинення захоронення в
с. Заріччя Іршавського району на
земельній ділянці площею 0.42 га, яка
відведена для другої черги
захоронення, зобов'язання відповідача
не чинити перешкод у встановленні
огорожі навколо кладовища.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
рішенням 9-ої сесії 22-ого скликання
Зарічанської сільської ради
Іршавського району від 31.01.1997 року в с.
Заріччя до наявних 0,62 га земель першої
черги захоронення було виділено в
урочищі «Фальча» додаткові 0,42 га землі
для другої черги захоронення. Згідно
вказаного рішення сільради всі
поховання повинні проводитися тільки
на площі 0,62 га - на землі для першої
черги захоронення. Контроль за
виконанням рішення покладався на
сільського голову с. Заріччя
Іршавського району. Однак до даного
часу вимоги рішення сільради від 31.01.1997
року порушуються, захоронення
проводиться на території, яка належить
до другої черги захоронення, в той час
як на території першої черги
захоронення поховання не проводяться.
Захоронення на земельній ділянці
площею 0,42 га проводиться з порушенням
санітарних норм на відстані, що є
меншою ніж 100 метрів від житлової
забудови при необхідній норми неменші
300 метрів. Рішенням Іршавського райсуду
від 08.04.1998 року Зарічанську сільську
раду зобов'язано в місячний термін
встановити огорожу по периметру
охоронної зони кладовища. У зв'язку з
невиконанням сільрадою рішення суду
щодо встановлення огорожі, ухвалою
Іршавського райсуду від 21.06.2006 року
змінено спосіб виконання рішення:
стягнено з Зарічанської сільради в
користь відділу ДВС кошти в сумі 11763,98
грн. для виконання рішення суду щодо
встановлення огорожі по периметру
охоронної зони кладовища. Не зважаючи
на наявність судових рішень, приписів
компетентних органів та відкритого
виконавчого провадження, відповідач
чинить перешкоди для встановлення
огорожі, дає дозвіл для проведення
захоронення з порушенням санітарних
норм. Просили позов задовольнити та
визнання дії сільського голови с.
Заріччя Іршавського району
протиправними, зупинити захоронення в
с.Заріччя Іршавського району на
земельній ділянці площею 0.42 га, яка
відведена для другої черги
захоронення, зобов'язати відповідача
не чинити перешкод у встановленні
огорожі навколо кладовища.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
захоронення в с. Заріччя проводиться
без дотримання санітарних норм в межах
захисної санітарної зони на відстані
менше ніж 50 метрів від житлових
будинків, у той час, як територія
кладовища площею 0,62 га, яка відведена
для першої черги захоронення, ще не
освоєна. Земельна ділянка, на якій
проводяться захоронення, не відведена
для кладовища, вона розташована у
безпосередній близькості від житлових
будинків і постійно підтоплюється, що
створює небезпеку зараження питної
води. Численні приписи сільському
голові, які давалися прокуратурою та
санепідслужбою, а також рішення суду
сільським головою не виконуються.
Кладовище по даний день не огороджено,
що приводить до проведення стихійного
захоронення в межах охоронної зони.
Численні намагання працівників
відділу ДВС виконати рішення суду і
поставити огорожу по периметру
кладовища результатів не дали,
оскільки з боку сільського голови
чиняться перешкоди: вона підбурює
громаду до протестів під час
проведення виконавчих дій. Крім того,
не тільки надає дозвіл проводити
захоронення на території захисної
зони, але і забороняє проводити
захоронення на території, що виділена
для першої черги захоронення. Просив
позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав і пояснив, що позивачі
протягом багатьох років намагаються
зобов'язати сільську раду с. Заріччя
усунути порушення вимог санітарного
законодавства, які допускаються при
захороненні померлих. Не зважаючи на
численні приписи сільському голові,
які давалися прокуратурою та
санепідемстанцією, в с. Заріччя і
надалі захоронення людей проводиться в
межах санітарної зони. Не дивлячись на
те, що в селі є вільна територія площею
0,62 га, що виділена під кладовища, в
даний час поховання проводиться в
межах санітарної зони кладовища на
відстані, що не перевищує 50 метрів від
жилих будинків та колодязів, на
території, яка постійно підтоплюється,
тому є ризик зараження питної води та
спалаху епідемії. Рішенням суду від
08.04.1998 року сільську раду було
зобов'язано протягом місяця поставити
огорожу навколо кладовища, щоб люди не
проводили захоронення в межах захисної
зони, але рішення по даний час не
виконано. Після заміни способу
виконання рішення і стягнення з
сільради коштів на будівництво
огорожі, сільський голова перешкоджає
виконанню судового рішення. Кожний раз,
коли державні виконавці виїздили на
місто, щоб огородити кладовище,
сільський голова скликала мешканців
села, які разом з дітьми виходили на
акції протесту та перешкоджали
виконанню рішення суду. Проти натовпу
людей нічого не могли вдіяти і
працівники правоохоронних органів, які
були викликані для забезпечення
правопорядку. Просив позов
задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги і просив їх задовольнити,
пояснивши, що сільський голова не
приймає ніяких мір до мешканців села,
які проводять захоронення померлих у
не встановленому місці.

Відповідач - суб'єкт владних
повноважень Васько М.І. в судовому
засіданні позов не визнала, вважала
його безпідставним та пояснила, що вона
є сільським головою з 2006 року, а спір з
приводу кладовища існує з 1997 року.
Зборами мешканців села під кладовище
було виділено 4 га землі в урочищі
«Фальча». Дане рішення було
затверджено сільрадою. На території
сільради не має комунального
підприємства, яке б займалося
проведенням захоронень, у сільську
раду, зокрема, до сільського голови,
ніхто за дозволом на захоронення не
звертається. Захороненням займаються
представники релігійних конфесій, які
самостійно визначають місце
захоронення. До компетенції сільського
голови не входить надавати дозвіл на
захоронення осіб та визначати місце
захоронення. Крім того, ухвалою суду
змінено спосіб виконання судового
рішення та стягнено з сільради в
користь ДВС кошти за облаштування
огорожі навколо кладовища. Кошти
стягнено з сільради у 2007 році, однак, по
даний час огорожа відділом ДВС не
встановлена. Вона жодним чином не
перешкоджає встановленню огорожі
навколо кладовища, але проти цього
заперечує громада села. Мешканці села
не бажають проводити захоронення на
новому кладовищі. Діюче кладовище
заважає тільки позивачам. Просила
відмовити в задоволенні позову.
Підтвердила, що захоронення
проводиться в с. Заріччя на землях
сільськогосподарського призначення, з
приводу незаконного захоронення вона в
правоохоронні органи не зверталася. Не
скаржилася і на невиконання ВДВС
рішення суду по встановленню огорожі.

Представник ВДВС Мартин М.М. вважав
позов підставним і просив його
задовольнити, пояснивши, що
захоронення в с. Заріччя проводиться на
земельній ділянці, що у встановленому
порядку не відведена під кладовище.
Виконати рішення суду щодо
встановлення огорожі фактично не
можливо, оскільки технічна
документація по відведенню кладовища в
с. Заріччя не виготовлена, межі
кладовища не встановлено. Крім того,
кожен раз як тільки працівники
виконавчої служби виїжджали в с.
Заріччя для проведення виконавчих дій,
їм чинилися перешкоди з боку громади
села на чолі з сільським головою.
Працівники правоохоронних органів, які
на місці намагалися забезпечити
правопорядок і роботу виконавців,
нічого не могли подіяти з натовпом
жінок та дітей, які були скликані до
кладовища з села та шкіл. Були
направлені скарги відносно осіб, які
перешкоджали виконанню рішення суду,
однак в порушенні кримінальних справ
було відмовлено. Сільським головою не
вживаються заходи до притягнення до
відповідальності осіб, які проводять
захоронення в недозволеному місці, не
проводиться серед населення
роз'яснювальна робота щодо
недопустимості проведення захоронення
на території захисної зони, не
приймаються міри про припиненню
незаконного захоронення.

Представник ВДВС Бобіта Т.В. вважала
позов підставним і просила його
задовольнити.

Представник санепідемслужби Пукман
В.В. в судовому засіданні позовні
вимоги вважав обґрунтованими та
пояснив, що санітарною службою
проводилися перевірки скарг мешканців
с.Заріччя щодо проведення в селі
захоронення з порушенням норм
санітарного законодавства. В ході
проведення перевірок було встановлено,
що скарги є підставними. Поховання
проводиться на земельній ділянці, яка в
установленому порядку не відведена під
кладовище, не виготовлена технічна
документація, така не погоджена і
санітарною службою, територія
кладовища не огороджена. Згідно
санітарних правил санітарна зона
повинна бути не менша ніж 300 метрів, але,
враховуючи ситуацію, що склалася в
селі, така була зменшена до 100 метрів.
Відсутність огорожі та контролю за
похованням привело до того, що вже у 2009
році поховання проводилося на відстані
приблизно 80 метрів від жилих будинків.
Численні приписи сільському голові
щодо усунення вказаних порушень
залишилися без виконання, у зв'язку з
чим, сільського голову Васько М.І. та
особу, яка виконувала її обов'язки, було
притягнено до адміністративної
відповідальності. Оскільки приписи
сільським головою і надалі не
виконувалися, санітарна служба
вичерпала всі свої можливості вплинути
на ситуацію, що склалася в с. Заріччя, та
в 2011 році направила звернення до
прокуратури з метою вжити необхідних
заходів, яке залишилося без відповіді.
Просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази сторін на ствердження
цих обставин в їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про поховання та
похоронну справу» від 10 липня 2003 року N
1102-IV (далі Закон - N 1102-IV ), поховання це
діяльність відповідних органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
межах повноважень, спрямована на
створення та експлуатацію об'єктів,
призначених для поховання, утримання і
збереження місць поховань, організацію
і проведення поховань померлих.

Згідно ст. 8 ч.1 та ч.3 Закону - N 1102-IV,
організація діяльності в галузі
поховання померлих здійснюється,
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства, іншими центральними
органами виконавчої влади, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування та їх
виконавчими органами, які в межах своєї
компетенції:

1) вирішують відповідно до закону
питання про відведення земельних
ділянок для організації місць
поховання;

2) забезпечують будівництво, утримання
в належному стані та охорону місць
поховання;

3) створюють ритуальні служби.

Згідно рішення 9-ої сесії 22-ого
скликання Зарічанської сільради
Іршавського району від 31.01.2004 року,
затверджено рішення загальних зборів
громадян села Заріччя від 22.12.1996 року
про закріплення 4 га землі для
кладовища в урочищі «Фальча» за селом
Заріччя ( а.с. 156).

Згідно абз. 13 ч.1 ст. 2 Закону - N 1102-IV,
кладовище - відведена в установленому
законом порядку земельна ділянка з
облаштованими могилами та/або
побудованими крематоріями,
колумбаріями чи іншими будівлями та
спорудами, призначеними для
організації поховання та утримання
місць поховань.

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 2.1 Порядку утримання
кладовищ та інших місць поховань, що
затверджений наказом
Держжитлокомунгоспу України від 19
листопада 2003 р. N 193:

-територія місць поховань може бути
використана для поховання померлих
тільки після завершення всіх
будівельних робіт, передбачених
проектно-кошторисною документацією;

-територія місць поховань повинна бути
обов'язково огороджена, поділена на
ділянки-сектори, що відокремлюються
поміж собою дорогами шириною 3,5 м з
розрахунку одностороннього руху;

-уведення кладовища в експлуатацію
дозволяється тільки після виконання
всіх робіт, передбачених проектом, і
прийняття закінченого будівництва.

У сільській місцевості можна
обмежитися влаштуванням огорожі,
освітлення, туалету, колодязя,
під'їзної дороги, стоянки для
автотранспорту та благоустроєм
основних доріг на території кладовища.

Відповідно до п.п. 3.4, 3.5 Державних
санітарних правил та норм "Гігієнічні
вимоги щодо облаштування і утримання
кладовищ в населених пунктах України"
ДСанПіН 2.2.2.028-99, затверджених
постановою Головного державного
санітарного лікаря України від 1 липня
1999 р. N 28, максимальний рівень стояння
ґрунтових вод від поверхні землі на
ділянці має бути не меншим 2-х метрів,
якщо ґрунтові води знаходяться на
рівні вище 2-х метрів від поверхні
ґрунту, земельна ділянка повинна бути
признана непридатною під кладовище;
санітарно-захисна зона від території
кладовища традиційного поховання і
крематорію до житлових і громадських
будівель, зон відпочинку, а також
колективних садів та городів повинна
бути не меншою 300 м.

З пояснень позивачів та представників
третіх осіб вбачається, що захоронення
в с. Заріччя Іршавського району
проводиться без дотримання санітарних
норм в межах захисної санітарної зони
на відстані менше ніж 50 метрів від
житлових будинків. Земельна ділянка, на
якій проводяться захоронення, не
відведена для кладовища, вона
розташована у безпосередній
близькості від житлових будинків і
постійно підтоплюється, що створює
небезпеку зараження питної води.
Численні приписи сільському голові,
які давалися прокуратурою та
санепідслужбою, а також рішення суду
сільським головою протягом тривалого
часу не виконуються. Дані обставини
підтверджені також матеріалами справи.

Так, зі спільного листа начальника
відділу земельних ресурсів, завідувача
відділом будівництва та архітектури та
головного лікаря райсанепідемстанції
№191 від 19.01.1995 року на адресу прокурора
Іршавського району та начальника
Іршавського РВВС вбачається, що в с.
Заріччя по вул. Шевченка на землях, що
передбачені під житлову забудову,
відбулося самовільне захоплення
близько 4 га землі під кладовище ( а.с. 13).

З листа Закарпатської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
№540 від 04.06.1996 року вбачається, що
ділянка в урочищі «Фальча» не
відповідає вимогам «Санітарних правил
улаштування та утримання кладовищ» у
зв'язку з відсутністю необхідної 300
метрової санітарно-захисної зони.
Організація кладовища здійснювалася
без оформлення належної документації,
фактично самовільним зайняттям
земельної ділянки ( а.с.198).

Згідно припису Закарпатської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
№541/06 від 04.06.1996 року, голові
Зарічанської сільради направлено
санітарний припис про усунення
порушень, в якому запропоновано
протягом червня 1996 року вирішити
питання про припинення використання
кладовища в урочищі «Фальча» с.
Заріччя, а в разі потреби, вирішити
питання про відведення ділянки під
кладовища з дотриманням вимог діючих
нормативів (а.с. 199-200).

З листа Закарпатської облради від
21.10.1996 року вбачається, що Зарічанській
сільраді дозволено розширити існуюче
кладовище за рахунок прилеглої
території урочища «Фальча» та зменшити
санітарний розрив до 100 метрів, для чого
до 01.12.1996 року необхідно розробити
проектну документацію і погодити її з
відповідними службами, провести роботи
по повній ліквідації дренажу та
відкритого каналу існуючої
меліораційної системи, встановити
охоронну зону з огорожею по периметру
та заборонити поховання за межами
відведеної території кладовища ( а.с.
196-197).

З розпорядження голови Іршавської РДА
№435 від 23.12.1996 року вбачається, що після
виділення Зарічанською сільрадою
землі під кладовище, не були оформлені
та погоджені з відповідними органами
передбачені законом дозвільні
документи, наслідком чого стало
проведення стихійних захоронень в с.
Заріччя і порушення санітарних норм. У
зв'язку з наведеним, голові
Зарічанської сільради оголошено
догану, а виконком сільради зобов'язано
забезпечити повне виконання
рекомендації комісії
облдержадміністрації від 01.10.1996 року
(а.с.203-204).

Оскільки вимоги припису виконано не
було і ніяких мір по усуненню порушень
сільським головою не прийнято, у 1997
році мешканці с. Заріччя, серед яких
були і позивачі по даній справі,
звернулися в суд з позовом до
Зарічанської сільради про зобов'язання
виконати вимоги припису щодо
облаштування кладовища.

Рішенням Іршавського райсуду від 08.04.1998
року позов задоволено: Зарічанську
сільраду зобов'язано в місячний термін
встановити огорожу по периметру
охоронної зони кладовища с.Заріччя (
а.с.209).

У зв'язку з невиконанням Зарічанською
сільрадою судового рішення, ухвалою
Іршавського райсуду від 21.06.2006 року
змінено спосіб виконання рішення суду
від 08.04.1998 року та стягнено з
Зарічанської сільради на рахунок ДВС
Іршавського району кошти в сумі 11763,98
грн. на виконання рішення суду та
встановлення огорожі по периметру
охоронної зони кладовища с. Заріччя
Іршавського райсуду ( а.с. 169).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно платіжної вимоги №2 кошти на
встановлення огорожі по периметру
охоронної зони кладовища у сумі 11763, 98
грн. стягнено з Зарічанської сільради
та перераховано на рахунок ДВС в
Іршавському районі 24 вересня 2007 року (
а.с. 177).

Однак, судове рішення по встановленню
огорожі по периметру охоронної зони
кладовища по даний час не виконано та
кладовище огорожею не облаштовано.

З матеріалів виконавчого провадження
№2-6/14 номер за ЄДРВП 15033738, що перебуває
на виконанні у ВДВС Іршавського РУЮ та
оглянуте в судовому засіданні
вбачається, що огорожа по даний час не
встановлена у зв'язку з відсутністю
суб'єктів господарювання, які б бажали
укласти договір на виконання робіт по
встановленню огорожі.

З пояснень представника ДВС
вбачається, що суб'єкти господарювання
відмовляються укладати договір з ДВС
на проведення робіт по встановленню
огорожі на кладовищі в с. Заріччя,
оскільки мешканці села перешкоджають
проводити роботи по встановленню
огорожі. У зв'язку з цим, не дивлячись на
присутність працівників
правоохоронних органів при проведенні
виконавчих дій, їх проведення декілька
раз було зірвано. Дана обставина
підтверджується також копією
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 28.12.2007 року (
а.с. 173), рішенням загальних зборів
громадян с. Заріччя від 08.11.2008 року (
а.с.173). Не заперечували проти цих
обставин і сторони по справі.

У зв'язку з тим, що захоронення в межах
санітарної зони і надалі
продовжувалися, 10.04.2009 року сільському
голові с. Заріччя винесено припис
прокурора про вжиття невідкладних
заходів до усунення порушень вимог
санітарного законодавства щодо
поховання громадян ( а.с.157-158).
Аналогічний припис про усунення
порушень на адресу сільського голови с.
Заріччя направлялися головним
державним санітарним лікарем
Іршавського району №355 від 28.04.2009 року,
в якому вказано про необхідність
заборони проведення захоронення за
межами визначеного обласною комісією
100 метрового санітарного розриву до
житлової забудови ( а.с. 171).

Однак, вимоги численних приписів
виконано не було, захоронення і надалі
проводилося з порушенням необхідного
до житлової забудови санітарного
розриву, тому і сільського голову
Васько М.І., і в.о. сільського голови
було притягнено до адміністративної
відповідальності. Сільському голові
санепідслужбою в черговий раз
направлено припис, який не виконано (
а.с. 12, 170).

Отже, як встановлено в судовому
засіданні, численні приписи щодо
усунення порушень норм санітарного
законодавства сільським головою по
даний час не виконано: технічна
документація по відведенню земельної
ділянки для кладовища не виготовлена
та не погоджена, кладовище в
експлуатацію не введено, по даний день
по периметру охоронної зони огорожу не
встановлено, що приводить до
проведення стихійного захоронення в
межах охоронної зони.

Згідно 1.2 Державних санітарних правил
та норм "Гігієнічні вимоги щодо
облаштування і утримання кладовищ в
населених пунктах України", ДСанПіН - є
нормативним документом, обов'язковим
для виконання посадовими особами та
громадянами.

Ст. 50 Конституції України та ст. 4 ЗУ
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
передбачено, що кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля,
громадяни мають право на безпечні для
здоров'я і життя харчові продукти,
питну воду, умови побуту та навколишнє
природне середовище.

В судовому засіданні встановлено, що на
даний час захоронення проводиться в
межах охоронної зони на земельній
ділянці, яка в установленому порядку не
відведена для кладовища і призначена
для сільськогосподарських потреб -
сінокосіння. При захороненні
порушуються також вимоги щодо
санітарного розриву до житлової
забудови, а саме: захоронення
проводиться на відстані біля 50 метрів
від жилих будинків. Територія, на якій
проводиться захоронення, постійно
підтоплюється, що створює небезпеку
зараження питної води. Дані обставини
також підтверджуються фотознімками, що
приєднані до матеріалів справи ( а.с.
178-180).

Посилання відповідача - суб'єкта
владних повноважень - на те, що огорожу
по периметру кладовища повинна була
встановлювати виконавча служба, а не
сільська рада, суд до уваги не приймає,
оскільки згідно ст. 30 п.11 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
ст. 1, 8 ч.ч.1 та 3, 23 ч.ч.2 та 6, 30 ч.1 ЗУ «Про
поховання та похоронну справу», п.п. 1.3,
1.4, 2.1 Порядку утримання кладовищ та
інших місць поховань, утримання в
належному стані кладовищ, забезпечення
планування та впорядкування території
місць поховання покладено на виконавчі
комітети органів місцевого
самоврядування, територія місць
поховань може бути використана для
поховання померлих тільки після
завершення всіх будівельних робіт та
її огородження, а введення кладовища в
експлуатацію дозволяється тільки
після виконання всіх робіт і прийняття
закінченого будівництва.

За таких обставин, кладовище не повинно
експлуатуватися до закінчення всіх
будівельних робіт, а рішення суду не
може звільняти орган місцевого
самоврядування та його посадових осіб
від виконання покладених на них
законом обов'язків та повноважень.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що сільський голова
жодного разу з 24.09.2007 року (дня
перерахування коштів на облаштування
огорожі), не звернулася у ВДВС
Іршавського району з приводу не
виконання рішення суду і не
встановлення огорожі.

В пояснень відповідача вбачається, що
на території сільської ради не має
відповідного спеціалізованого
комунального підприємства, яке
надавало б ритуальні послуги та було
підконтрольним сільській раді, а
визначення місця поховання померлих,
його проведення та надання інших
ритуальних послуг на території с.
Заріччя здійснюється на власний розсуд
релігійними конфесіями, які не
підконтрольні сільській раді. Не
ведеться в сільраді і книга реєстрації
поховань померлих.

Суд критично оцінює пояснення
відповідача про те, що через
відсутність ритуальної служби на
території сільради, сільський голова
не може впливати на процес поховання
померлих, у тому числі, визначати місце
поховання, забороняти громадянам
здійснювати поховання у не
передбаченому законом місці, оскільки:

-відповідно до ст. 1 Закону - N 1102-IV
організація і проведення поховань
померлих повинна здійснюватися
відповідними органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами
або відповідними суб'єктами
господарювання відповідно до закону;

-відповідно до ст. 23 ч.ч.2 та 6 Закону - N
1102-IV саме виконавчі органи сільських
рад визначають порядок функціонування
місць поховань, забезпечують
планування та впорядкування території
місць поховання з дотриманням
обов'язкових містобудівних,
екологічних та санітарно-гігієнічних
вимог;

- відповідно до ст. 26 ч. 1 п. 30 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 8 та 9 Закону - N 1102-IV створення
комунальних підприємств (ритуальних
служб) входить до компетенції органів
місцевого самоврядування;

-згідно ст. 12 ч.1 Закону - N 1102-IV особа,
яка зобов'язалася поховати померлого,
на підставі свідоцтва про смерть
звертається згідно із статтею 8 цього
Закону до сільського голови або
ритуальної служби з приводу укладення
відповідного договору-замовлення на
організацію та проведення поховання;

-згідно ст. ст. 25 ч.ч.1, 3 та 27 ч.1 Закону - N
1102-IV, на території кладовища безоплатно
виділяється місце для поховання
померлого відповідно до затвердженої
документації, кожне поховання померлих
реєструється спеціалізованим
комунальним підприємством (а в разі
його відсутності - виконавчим органом
сільської ради) у книзі реєстрації
поховань померлих, а після здійснення
поховання виконавцю волевиявлення
померлого або особі, яка взяла на себе
зобов'язання поховати померлого, як
користувачу місця поховання,
спеціалізованим комунальним
підприємством (а в разі його
відсутності - виконавчим органом
сільської ради) видається відповідне
свідоцтво;

- згідно п.2.11 Порядку утримання
кладовищ, для забезпечення ведення
Книги реєстрації в населеному пункті
визначається конкретний Виконавець;

-згідно ст. 28 Закону - N 1102-IV землі, на
яких розташовані місця поховання, є
об'єктами права комунальної власності,
та відповідно до ст. 33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні», здійснення
контролю за дотриманням земельного
законодавства належить до відання
виконкомів сільських рад.

Оскільки ритуальну службу на
території Зарічанської сільради
створено не було, організація і
проведення поховань померлих в с.
Заріччі повинна забезпечуватися
органом місцевого самоврядування у
порядку, що передбачений законом, а не
представниками релігійних конфесій на
владний розсуд без належного контролю
за цією діяльністю з боку органу
місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 та ч. 4 ст. 42
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", сільський
голова очолює виконком сільської ради
і забезпечує на відповідній території
додержання Конституції та законів
України, виконання актів Президента
України та відповідних органів
виконавчої влади; організовує в межах,
визначених законом, роботу відповідної
ради та її виконавчого комітету;
скликає сесії ради, вносить пропозиції
та формує порядок денний сесії ради і
головує на пленарних засіданнях ради;
здійснює інші повноваження місцевого
самоврядування, визначені законами.
Сільський голова несе персональну
відповідальність за здійснення
наданих йому повноважень.

Враховуючи наведене, з урахуванням
вимог ч.2 ст. 11 КАС України, з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивачів, суд вважає
визнати протиправними дії голови
Зарічанської сільської ради
Іршавського району Васько М.І. щодо
проведення захоронення померлих в с.
Заріччя, Іршавського району, в урочищі
«Фальча» на земельній ділянці, що в
установленому порядку не була
відведена під кладовище, без
виготовлення відповідної
проектно-технічної документації та її
погодження з відповідними органами
державної влади, без введення
кладовища в експлуатацію, без
упорядкування території кладовища
згідно з генеральним планом забудови
села та відповідно до обов'язкових
містобудівних, екологічних та
санітарно-гігієнічних вимог, а також
заборонити проведення поховання
померлих в с. Заріччя, Іршавського
району, в урочищі «Фальча» в межах
санітарно-захисної зони, передбаченої
Державними санітарними правилами та
нормами "Гігієнічні вимоги щодо
облаштування і утримання кладовищ в
населених пунктах України" ДСанПіН
2.2.2.028-99.

Щодо зобов'язання відповідача не
чинити перешкод у виконанні рішення
суду по встановленню огорожі, суд
вважає в задоволенні цієї позовної
вимоги відмовити, оскільки в судовому
засіданні не доведено факту
перешкоджання у виконанні судового
рішення саме сільським головою с.
Заріччя Васько М.І.

Керуючись ст. ст. 19 , 50 Конституції
України, ст. ст. 26 ч.1 п.30, 30 п.11, 33, 42 ч. 4, 51
ч. 5 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. ст. 1, 2 ч.1
абз. 13, 8, 9, 12 ч. 1, 23 ч.ч. 2 та 6, 25 ч. 3, 27 ч. 1, 28,
30 ч.ч.1,6 ЗУ «Про поховання та похоронну
справу», ст. 4 Закону України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення",
п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 2.1, 2.11, 3.1 Порядку
утримання кладовищ та інших місць
поховань, що затверджений наказом
Держжитлокомунгоспу України від 19
листопада 2003 р. N 193, п.п. 1.2, 3.2., 3.3, 3.4, 3.5, 3.11
Державних санітарних правил та норм
"Гігієнічні вимоги щодо облаштування і
утримання кладовищ в населених пунктах
України" ДСанПіН 2.2.2.028-99, затверджених
постановою Головного державного
санітарного лікаря України від 1 липня
1999 р. N 28, ст.ст. 6, 11 ч.2, 69-71, 86, 160, 163, 167, 185,
186 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії голови
Зарічанської сільської ради Васько М.І.
щодо проведення захоронення померлих в
с. Заріччя, Іршавського району, в
урочищі «Фальча» на земельній ділянці,
що в установленому порядку не була
відведена під кладовище, без
виготовлення відповідної
проектно-технічної документації та її
погодження з відповідними органами
державної влади, без введення
кладовища в експлуатацію, без
упорядкування території кладовища
згідно з генеральним планом забудови
села та відповідно до обов'язкових
містобудівних, екологічних та
санітарно-гігієнічних вимог.

Заборонити проведення поховання
померлих в с. Заріччя, Іршавського
району, в урочищі «Фальча» в межах
санітарно-захисної зони, передбаченої
Державними санітарними правилами та
нормами "Гігієнічні вимоги щодо
облаштування і утримання кладовищ в
населених пунктах України" ДСанПіН
2.2.2.028-99.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня її проголошення до Львівського
адміністративного апеляційного суду
через Іршавський районний суд.

Суддя:
М. О.
Пітерських