Справа № 826/3408/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
19 травня 2014 року № 826/3408/14
За позовомОСОБА_1доРеєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києвітретя особа ТОВ «Будівельна
компанія «Міськжитлобуд»про визнання
незаконним та скасування рішення
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києві, Головного управління юстиції у
м.Києві та просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення про
реєстрацію за ТОВ «Будівельна компанія
«Міськжитлобуд» права користування
земельною ділянкою площею 1,5267 га за
адресою: АДРЕСА_1 по договору оренди від
24.03.2010 між Київською міською радою та
ТОВ «Будівельна компанія
Ухвалою суду від 30.04.2014 позовну заяву
ОСОБА_1 в частині другого відповідача -
Головного управління юстиції у м.Києві
залишено без розгляду.
Відповідач та третя особа - ТОВ «БК
«Міськжитлобуд» - заперечили проти
позовних вимог, з підстав, викладених у
письмовому запереченні, долученому до
матеріалів справи.
На підставі ч.4 ст.122 КАС України судом
ухвалено про розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Чайкою С.В.
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві 28 серпня
2013 року було прийнято рішення за
номером 5356731 (далі - оскаржуване
рішення) про проведення державної
реєстрації речового права (право
оренди земельної ділянки, яка
розташована у АДРЕСА_1, земельна
дільника 31, кадастровий номер
:79:241:0249 (далі - Земельна ділянка))
за ТОВ «БК «Міськжитлобуд».

ОСОБА_1 просить вказане рішення
визнати протиправним і скасувати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що він на підставі
договору дарування від 20 квітня 2010 року
є власником гаражного боксу НОМЕР_1,
який розташований на Земельній
ділянці. Проте всупереч пункту 3.5.
рішення Київської міської ради від 09
липня 2009 року № 957/2013 з ним третьою
особою, якій було передано Земельну
діяльну в оренду, не вирішено майнові
питання, а саме не виплачено ТОВ «БК
«Міськжитлобуд» компенсацію вартості
гаражного боксу. Вказане, на думку
позивача, спричиняє незаконність і
протиправність оскаржуваного рішення.

Відповідач проти позову заперечує з
тих підстав, що оскаржуване рішення
відповідає вимогам і нормам Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (затверджено
постановою КМ України № 703 від 22.06.2011,
далі - Порядок).

ТОВ «БК «Міськжитлобуд»
заперечує також із таких додаткових
підстав, зокрема: що відповідні речові
права позивача на гаражний бокс НОМЕР_1
зареєстровано на підставі підроблених
документів; наявні інші судові рішення,
які набрали законної сили, якими
спростовуються доводи позивача.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Правова регламентація оформлення
речових прав на нерухоме майно
здійснюється ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (№ 1952-IV від 01.07.2004)
та нормами Порядку, який був чинний на
час прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно п. 33 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
земельну ділянку заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27, 28,
30 і 31 цього Порядку, подає витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (у разі, коли в
документах, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, відсутні відомості про
кадастровий номер земельної ділянки).

Так, пунктом 27 Порядку передбачено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат;
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

В матеріалах реєстраційної справи №
00 щодо реєстрації прав відносно
Земельної ділянки судом встановлено
наявність як рішення Київської міської
ради від 09 липня 2009 року № 957/2013 про
передачу в оренду Земельної ділянки,
так нотаріально посвідчений договір
оренди від 24.03.2010 року, а також інші
документи, передбачені п.33 Порядку.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
дійшов до висновку, що підстави
стверджувати, що оскаржуване рішення
прийнято з порушенням вимог Порядку
відсутні.

Поряд з цим, суд відмітить наступне.

Судом не приймаються доводи позивача
про те, що не вирішення його майнових
питань перешкоджає прийняттю
оскаржуваного рішення, оскільки
вказане: по-перше, не передбачено як
умовами Договору оренди від 24.03.2010 року,
так і нормами Порядку, ЗУ "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень"; по-друге, як
рішення Київської міської ради від 09
липня 2009 року № 957/2013, так і Договір
оренди Земельної ділянки від 24.03.2010 не
передбачає конкретних осіб, в тому
числі позивача, підстав, порядку і
способу вирішення майнових питань;
по-третє, Договір оренди Земельної
ділянки від 24.03.2010 не передбачає умовою
реєстрації майнових прав вирішення
майнових питань позивача або іншої
третьої особи; по-четверте,
установленим порядком в розумінні
положень п.3.5. вказаного рішення органу
місцевого самоврядування щодо
передачі в оренду Земельної дільники
можуть бути договірний або судовий,
який (порядок) є загальною умовою для
вирішення будь-яких питань відносно
всіх третіх осіб, права та інтереси
яких зачіпаються або можуть зачіпатися
внаслідок реалізації орендарем своїх
прав відносно Земельної ділянки.

А тому, враховуючи вказане та
відсутність інших підстав заявлення
позову позивачем, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог та
у відмові у їх задоволенні.

Покликання ТОВ «БК «Міськжитлобуд» про
те, що відповідні речові права позивача
на гаражний бокс НОМЕР_1 зареєстровано
на підставі підроблених документів суд
вважає обґрунтованими, оскільки
вказані обставини встановлені заочним
рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 28.09.2012 року справа
№ 2601/11559/12 (провадження № 2/2601/3412/12) за
наслідком чого договір дарування
гаражного боксу від 20 квітня 2010 року
(зареєстрований в реєстрі за № 9-700),
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано
недійсним. Вказані обставини
виключають порушення прав та інтересів
оскаржуваним рішенням. Інші доводи
третьої особи суд також залишить без
уваги, оскільки вони мають
опосередкований характер і не
стосуються безпосереднього рішення,
яке є об'єктом оскарження.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2
статті 71 КАС України спростував
покликання позивача і довів
відповідність оскаржуваних рішень
вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС
України повинен довести ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не
підлягають, то судові витрати позивача
не відшкодовуються.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
О.В. Кротюк