Справа № 345/1415/14-а
Суддя: Галущак Л. О.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1415/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2014 року Калуський
міськрайонний суд Івано -
Франківської області

в складі : головуючої - судді ГАЛУЩАК
Л.О.

секретаря
ЗАТКАЛЬНИЦЬКОЇ Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калуш
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м.Калуші та Калуському районі
про визнання дій неправомірними та
зобов”язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання неправомірними дій та
зобов’язання вчинити дії посилаючись
на те, що 10 січня 2006 року йому була
призначена пенсію на пільгових умовах
по Списку №2, яку він і одержував у м.
Іжевськ Російської Федерації. Після
переїзду в Україну на постійне місце
проживання і настанням права на
пенсію, позивач подав відповідну заяву
до управління ПФУ у м. Калуші про
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах по Списку №2. Виплата
пенсії в РФ була припинена, а його
пенсійну справу переслано відповідачу.
Згідно листа-повідомлення від 18.03.2011р.
йому була призначена пенсія з 01.03.2011
року за віком на пільгових умовах по
Списку №2, а також надана ксерокопія її
повного розрахунку. Позивач був
незгідний з порядком нарахування
пенсії відповідачем і 1 червня 2011 року
звернувся з адміністративним позовом
до суду. Постановою Калуського
міськрайонного суду від 29 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
в повному обсязі. Вищевказану
постанову суду було звернуто до
негайного виконання і вона
виконувалась до часу набрання законної
сили ухвали Вищого адміністративного
суду України від 28 серпня 2013 року, якою
рішення попередніх судів скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно із п.1 статті 40 Закону України
від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» для обчислення
пенсії відповідачу була надана архівна
довідка про заробітну плату від 08.06.2009
року № 309 та довідки про заробітну
плату (дохід) від 20.08.2007 р. № № 13, 14, 15, 16,
17, 18. Стосовно останніх існує рішення
суду першої інстанції від 06 жовтня 2011
року, яке набуло законної сили і на його
виконання 07 листопада 2013 року виданий
виконавчий лист. Під час нового
розгляду справи ухвалою Калуського
міськрайонного суду від 03 грудня 2013 р.
закрито провадження у справі в
порядку п.4 ч.1 ст.157 КАС України в
частині позову до управління
Пенсійного фонду України у місті
Калуші та Калуському районі про
проведення обчислення пенсії без
обмеження заробітку у 5,6 разів
розміру середньої зapoбітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум та максимальним розміром
заробітної плати (доходу), з якої
сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідок про
заробітну плату (дохід) від 08.06.2009р. № 309
та від 20.08.2007р. №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18 для
розрахунку пенсії з тих підстав, що
дана вимога була предметом розгляду
поданої позивачем заяви і постановою
Калуського міськрайонного суду від
06.10.2011 року вимоги були задоволені
частково та що зазначена постанова
набрала законної сили. Проте ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року, з урахуванням клопотань позивача
, частково задоволено апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі.

Ухвалу Калуського місьрайонного
суду від 03.12.2013 року в частині закриття
провадження у справі № 2-а-5911/11 щодо
позовної вимоги про проведення
обчислення пенсії без обмеження
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
зapoбітної плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов’язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009р. № 309 для
розрахунку пенсії скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду у вказаній
частині.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 24.03.2014 року позивачу було
відмовлено у прийнятті заяви від
26.11.2013р. про зміну (уточнення) позовних
вимог у вищевказаній частині, оскільки
така вимога не є зміною чи уточненням
позовних вимог в межах спірних
правовідносин, а окремий спір, який має
розглядатися шляхом подання іншого
позову. Вищенаведені обставини стали
причиною його звернення до суду з новим
адміністративним позовом.

Вважає дії управління Пенсійного фонду
України у м. Калуші щодо проведення
обчислення пенсії з обмеженням
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
зapoбітної плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009 р. № 309 для
розрахунку пенсії неправомірними .
Відмовляючи в обчисленні пенсії без
обмеження заробітку (доходу) у 5,6 разів
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум та максимальним розміром
заробітної плати (доходу), з якої
сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування (лист-відповідь від 29.07.2011р.
№ 1035/Д-15), відповідач посилається на
статтю 41 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» набравшого
чинності з 1 січня 2004 року.

Згідно із ч. 2 статті 41 даного Закону, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір),– у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Право позивача на включення для
обчислення пенсії заробітної плати в
повному розмірі за періоди роботи, що
зараховуються до трудового стажу (а
саме за 1992-1997 р.р.) гарантоване
міжнародною Угодою про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення , якою
встановлено інші правила.

Згідно із положеннями статті 7
вищевказаної Угоди (набувшої чинності
13.03.1992 року) при переселенні пенсіонера
в межах держав- учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера.
Розмір пенсії переглядається
відповідно до законодавства
держави-учасниці Угоди за новим місцем
проживання пенсіонера з дотриманням
умов, передбачених п.3 статті 6 цієї
Угоди.

Тому просить суд поновити строк
звернення до адміністративного суду,
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші
неправомірними щодо проведення
обчислення його пенсії з обмеженням
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
зapoбітної плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов’язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009 р. № 309 для
розрахунку пенсії. Зобов’язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі провести
обчислення пенсії без обмеження
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
зapoбітної плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов’язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009 р. № 309 для
розрахунку пенсії. 3обов’язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
здійснити перерахунок і виплату
перерахованої пенсії з 01.03.2011 року
згідно позовних вимог, та у
відповідності із законодавством
України і чинними міжнародними
Угодами. Зобов’язати управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі виконати постанову
суду негайно щодо виплати всієї суми
боргу з врахуванням виплачених сум.
Зобов’язати управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі подати до суду звіт про
виконання судового рішення та
встановити строк подання зазначеного
звіту.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги повністю,
просить задоволити.

Представник відповідача управління
пенсійного фонду в м.Калуш та
Калуському районі ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов не визнав, вважає його
безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення, про що зазначив у
своєму письмовому запереченні,яке
долучено до матеріалів справи.

Суд, заслухавши сторін, оглянувши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення ,
виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні з”ясовано , що
ОСОБА_1 10 січня 2006 року було призначено
пенсію на пільгових умовах
(підсумовування роботи в РКП та Списку
№2), яку одержував у м. Іжевськ
Російської Федерації.

Після переїзду в Україну на постійне
місце проживання і настанням права на
пенсію, ОСОБА_1 подав відповідну заяву
до управління ПФУ у м. Калуші..

Згідно листа-повідомлення від
18.03.2011року № 345-Д-15 (а.с.8) була призначена
пенсія з 01.03.2011 року за віком на
пільгових умовах по Списку №2, а також
надана ксерокопія її повного
розрахунку . Позивач не погодився з
порядком нарахування пенсії і 01 червня
2011 року звернувся з адміністративним
позовом до суду.

Постановою Калуського міськрайонного
суду від 29 серпня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
в повному обсязі. Вищевказану
постанову суду було звернуто до
негайного виконання і вона
виконувалась до часу набрання законної
сили ухвали Вищого адміністративного
суду України від 28 серпня 2013 року, якою
рішення попередніх судів скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 03 грудня 2013 р. закрито
провадження у справі в порядку п.4 ч.1
ст.157 КАС України в частині позову до
управління Пенсійного фонду України у
місті Калуші та Калуському районі про
проведення обчислення пенсії без
обмеження заробітку у 5,6 разів
розміру середньої зapoбітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум та максимальним розміром
заробітної плати (доходу), з якої
сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідок про
заробітну плату (дохід) від 08.06.2009р. № 309
та від 20.08.2007р. №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18 для
розрахунку пенсії з тих підстав, що
дана вимога була предметом розгляду
поданої позивачем заяви і постановою
Калуського міськрайонного суду від
06.10.2011 року (а.с.16) вимоги були
задоволені частково та що зазначена
постанова набрала законної сили.

Проте ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 лютого 2014 року,(а.с.24) з
урахуванням клопотань позивача ,
частково задоволено апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі.

Ухвалу Калуського місьрайонного
суду від 03.12.2013 року(а.с.23) в частині
закриття провадження у справі № 2-а-5911/11
щодо позовної вимоги про проведення
обчислення пенсії без обмеження
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
зapoбітної плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу), з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов’язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009р. № 309 для
розрахунку пенсії скасовано, а справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду у вказаній
частині.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 24.03.2014 року (а.с.30) позивачу було
відмовлено у прийнятті заяви від
26.11.2013р. про зміну (уточнення) позовних
вимог у вищевказаній частині, оскільки
така вимога не є зміною чи уточненням
позовних вимог в межах спірних
правовідносин, а окремий спір, який має
розглядатися шляхом подання іншого
позову.

Відмовляючи ОСОБА_1 в обчисленні
пенсії без обмеження заробітку (доходу)
у 5,6 разів розміру середньої заробітної
плати в Україні на день отримання
зазначених сум та максимальним
розміром заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування (лист-відповідь від 29.07.2011р.
№ 1035/Д-15), відповідач посилається на
статтю 41 Закону № 1058-IV, набравшого
чинності з 1 січня 2004 року.

Згідно із ч. 2 статті 41 даного Закону, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір),– у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

В силу частини 1 статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, тобто не
поширюються на правовідносини, які
виникли до їх видання. До конкретного
факту чи випадку необхідно
застосовувати закон, який діяв у
момент, коли трапився цей випадок або
мав місце даний факт.

На підставі наведеної норми
Конституції частина 2 статті 41 Закону №
1058-IV посилається на законодавство, що
діяло раніше, а саме: вимоги Закону
України «Про пенсійне забезпечення» –
набув чинності з 01 січня 1992 року і діяв
у періоди роботи, з яких розрахована
пенсія позивача .

Так, згідно із ч.1 статті 66 даного Закону
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов’язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Але з іншого боку, в силу положень ч.ч. 2,
3, 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" іноземці та особи без
громадянства, які проживають в Україні,
мають право на пенсію нарівні з
громадянами України на умовах,
передбачених законодавством або
міждержавними угодами.

Пенсійне забезпечення громадян
України, що проживають за її межами,
провадиться на основі договорів (угод)
з іншими державами. У тих випадках, коли
договорами (угодами) між Україною та
іншими державами передбачено інші
правила, ніж ті, що містяться в цьому
Законі, то застосовуються правила,
встановлені цими договорами (угодами).

Зазначене більш конкретизовано у п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.1996 р. № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», відповідно до
якої суд не може застосувати закон,
який регулює правовідносини, що
розглядаються, інакше як міжнародний
договір.

Право позивача на включення для
обчислення пенсії заробітної плати в
повному розмірі за періоди роботи, що
зараховуються до трудового стажу (а
саме за 1992-1997 р.р.) гарантоване
міжнародною Угодою про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення (далі –
,,Угода від 13.03.1992 року”), якою
встановлено інші правила.

Згідно із положеннями статті 7
вищевказаної Угоди (набувшої чинності
13.03.1992 року) при переселенні пенсіонера
в межах держав- учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера.
Розмір пенсії переглядається
відповідно до законодавства
держави-учасниці Угоди за новим місцем
проживання пенсіонера з дотриманням
умов, передбачених п.3 статті 6 цієї
Угоди.

А відповідно до п.3 статті 6 Угоди від
13.03.1992 року обчислення пенсій
проводиться з заробітку (доходу) за
періоди роботи, які зараховуються до
трудового стажу. У разі, якщо в
державах- учасницях Угоди запроваджена
національна валюта, розмір заробітку
(доходу) визначається виходячи з
офіційно встановленого курсу на
момент призначення пенсії.

Водночас стаття 5 цієї ж Угоди
констатує, що вона поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені або будуть встановлені
законодавством держав– учасниць
Угоди.

Правомірність застосування до спірних
відносин міжнародної Угоди від 13.03.1992
року додатково підтверджена Угодою
країн СНД «Про співробітництво в
галузі трудової міграції та
соціального захисту
трудящих-мігрантів» від 15.04.1994 року
(ратифікована Законом України «Про
ратифікацію Угоди про співробітництво
в галузі трудової міграції та
соціального захисту
трудящих-мігрантів» від 11 липня 1995 року
№290/95-ВР ), стаття 9 якої вказує: питання
пенсійного забезпечення працівників і
членів їхніх сімей регулюються Угодою
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року або
(і) двосторонніми угодами.

Згідно чинного законодавства України
та загальновизнаних норм міжнародного
права, міжнародна Угода від 13.03.1992 року
в даному випадку має переважаючу силу
над чинним законодавством України в
галузі пенсійного забезпечення,
зокрема, щодо визначення розміру
заробітної плати, яка використовується
при розрахунку розміру пенсії
зацікавленої особи.

Тобто в такому випадку, норми чинного
законодавства України щодо
застосування обмежень до розміру
заробітної плати як такі, що обмежують
права позивача щодо отримання пенсії в
більшому розмірі, не підлягають до
застосування.

В даному контексті слід наголосити, що
відповідно до пункту 15 Інструкції про
порядок утримання страхових внесків і
використання коштів державного
соціального страхування, затвердженої
постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 р.,
страхові внески нараховуються на всю
суму заробітної плати без урахування
яких-небудь відрахувань (наприклад, по
прибутковому податку) та незалежно від
джерел виплати (за рахунок фонду
заробітної плати, асигнувань
спеціального призначення, ресурсів
замовника і т.п.).

Водночас згідно із п. 1 статті 224
Податкового Кодексу Російської
Федерації розмір податкової ставки на
дохід платників податків у грошовій
формі становить 13 відсотків (у тому
числі відрахування в Пенсійний фонд),
без обмежень по максимальній величині
заробітної плати (доходу).

Загальновизнані норми міжнародного
права щодо обов’язкового виконання
чинних договорів, закріплені у
Віденській конвенції про право
міжнародних договорів 1969 року.

Ця Конвенція є частиною національного
законодавства нашої країни, оскільки
Указом Президії Верховної Ради УРСР
від 14 квітня 1986 року № 2077-ХІ було
надано згоду на її обов’язковість.
Україна як держава-наступниця УРСР
продовжує здійснювати її міжнародні
права і обов’язки (стаття 6 Закону
України від 12 вересня 1991р. № 1543-XII «Про
правонаступництво України»).

Відповідно до вимог статей 26, 27
згаданої Конвенції кожен чинний
договір є обов’язковим для його
учасників і повинен добросовісно
виконуватись. Учасник не може
посилатись на положення свого
внутрішнього права як на виправдання
для невиконання ним договору.

Тобто держава не може відмовитися від
дотримання міжнародного договору на
тій підставі, що він суперечить
національному праву.

А згідно із статтею 11 даної Конвенції
згоду держави на обов’язковість для
неї договору може бути виражено
підписанням договору, обміном
документами, що становлять договір,
ратифікацією договору, його
прийняттям, затвердженням, приєднанням
до нього або будь-яким іншим способом,
про який домовились.

Тому як частину внутрішнього
законодавства слід розглядати не
тільки ратифіковані міжнародні
договори України, а і ті з них, згоду на
обов’язковість яких надано Верховною
Радою України, Президентом України чи
Кабінетом Міністрів України в іншій
формі. Разом з тим необхідно
констатувати, що загальновизнані
принципи і норми міжнародного права,
які в статті 18 Конституції України
визнані основою зовнішньополітичної
діяльності України, згідно з ч.3 статті 2
Закону України від 01.07.2010 року № 2411-VI
«Про засади внутрішньої і зовнішньої
політики» нашою державою визнані як
такі, що мають пріоритет перед нормами
і принципами національного права.

Згідно з вимогами статті 11 Закону
України «Про міжнародні договори
України» від 22 грудня 1993 року, у разі,
коли міжнародний договір набирає
чинності з моменту його підписання,
згода на обов’язковий характер його
положень висловлюється у формі
підписання міжнародного договору
уповноваженою на те особою відповідно
до статті 5 цього Закону.

А відповідно до ч.2 статті 19 Закону
України «Про міжнародні договори
України» від 29 червня 2004 р. № 1906-IV, якщо
міжнародним договором України, який
набрав чинності в установленому
порядку, встановлено інші правила, ніж
ті, що передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Окрім того, ч.1 статті 15 цього Закону
прямо наголошує, що чинні міжнародні
договори України підлягають
сумлінному дотриманню Україною
відповідно до норм міжнародного права.

Проаналізувавши докази в їх
сукупності, положення законодавства,
суд приходить до висновку про
наявність порушення прав позивача з
боку відповідача щодо відмови
проведення обчислення пенсії ОСОБА_1
без обмеженням заробітку у 5,6 разів
розміру середньої зapoбітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум та максимальним розміром
заробітної плати (доходу), з якої
сплачувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки про
заробітну плату (дохід) від 08.06.2009 р. № 309
для розрахунку пенсії.

Що стосується вимоги позивача про
можливість звернення постанови суду
щодо виплати всієї суми боргу з
врахуванням виплачених сум до
негайного виконання , то відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій у межах
суми стягнення за один місяць, а тому у
задоволенні даної вимоги слід
відмовити.

Суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити
строк для оскарження дій управління
Пенсійного фонду України в м.Калуші та
Калуському районі.

У відповідності до вимог ст. 267 КАС
України зобов’язати Управління
Пенсійного фонду України у місті
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області подати до
суду звіт про виконання постанови в
строк десять днів з часу набрання
законної сили даної постанови .

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. 55 Конституції України, Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України « Про міжнародні
договори України» , Угодою про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, ст.ст. 6, 8, 18, 100, 105, 106, 163,
256, 267 КАС України України суд,

П О С
Т А Н О В И В:

позов задоволити частково .

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в місті Калуші та
Калуському районі щодо проведення
обчислення пенсії ОСОБА_1 з обмеженням
заробітку у 5,6 разів розміру середньої
заробітньої плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітної
плати (доходу) , з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов”язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009року № 309 для
розрахунку пенсії неправомірними.

Зобов”язати управління Пенсійного
фонду України в місті Калуші та
Калуському районі провести обчислення
пенсії ОСОБА_1 без обмеження заробітку
у 5,6 разів розміру середньої
заробітньої плати в Україні на день
отримання зазначених сум та
максимальним розміром заробітньої
плати (доходу) , з якої сплачувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов”язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до довідки про заробітну
плату (дохід) від 08.06.2009року № 309 для
розрахунку пенсії .

Зобов”язати управління Пенсійного
фонду України в місті Калуші та
Калуському районі здійснити
перерахунок і виплату перерахованої
пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2011 року згідно
позовних вимог та у відповідності із
законодавством України і чинними
міжнародними Угодами .

Зобов”язати управління Пенсійного
фонду України в місті Калуші та
Калуському районі в строк десять днів
з часу набрання законної сили даної
постанови надати Калуському міськ
районному суду звіт про її виконанняі.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського адміністративного
Апеляційного суду протягом 10 днів з
часу її проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Калуський
міськрайонний суд.

ГОЛОВУЮЧА: