Справа № 1522/17816/12
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1522/17816/12

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Турецький О.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 21 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись з адміністративним позовом,
в якому з урахуванням уточнення
просили визнати бездіяльність
протиправною та зобов'язати вчинити
певні дії, вказуючи на те, що на
території двору загального
користування багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1, декількома
мешканцями будинку було знищено зелені
насадження, місце відпочинку та місце
для сушіння білизни. Вказана територія
була самовільно захоплена та
самовільно забудована нежитловими
спорудами та гаражами.

Тим самим було значно погіршено
житлово-побутові умови інших мешканців
будинку АДРЕСА_1, у тому числі і
позивачів.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 зверталися до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради із заявами щодо
вживання заходів по усуненню вказаних
порушень, результатом яких стало
Розпорядження № 966 «Про знесення
самовільних споруд (гаражів) за адресою
АДРЕСА_1» від 28.04.2006 року.

Цим Розпорядженням відповідач прийняв
рішення про зобов'язання осіб, які
вчинили самовільне будівництво, знести
ці самовільні споруди. Контроль за
виконанням Розпорядження голова
Приморської районної адміністрації
залишив за собою.

Проте вказане вище Розпорядження
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, відповідачем не виконувалось.

Оскільки на теперішній час позивачі у
судовому порядку вже вирішили питання
щодо зносу декількох з вищевказаних
самовільних споруд, відповідач має усі
підстави для прийняття рішення про
благоустрій території двору, яка була
захоплена під самовільними спорудами.
Однак, до теперішнього часу відповідач
не має наміру виконувати ті обов'язки в
межах його повноважень, які на нього
покладено.

Посилаючись на викладене, позивачі
просили суд визнати протиправною
бездіяльність Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
щодо виконання Розпорядження № 966 «Про
знесення самовільних споруд (гаражів)
за адресою АДРЕСА_1» від 28.04.2006 року та
щодо вирішення питання про благоустрій
території двору будинку АДРЕСА_1, а
також просять зобов'язати Приморську
районну адміністрацію Одеської
міської ради прийняти рішення про
благоустрій двору загального
користування будинку АДРЕСА_1 з
демонтажем усіх самовільних споруд у
дворі будинку, улаштуванням місця
відпочинку, місця для сушіння білизни,
місць озеленення двору та провести
вказаний благоустрій на протязі одного
місяця після рішення суду.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 21 травня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не повно з'ясовані обставини у справі,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, не доведені
обставини, які суд вважав
встановленими, у зв'язку з чим просить
його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для її часткового
задоволення.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», Цивільним
Кодексом України та Законом України
«Про звернення громадян».

За змістом ст. 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування» передбачено,
що виконавчим органом рад є органи, які
відповідно до Конституції України та
цього Закону створюються сільськими,
селищними, міськими, районними в містах
(у разі їх створення) радами для
здійснення виконавчих функцій і
повноважень місцевого самоврядування
у межах, визначених цим та іншими
законами;

На підставі ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виконавчими органами
міських, (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» передбачено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання: утворення за поданням
сільського, селищного, міського голови
інших виконавчих органів ради.

Згідно п.п. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать делеговані повноваження зі
здійснення в установленому порядку
державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердженої
містобудівної документації при
плануванні та забудові відповідних
територій; зупинення у випадках,
передбачених законом, будівництва, яке
проводиться з порушенням
містобудівної документації і проектів
окремих об'єктів, а також може
заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

У відповідності до п.п. 7 п. «а» ст.30
вказаного Закону до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження: організація
благоустрою населених пунктів,
залучення на договірних засадах з цією
метою коштів, трудових і
матеріально-технічних ресурсів
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності , а також
населення, здійснення контролю за
станом благоустрою виробничих
територій, організації озеленення,
охорони зелених насаджень і водойм,
створення місць відпочинку громадян.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регламентовані Законом України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996, №
393/96-ВР.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Заява (клопотання) громадян
відповідно до ст.3 Закону - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з
проханням про визнання за особою
відповідного статусу, прав чи свобод
тощо.

Згідно зі ст. 15 Закону органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань). Заяви
(клопотання) Героїв Радянського Союзу,
Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів
Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій особисто. Відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

За змістом ч. 2 ст. 272 ЦК України, фізична
особа має право вимагати від посадових
і службових осіб вчинення відповідних
дій, спрямованих на забезпечення
здійснення нею особистих немайнових
прав.

На підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є
мешканцями квартири АДРЕСА_1.

15.09.2006 року позивачі звернулись до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради із завою щодо
благоустрою території двору за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
самовільних забудов та встановленням
на їх лавок для відпочинку та дитячого
майданчику, а також здійснити монтаж
конструкцій для сушки білизни. Вказана
заява була зареєстрована відповідачем
15.09.2006 року (а.с.7).

06.10.2006 року відповідач надав відповідь
на вказане звернення, згідно якого
позивачів повідомлено, що у дворі
зазначеного будинку маються чотири
забудови згідно поетажного плану, а
також гаражі, збудовані на підставі
рішення Жовтневої районної
адміністрації № 455 від 14.04.2994 року та
розпорядження Приморської районної
адміністрації № 1872 від 14.07.2005 року,
інші забудови підлягають зберіганню
до реконструкції будинку згідно
рішення Жовтневої районної
адміністрації № 1766 від 02.02.2001 року ( а.с.
12).

Колегія суддів, вивчивши зміст
вказаної відповіді, дійшла висновку, що
вона не містить відповіді на всі
звернення позивачів.

Зокрема із вказаної відповіді не
вбачається , що Приморська районна
адміністрації розглянула питання
щодо благоустрою двору, як про це
просили позивачі.

Отже, з наведеного вбачається, що
відповідач не приділив належну увагу
всім питанням які зазначені у
зверненні позивачів, зокрема, надав
відповідь, у якій не міститься
інформація про розгляд по суті питання
щодо благоустрою.

Враховуючи, що під бездіяльністю слід
розуміти певну форму поведінки особи,
пов'язану з невиконанням нею дій, які
вона повинна була і могла вчинити в
силу покладених на неї посадових
обов'язків або компетенції згідно з
чинним законодавством України,
виходячи з повноважень відповідача,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність факту бездіяльності
відповідача при розгляді звернення
щодо благоустрою, а відтак позовні
вимоги про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо не
розгляду по суті зави є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Оговорюючи спосіб захисту, колегія
суддів зазначає, що відповідно до п.10.3
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 7 «
Про судове рішення в адміністративній
справі» від 20.05.2013 року у разі визнання
судом неправомірними дій чи
бездіяльності відповідача суд може
зобов'язати його вчинити чи утриматися
від вчинення певних дій у спосіб,
визначений чинним законодавством,
яким може бути захищено/відновлено
порушене право. Суд може ухвалити
постанову про зобов'язання
відповідача прийняти рішення певного
змісту, за винятком випадків, коли
суб'єкт владних повноважень під час
адміністративних процедур відповідно
до закону приймає рішення на основі
адміністративного розсуду.

Враховуючи, що спосіб реалізації
компетенції відповідача щодо
благоустрою територій є дискреційним,
тобто на адміністративний розсуд,
колегія суддів не вбачає правових
підстав покладення обов'язку на
позивача щодо здійснення конкретних
заходів по благоустрою, проте
апеляційний суд вважає за необхідне за
зобов'язати відповідача розглянути
вказане питання по суті.

З приводу решти позовних вимог колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи,
22.03.2005 року та 15.09.2006 року позивачі
зверталися до голови Приморської
районної адміністрації із заявою про
самовільну забудову лівої частини
двору будинку АДРЕСА_1 та просили
прийняти міри згідно законодавства,
направлені на їх знесення. Свою заяву
позивачі обґрунтували тим, що ці
будівлі збудовані без відповідної
дозвільної документації та споруди
завдають їм незручностей, так як вони
мешкають на першому поверсі, а
збудовані легкі некапітальні металеві
огорожі не дають проходу до прилеглої
до будинку земельної ділянки.

06.12.2005 року, постановою Приморського
районного суду м. Одеси, яка набрала
чинності 17.12.2005 року, частково
задоволено вимоги позивачів, яким було
визнано протиправною бездіяльність
Приморської районної адміністрації
Одеської міської Ради по усуненню
перешкоди в користуванні ОСОБА_2,
ОСОБА_3 прибудинковою територією
будинку АДРЕСА_1 та зобов'язано
Приморську районну адміністрацію
Одеської міської ради прийняти рішення
(розпорядження) про зобов'язання осіб,
які вчинили самовільне будівництво,
знести споруди (гаражі) за адресою:
АДРЕСА_1.

На виконання вищевказаної постанови
від 06.12.2005 року, Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради
винесла Розпорядження № 966 «Про
знесення самовільних споруд (гаражів)
за адресою АДРЕСА_1» від 28.04.2006 року.

Про цю обставину позивачі були
проінформовані листами районної
адміністрації.

Також, рішенням Жовтневого районного
суду м. Одеси від 07.05.2002 року було
зобов'язано Жовтневу районну
адміністрацію м. Одеси винести
розпорядження про знесення у
встановленому законодавством порядку
самовільно збудовані металеві будівлі
в дворі будинку АДРЕСА_1.

Згідно розпорядження Жовтневої
районної адміністрації м. Одеси від
03.09.2002 року № 936 «Про знесення
самовільно збудованих металевих
споруд у дворі будинку АДРЕСА_1»,
інспекції ДАБК було доручено провести
знос металевих споруд - навісів та
огорожі, що знаходяться у лівій частині
двору будинку АДРЕСА_1, які були
самовільно збудовані мешканцями кв.
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_9.

Згідно відповіді Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 04.04.2005 року № Б-267/3 на території
двору АДРЕСА_1 містяться сараї, гаражні
споруди та металеві огорожі (всього 10
штук). Кам'яні будівлі в кількості 3 штук
внесені в інвентарні плани, три гаражні
будівлі належать кв. АДРЕСА_4 -
розпорядження Жовтневої районної
адміністрації № 456 від 14.04.1994 року, кв. 3 -
розпорядження Жовтневої районної
адміністрації № 986 від 21.12.1990 року, кв.
АДРЕСА_5 - розпорядження Жовтневої
районної адміністрації № 986 від 14.04.1990
року, договір від 21.12.1990 року. Одна з
металевих огорож знесена, а на три з
них, які приспособлені під сараї (не
гаражі) своїм листом за № 919 від 08.12.200
року Жовтнева районна адміністрація
надала дозвіл на їх використання до
реконструкції двору в цілому.

Також Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради
було прийнято розпорядження №909 від
07.05.2007 року «Про знесення самовільно
улаштованих огорож з навісами для
зберігання автотранспорту,
розташованих на території двору
житлового будинку АДРЕСА_1», яким було
зобов'язано зазначених у розпорядженні
осіб в термін до 30.05.2007 року знести
самовільні споруди.

Після спливу цього терміну та не
виконання останнього розпорядження
Приморська районна адміністрація м.
Одеси 01.07.2007 року підготувала та 10.07.2007
року подала до суду позов до чотирьох
осіб, щодо зобов'язання їх знести
самовільно улаштовані споруди.

Відповідно до довідки начальника
дільниці № 7 Комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс» ОСОБА_8
від 31.08.2010 року, комісією було обстежено
споруди в дворі будинку АДРЕСА_1 та
вказано, що одно з них належить ОСОБА_1
на праві приватної власності, інші
використовуються мешканцями будинку
на підставі рішення домової ради,
рішення Жовтневої районної ради №456
від 14.04.1994 року та можуть бути збережені
до реконструкції двору.

Тобто, заходи щодо демонтування інших
гаражів, які не зазначені у
розпорядженні Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
№909 від 07.05.2007 року, обумовлені
наявністю відповідного рішення
Жовтневої районної ради м. Одеси №456
від 14.04.1994 року, яке, на час розгляду
справи, не визнано протиправним та не
скасоване.

Отже, відмовляючи у задоволенні у цій
частині позовних вимог, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради, діючи в межах
наданих їй повноважень, не допустила
протиправної бездіяльності та не
порушила прав позивачів, а доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивачі
частково довели суду ті обставини, на
які вони посилались в обґрунтування
заявлених вимог.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні позовних вимог
щодо визнання протиправним
бездіяльності відповідача з приводу
розгляду звернення неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосовані норми
матеріального, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому,
керуючись ст. 202 КАС України, постанова
суду першої інстанції в цій частині
позовних вимог підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою слід
задовольнити адміністративний позов
частково.

З приводу решти позовних вимог,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Вирішуючи питання щодо судових
витрат, колегія суддів зазначає, що
згідно з частиною 3 ст. 94 КАС України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем сплачено судових витрат на
суму 135,49 грн. (а.с.1, 34-36, 70, 95-96, 119-120, 201-202 ),
у зв'язку з чим, суд присуджує
позивачам 60 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у справі № 1522/17816/12 - в частині
позовних вимог щодо визнання
протиправної бездіяльності
відповідача щодо розгляду питання з
приводу благоустрою двору по АДРЕСА_1
протиправною - скасувати .

Ухвалити в цій частині позовних
вимог нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради щодо не розгляду
питання по благоустрою двору будинку
по АДРЕСА_1 , зазначених у зверненні
ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 15 вересня 2009 року.

Зобов'язати Приморську районну
адміністрацію Одеської міської ради
розглянути звернення ОСОБА_2, ОСОБА_3
щодо благоустрою двору від 15 вересня
2006 року по суті.

В решті позовних вимог
постанову суду залишити без змін.

Стягнути з Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 60 (шістдесят)
гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 19 травня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян