Справа № 2а-3883/09/0770
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/61363/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Пелехатої Світлани Василівни -
директора Територіального центру
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року у справі за позовом Пелехатої
Світлани Василівни - директора
Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян
управління праці та соціального
захисту населення Іршавської районної
державної адміністрації до
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: Головне управління
праці та соціального захисту населення
Закарпатської обласної державної
адміністрації, Обласний центр
професійної, медичної та соціальної
реабілітації осіб з обмеженими
фізичними можливостями, Управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
про визнання рішень протиправними та
їх скасування,-

в с т а н о в и л а:

Пелехата Світлана Василівна - директор
Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян
управління праці та соціального
захисту населення Іршавської районної
державної адміністрації звернулась в
суд з позовом до
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, в якому просила: визнати
протиправною та скасувати вимогу
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 28 серпня 2009 року за № 07-11/435
в частині забезпечення у встановленому
порядку відшкодування до районного
бюджету зайво сплачених бюджетних
коштів по переплаті заробітної плати в
сумі 27398,92 грн., незаконно нарахованих
та перерахованих нарахувань на
заробітну плату до державних цільових
фондів у сумі 12211,61 грн., допущених у
зв'язку з незаконною виплатою
заробітної плати, нарахувань та
обов'язкових платежів до бюджету,
утриманих і перерахованих у зв'язку з
незаконною виплатою заробітної плати
на суму 6222,35 грн.; визнати частково
недійсним акт ревізій від 18 серпня 2009
року №07-18/40.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
висновки Контрольно-ревізійного
відділу в Іршавському районі
Закарпатської області щодо
недопрацювання позивачем на основному
місці роботи 4 год. щодня під час роботи
сумісником на посаді завідуючої
Іршавським відділенням обласного
центру комплексної реабілітації
інвалідів та дітей-інвалідів, що
призвело до незаконного отримання
заробітної плати в сумі 27398,92 грн., не
відповідають дійсності, оскільки місце
роботи як основне, так і за
сумісництвом знаходилося в одному
приміщенні та в одних і тих же
кабінетах, а обов'язки за сумісництвом
позивач виконувала в тому числі, й за
рахунок обідньої перерви за основним
місцем роботи.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправною та
скасовано вимогу
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 28 серпня 2009 року за № 07-11/435
в частині забезпечення у встановленому
порядку відшкодування до районного
бюджету зайво сплачених бюджетних
коштів по переплаті заробітної плати в
сумі 27398,92 грн., незаконно нарахованих
та перерахованих нарахувань на
заробітну плату до державних цільових
фондів у сумі 12211,61 грн., допущених у
зв'язку з незаконною виплатою
заробітної плати, нарахувань та
обов'язкових платежів до бюджету,
утриманих і перерахованих у зв'язку з
незаконною виплатою заробітної плати
на суму 6222,35 грн.; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову,
якою відмовлено в позові Пелехатої С.В.
до Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області про визнання
протиправним та скасування рішення.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Пелехата Світлана Василівна -
директор Територіального центру
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій,
Контрольно-ревізійним відділом в
Іршавському районі Закарпатської
області відповідно до плану основних
питань роботи на ІІ-й квартал 2009 року та
на підставі направлень за №№ 07-09/25, 26, 29
від 15 червня 2009 року та 01 липня 2009 року
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян за
період з 01 квітня 2006 року по 31 березня
2009 року.

За результатами ревізії 18 серпня 2009
року складено акт за № 07-18/40, відповідно
до якого встановлено випадки
одночасної оплати праці по основній
посаді та по сумісництву директора
Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян
управління праці та соціального
захисту населення Іршавської районної
державної адміністрації - Пелехатої
Світлани Василівни, яка працювала
зовнішнім сумісником на посаді
завідуючої Іршавського відділення
обласного центру комплексної
реабілітації інвалідів та
дітей-інвалідів. Тобто, що згідно
затверджених графіків роботи та
табелів обліку відпрацьованого часу за
перевіряємий період Іршавського
районного відділення соціальної
реабілітації дітей-інвалідів та
Територіального центру директора
Пелехатої Світлани Василівни, робочий
час становить в Територіальному центрі
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації з 8 до 17 год. з понеділка
по п'ятницю, а в Іршавському відділенні
обласного центру комплексної
реабілітації інвалідів та
дітей-інвалідів з 9 до 13 год., з
понеділка по п'ятницю.

Бухгалтерією Територіального центру
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації нараховувалась
заробітна плата позивачу згідно
наведених вище документів, і внаслідок
одночасної оплати за одні і ті ж робочі
дні за період з 01 січня 2007 року по 31
березня 2009 року допущено переплату
заробітної плати директору
Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян
управління праці та соціального
захисту населення Іршавської районної
державної адміністрації - Пелехатій
Світлані Василівні в сумі 33621,27 грн., в
тому числі утримано до фондів ( податок
на дохід фізичних осіб) - 6222,35 грн. ( 18,6%),
на руки - 27398,92 грн.. Від суми
переплаченої заробітної плати зайво
нараховано та перераховано нарахувань
до державних цільових фондів в сумі
12211,61 грн. Загальна матеріальна шкода
(збитки) місцевому бюджету становить
45832, 86 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування вимоги
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 28 серпня 2009 року за № 07-11/435,
суд першої інстанції виходив з того, що
факти недопрацювання позивачем на
основному місці роботи певної
кількості годин не відповідають
дійсності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
позивач працювала за сумісництвом,
відтак не могла виконувати обов'язки за
основним місцем роботи, а тому їй
неправомірно нараховано заробітну
плату за повний робочий день.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів. Позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду;

Відповідно до пунктів, 7, 10 статті 10
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
Головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право: пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що вимога
органів контрольно-ревізійної служби,
незважаючи на те, що вона
пред'являється керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, фактично виконується самою
підконтрольною установою через свої
керівні органи. Вимога органів
контрольно-ревізійної служби
стосується саме діяльності
підконтрольної установи та направлена
на усунення виявлених порушень саме
підконтрольною установою за рахунок
власних ресурсів.

Оскаржувана вимога
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 28 серпня 2009 року за № 07-11/435
направлена для усунення виявлених
порушень саме Територіальним центром
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації та містить в собі
зобов'язання, які безпосередньо не
стосуються особи позивача, оскільки
позивача не зобов'язано оскаржуваною
вимогою здійснити відшкодування за
власні кошти.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що режим роботи позивача
за основним місцем роботи становить з 8
год. до 17 год. з перервою на обід з 12 год.
до 13 год., а режим роботи за
сумісництвом становить з 9 год. до 13 год.

Закон України "Про оплату праці"
визначає економічні, правові та
організаційні засади оплати праці
працівників, які перебувають у
трудових відносинах, на підставі
трудового договору з підприємствами,
установами, організаціями усіх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), а також з окремими
громадянами та сфери державного і
договірного регулювання оплати праці і
спрямований на забезпечення
відтворювальної і стимулюючої функцій
заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про оплату праці" працівники, які
працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану
роботу.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України "Про роботу за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій" №245 від 3 квітня
1993 року, визначено, що керівники
державних підприємств, установ,
організацій, їхні заступники,
керівники структурних підрозділів
державних підприємств, установ,
організацій (цехів, відділів,
лабораторій тощо) та їхні заступники не
мають права працювати за сумісництвом
(за винятком наукової, викладацької,
медичної і творчої діяльності).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно табелів обліку
відпрацьованого робочого часу,
складених за період з 01 січня 2007 року по
31 березня 2009 року позивачем в
Територіальному центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян
управління праці та соціального
захисту населення Іршавської районної
державної адміністрації за зазначений
період відпрацьовано повний робочий
день та отримано заробітну плату в сумі
27398,92 грн. Даної обставини позивач не
заперечує.

Крім того, за період з 01 січня 2007 року по
31 березня 2009 року позивач також
отримувала заробітну плату за
сумісництво на посаді завідуючої
Іршавського відділення обласного
центру комплексної реабілітації
інвалідів та дітей-інвалідів.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову в
частині скасування вимоги
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 28 серпня 2009 року за № 07-11/435.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Пелехатої Світлани
Василівни - директора Територіального
центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша