Справа № 227/1066/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Здоровиця О.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
справа №227/1066/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області на постанову
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 15 квітня 2014 року
у справі № 227/1066/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області про визнання
рішення неправомірними, скасування
рішення та зобов'язання перерахувати
пенсію державного службовця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся 11.03.2014 року до
суду з адміністративним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 25.09.2006
року їй призначена пенсія як
державному службовцю відповідно з
Законом України «Про державну службу».
Однак при обчисленні пенсії пенсійним
органом не було включено 40 % винагороди
за вислугу років, а також не враховано
матеріальну допомогу та індексацію
заробітної плати. Позивач 23.01.2014 року
звернулася до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії з урахуванням
вказаних сум. Рішенням № 388 від 24.01.2014
року пенсійний орган відмовив у
перерахунку пенсії. Просив суд визнати
протиправним та скасувати рішення
пенсійного органу; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії з дати її призначення з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, сум винагороди за
вислугу років 40 % посадового окладу, з
яких сплачено страхові внески.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 квітня 2014 року адміністративний
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Добропіллі та Добропільському
районі Донецької області щодо
перерахунку пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням нарахованих та виплачених
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових потреб, суми
винагороди за вислугу років в розмірі 40
% та суми індексації заробітної плати
за період з вересня 2004 року по серпень
2006 року включно.

Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області № 388 від 24 січня 2014
року про відмову ОСОБА_2 в перерахунку
пенсії державного службовця з
урахуванням фактично нарахованих та
сплачених сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових потреб, суми
винагороди за вислугу років в розмірі 40
% та суми індексації заробітної плати
за період з вересня 2004 року по серпень
2006 року включно.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області з 01.02.2014 року
провести перерахунок та виплату
пенсії, призначеної ОСОБА_2 з
урахуванням фактично нарахованих та
сплачених сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових потреб, суми
винагороди за вислугу років в розмірі 40
% за підсумками роботи за період з
вересня 2004 року по серпень 2006 року
включно та суми індексації заробітної
плати, які нараховуються при
обчисленні пенсії та з яких сплачені
страхові внески на загальне
обов'язкове пенсійне страхування з
урахуванням фактично отриманих виплат
відповідно до Закону України «Про
державну службу». В решті позовних
вимог відмовлено.

Пенсійним органом на постанову
суду подано апеляційну скаргу, в якій
він просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі
посилається на ст. 33 Закону України
«Про державну службу», норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст.ст.
185, 202 Кодексу адміністративного
судочинства України та зазначає, що
судом першої інстанції винесено
рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
винесення необґрунтованого та
незаконного рішення у справі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з
23.11.1995 року по 31.08.2006 року працювала в
органах Державної податкової служби
України на посаді державного
податкового інспектора Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції (а.с. 11-13).

Позивач з 25.09.2006 року перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області як отримувач пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про державну службу» (а.с. 30).

ОСОБА_2 23.01.2014 року звернулася до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії з більшого заробітку відповідно
до Закону України «Про державну
службу» із врахуванням довідок від
17.01.2014 року.

Відповідно до довідки № 468/10/05-07-05-013-2
від 17.01.2014 року, виданої на ім'я ОСОБА_2,
за період з вересня 2004 року по серпень
2006 року про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» та розшифровки
графи "інші виплати", до інших виплат
входять: матеріальна допомога на
оздоровлення - у сумі 2814,25 грн.,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань - у сумі 2378,63
грн. та індексація заробітної плати - у
сумі 174,41 грн. На всі виплати, які
уключені в довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 16-18).

Відповідно до довідки №
471/10/05-07-05-013-2 від 17.01.2014 року, виданої на
ім'я ОСОБА_2, про складові заробітної
плати (посадовий оклад, надбавка за
ранг, або кваліфікаційні класи, або
класний чин, або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка
(винагорода) за вислугу років), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», під час роботи в
органах державної податкової служби
позивач отримувала винагороду за
вислугу років (з врахуванням
економічного стажу та державної
служби) у розмірі 40 %. На всі виплати, які
включені у довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 19).

Пенсійний орган 24.01.2014 року
прийняв рішення № 388 про відмову в
перерахунку пенсії з більшого
заробітку з урахуванням вказаних
довідок, в якому посилався на ст. 33
Закону України «Про державну службу»
та постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» та від 23.04.2003 року № 581 «Про
внесення змін до постанови КМУ від
31.05.2000 року № 865» та зазначив, що факт
утримання із суми допомоги та
індексації збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування не є
підставою для включення їх до складу
заробітної плати державного службовця
та врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця (а.с. 31).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, з огляду
на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон № 3723-XII в
редакції, що діяла до 01.05.2014 року),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції, що
діяла до 01.05.2014 року) у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
з набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР
"Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до статті 33
Закону України «Про державну службу»
(в редакції, що діяла до 01.05.2014 року)
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На підставі постанови КМУ від
12 вересня 1997 року № 1013 "Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
службовим особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання" розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

За приписами п. 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
під час призначення пенсії у порядку
та на умовах, передбачених Законом
України "Про державну службу",
враховуються в розмірах, установлених
на день призначення пенсії.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» в структуру заробітної
плати входить додаткова заробітна
плата, а це винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи
та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Також згідно цього Закону до
заробітної плати відносяться інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Матеріальна допомога, суми індексації
заробітної плати та суми грошової
винагороди за вислугу років
включаються до фонду оплати праці,
оскільки з них нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак зазначені
виплати відповідачу слід ураховувати
при призначенні пенсії.

Така ж правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
28.05.2013 року, 04.03.2014 року, де у справі за
аналогічним позовом вирішено, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими як для судів усіх ланок,
так і для підприємств, організацій,
установ.

Проаналізувавши зазначене, колегія
суддів вважає, що позивач має право на
обчислення пенсії із заробітної плати,
яку він фактично отримував на день
звільнення з урахуванням винагороди за
вислугу років у розмірі 40 % посадового
окладу, оскільки під час роботи в
органах державної податкової служби
позивач отримувала винагороду за
вислугу років саме в такому розмірі,
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати.

Перевага надається спеціальним нормам,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії (стаття 41 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення»), а не
законам України від 16 грудня 1993 року №
3723-XII «Про державну службу» та від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці», які щодо спірних відносин є
загальними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків,
зроблених судом першої інстанції, а
тому судом першої інстанції спір по
суті вирішений правильно і підстави
для скасування або зміни судового
рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області у справі № 227/1066/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 квітня 2014 року у справі № 227/1066/14-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Добропіллі та Добропільському районі
Донецької області про визнання рішення
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання перерахувати пенсію
державного службовця - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Колегія суддів
Г.М. Міронова

І.В. Юрко

А.А. Блохін