Справа № 2а-12779/11
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 рокум. Львів№ 180730

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Довгої О.І

суддів
Запотічного І.І., Ліщинського А.М.

розглянувши в письмовому провадженні у
місті Львові апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06.09.2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та виплату
недоплаченої разової щорічної
допомоги учаснику війни,

встановив:

Позивач 22.08.2011 року звернувся до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про визнання дій відповідача
протиправними щодо виплати разової
грошової допомоги до 5 травня у 2011 році
у заниженому розмірі, зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплатити на разову
грошову допомогу до 5-го травня у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, передбаченому Законом України «
Про статус ветеранів, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік, з
урахуванням здійснених виплат .

Адміністративний позов позивач
обгрунтовує тим, що він наділений
правовим статусом учасника війни та
відповідно до Закону України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на
отримання разової грошової допомоги у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06.09.2011
року адміністративний позов
задоволено, визнано протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення Коломийської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області щодо
нарахування і виплати позивачу, як
учаснику війни, разової щорічної
допомоги до 5 травня у 2011 році,
зобов'язано відповідача управління
праці та соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області нарахувати та виплатити
позивачу, як учаснику війни, разову
щорічну допомогу до 5 травня за 2011 рік
відповідно до ст..14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати з врахуванням
виплачених сум.

Не погодившись рішення суду першої
інстанції його оскаржив відповідач,
вважає постанову суду першої інстанції
необгрунтованою та такою, що не
відповідає нормам матеріального права.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
розміри щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня ветеранам війни
встановлюються виходячи із обсягу
видатків, та регулюється відповідними
постановами Кабінету Міністрів
України.

З урахуванням вказаного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо відсутні
клопотання від осіб, які беруть участь
у справі, про розгляд справи за їх
участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи,
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що оскаржувану
постанову слід залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
позивач наділений правовим статусом
учасника війни, у відповідності до
Закону України «Про статус ветеранів
війни , гарантії їх соціального
захисту», що вбачається із копії
посвідчення, долученої до матеріалів
справи.

Як передбачено ст.. 4 Закону України
«Про статус ветеранів війни , гарантії
їх соціального захисту» ветеранами
війни є особи, які брали участь у
захисті Батьківщини чи в бойових діях
на території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

Частиною 4 ст.14 «Про статус ветеранів
війни , гарантії їх соціального
захисту» (у редакції від 25.12.1998 року)
щорічно до 5 травня учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього СРСР за самовіддану працю
та бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної
війни, виплачується разова грошова
допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, іншим
учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Згідно із Законом України від
20.12.2007 року №107 «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
встановлено нову редакцію ч.5 ст.14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а саме: Щорічно до 5 травня
учасникам війки, нагородженим орденами
і медалями колишнього Союзу за
самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, та іншим учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визна чаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказана
вище редакція визнана
неконституційною та втратила чинність.

Таким чином, починаючи з 22.05.2008
року чинною є редакція від 25.12.1998 року,
яка передбачає виплату іншим учасникам
війни разової допомоги у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ч.3 ст,46 Конституції України
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожит кового
мінімуму, встановленого законом.

Колегія суддів не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів пенсій мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Отже вихідним критерієм обчислення
розміру разової грошової допомоги
учасникам війни відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни ,
гарантії їх соціального захисту» є
розмір мінімальної пенсії за віком,
визначений ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Положення ч.3ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Частиною 7 ст.9 КАС України встановлено,
що у разі відсутності закону,
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Доводи апелянта стосовно застосування
постанови Кабінету Міністрів України
04.04-2011 року №341 про виплату допомоги у
твердій грошовій сумі, колегія суддів
не бере до уваги з врахуванням принципу
пріоритету законодавчих актів над
підзаконними нормативно-правових
актів.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку про те, що нарахування і
виплата разової щорічної допомоги
проведена із порушенням норм Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст.205,
ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області - залишити без задоволення, а
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06.09.2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І.Довга

Судді
А.М.Ліщинський

І.І.Запотічний