Справа № К/9991/19977/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/19977/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Підприємства «Садко» Всеукраїнської
організації інвалідів «Спілка
організацій інвалідів України»

на постанову Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 10
листопада 2009 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року

у справі №2-7/2137-2006А

за позовом Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим

до Підприємства «Садко»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Спілка організацій інвалідів
України»

про стягнення суми штрафних
(фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна податкова інспекція в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим (далі - позивач) звернулась до суду
з позовом до Підприємства «Садко»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Спілка організацій інвалідів
України» (далі - відповідач) про
стягнення суми штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 8057,50 грн.

Постановою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 10
листопада 2009 року позов задоволено
частково. Стягнуто з Підприємства
«Садко» Всеукраїнської організації
інвалідів «Спілка організацій
інвалідів України» заборгованість по
сплаті штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 3200,00 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року постанову
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 10 листопада 2009 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі Підприємство
«Садко» Всеукраїнської організації
інвалідів «Спілка організацій
інвалідів України», посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 10 листопада 2009 року
в частині задоволених позовних вимог
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Предметом спору у даній справі є
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій на загальну суму 8057,50 грн.
застосованих згідно рішень ДПІ у м.
Сімферополі АР Крим від 23 вересня 2005
року № та від 27 серпня 2005 року №
/0, прийнятих на підставі актів
перевірок від 05 вересня 2005 року №
004715/01091361/2303 та від 18 серпня 2005 року №
004615/01091215/2303 відповідно, якими було
встановлено порушення суб'єктом
господарювання вимог пунктів 1, 2, 5, 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування».

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача штрафних санкцій у розмірі
3200,00 грн., з висновками якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що факти порушення суб'єктом
господарювання вимог пунктів 1, 2, 5, 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування»,
зафіксовані у акті перевірки від 18
серпня 2005 року №004615/01091215/2303, на
підставі якого ДПІ у м. Сімферополі АР
Крим було прийняте рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 27 серпня 2005 року №/0,
були підтверджені постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2009 року у справі № 2-31/14542.1-07, якою у
задоволенні позову про скасування
вказаного рішення було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з того, що
рішення ДПІ у м. Сімферополі АР Крим від
23 вересня 2005 року № було визнано
недійсним згідно рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 02-15 лютого 2006 року у
справі № 2-10/2781-2006, яке набрало законної
сили.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2009 року у справі №
2-31/14542.1-07 за позовом Підприємства
«Садко» Всеукраїнської організації
інвалідів «Спілка організацій
інвалідів України» до ДПІ у м.
Сімферополі АР Крим про визнання
недійсним рішення від 27 серпня 2005 року
№/0 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 3200,00 грн.
було скасовано постанову
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 27 жовтня 2008 року та
відмовлено у задоволенні позову.
Зокрема, у вказаній постанові суду
апеляційної інстанції, яка набрала
законної сили, було підтверджено факти
порушення суб'єктом господарювання
вимог пунктів 1, 2, 5, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування», зафіксовані у акті
перевірки від 18 серпня 2005 року
№004615/01091215/2303 (арк. справи 79-84).

Наявність порушення суб'єктом
господарювання вимог пунктів 1, 2, 5, 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування»
свідчить про обґрунтованість
застосування податковим органом
штрафних (фінансових) санкцій на
підставі пунктів 1, 3 статті 17, статті 22
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування» згідно рішення від 27
серпня 2005 року №/0 та, як наслідок,
підстав для їх стягнення.

Обставини, на які посилається
Підприємство «Садко» Всеукраїнської
організації інвалідів «Спілка
організацій інвалідів України» в
обґрунтування вимог касаційної скарги,
були досліджені Севастопольським
апеляційним адміністративним судом
при розгляді справи № № 2-31/14542.1-07, яким
була надана належна правова оцінка.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволені
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Підприємства «Садко»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Спілка організацій інвалідів
України» підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 10 листопада 2009 року
та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Підприємства
«Садко» Всеукраїнської організації
інвалідів «Спілка організацій
інвалідів України» залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 10 листопада 2009 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна