Справа № 569/1216/14-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"08" травня 2014 р.
Справа № 569/1216/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "24" лютого 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в
якому просив визнати протиправною
відмову Управління пенсійного фонду
України у м.Рівне у перерахунку та
виплаті йому пенсії по інвалідності,
відповідно до ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до довідки №39 від 12 серпня 2013 року,
виданої Публічним акціонерним
товариством "Рівнепасвантажтранс";
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м.Рівне здійснити
перерахунок та виплатити йому,
починаючи з 05 вересня 2013 року, пенсію по
інвалідності згідно з ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до довідки № 39 від 12 серпня 2013 року,
виданої Публічним акціонерним
товариство "Рівнепасвантажтранс".

Постановою Рівненського
міськрайонного суду Рівненської
області від 24 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області
про зобов'язання провести
донарахування та виплату коштів
відповідно до Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" задоволено.

У апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у м. Рівне
Рівненської області, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
постанову скасувати та відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як вірно встановлено судом, позивач є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та пенсіонером 1 групи інвалідності,
яка настала внаслідок захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України Малинського
району Житомирської області.

05 вересня 2013 року позивач звернувся до
Управління пенсійного фонду України в
м.Рівне з заявою про перерахунок пенсії
із урахуванням постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року №1210 згідно довідки №б/н за
вихідним №26 від 04 червня 2013 року,
виданої Публічним акціонерним
товариством "Рівнепасвантажтранс".

Листом Управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне від 19 вересня 2013 року
№386/13 позивачу було відмовлено у
перерахунку пенсії по інвалідності у
зв'язку з тим, що первинні документи, що
підтверджують факт участі позивача в
роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС та
документи, які б свідчили про
нарахування заробітної плати в
підвищених розмірах на державному
зберіганні не знаходяться.

Пунктами 1,4 пункту 3 Порядку обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 23 листопада 2011
рок №1210 передбачено, що цей порядок
визначає механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися, виходячи з заробітної
плати, одержуваної за роботу в зоні
відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків; у
разі коли особа пропрацювала в зоні
відчуження менше календарного місяця в
1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час в одному з неповних
календарних місяців роботи протягом
цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження.

У такому разі, заробітна плата за весь
фактично відпрацьований час ділиться
на число відпрацьованих днів, а
одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні
роботи припали на вихідні і святкові
дні розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

В урядовій постанові №1210 закладено
принцип осучаснення заробітку за 1986 -
1990 роки, тобто той же принцип, який з 2004
року діє в Україні відносно трудових
пенсій. Тобто, розмір пенсій
прив'язаний до заробітку.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", видача
довідок про період роботи (служби) по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями.

Як вбачається з довідки №39 від 12 серпня
2013 року, виданої Публічним акціонерним
товариством "Рівнепасвантажтранс",
визначається розмір заробітної плати
позивача за роботу у зоні відчуження із
детальним описом складових заробітної
плати.

Довідка видана на підставі розрахунку
старшого інспектора територіальної
державної інспекції з питань праці у
Рівненській області Бориса О.І.

Розрахунок проведений у відповідності
із роз'ясненням Мінпраці України від 24
квітня 1997 року №06-1695. Даний розрахунок
підтверджений в.о начальника інспекції
Карпюком Н.П.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується, що сумніватись у
достовірності розрахунку немає
підстав, оскільки він проведений
згідно діючих у період з 25 травня 1986
року по 27 травня 1986 року нормативних
актів, коли позивач був відряджений в
зону відчуження: Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС "Про умови
оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств
і організацій зони Чорнобильської АЕС"
від 07 травня 1986 року №524-156; Постанови
державного комітету СРСР по праці і
соціальним питанням і Секретаріату
Всесоюзної Центральної ради
професійних спілок від 07 травня 1986 року
№153/10-43; Постанови ради міністрів
Української РСР від 08 травня 1986 року
№168-5; Постанови Ради Міністрів
Української СРСР і Всезоюзної
Центральної Ради професійних спілок
від 05 червня 1986 року №665-195; Постанови
Ради міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 10 червня 1986 року
№207-7.

Перелічені акти законодавства мали
відповідні ознаки втаємничення, що і
призвело до неналежного розрахунку
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження. Дана обставина не може бути
причиною позбавлення позивача права на
пенсію.

Відповідно до роз'яснення Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 5 жовтня
1973 року №13/30, затвердженого постановою
держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 5 жовтня 1973 року №266/30 робітникам,
яким годинні тарифні ставки за
основним місцем робот були встановлені
при 7 (8) годинному робочому дні,
перерахунок тарифних ставок на 6
годинний робочий день провадився таким
чином: відповідна годинна тарифна
ставка при 7 (8) годинному робочому дні
множилася на середню тривалість
робочого часу в годинах за місяць (173,1
год.), а одержаний результат ділився на
середню тривалість робочого часу за
місяць при 6 годинному робочому дні (152,5
год.).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 1 постанови ради Міністрів УРСР
і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7
оплата праці працівників підприємств,
установ та організацій, відряджених у
зону відчуження для виконання робіт,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС провадилася у ІІ, ІІ, І
зонах небезпеки у 4,3,2 кратному розмірах
тарифної ставки понад середньомісячну
заробітну плату, яка відповідно до
чинного законодавства зберігалась за
основним місцем роботи.

Визначення середнього показника
кратності проводилось відповідно до
листа Міністерства соціального
захисту населення України 24 квітня 1997
року №06-1635.

Якщо працівник на протязі робочого дня
виконував роботи у різних зонах
небезпеки і неможливо виділити
хронологічний порядок виконання робіт
по конкретній зоні, для розрахунку
оплати застосовується середній
показник кратності (СПК), який
визначається шляхом ділення суми
годинно-кратності по зонах небезпеки
на тривалість роботи в зонах
відчуження: СПК = (/Т1 х К1/ + /Т2 х К2/ + /Т3 х
К3/ + /Т4 К4/) : (Т1 + Т2 + Т3 + Т4), де Т1, Т2, Т3, Т4 -
тривалість роботи відповідно у 3,2,1,
зоні і зоні особливого контролю; К1, К2,
К3, К4 - кратність оплати праці у 3,2Ю1 зоні
і зоні особливого контролю.

Оскільки Постановою держкомпраці СРСР
та секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986
року №153/10-43 визначено норму робочого
часу у зоні відчуження протягом дня у
шість годин, а фактично позивач
виконував роботи за режимом 9-ти
годинного робочого дня, різниця являє
собою надурочний час, який в розумінні
статті 106 КЗпП України підлягає оплаті
за перші дві години в полуторному
розмірі, за наступні години в
подвійному розмірі.

Оплата праці в зоні відчуження у
святкові дні та вихідні дні
провадилась за правилами статті 107 КЗпП
України за фактично відпрацьовані у
святковий чи вихідний день години, із
застосуванням показників кратності:
відрядникам - за подвійними відрядними
розцінками; працівникам, праця яких
оплачується за годинними або денним
ставками, - у розмірі подвійної
годинної або денної ставки;
працівникам, які одержують місячний
оклад (наприклад лікарям) у розмірі
одинарної годинної або денної ставки
зверх окладу, якщо робота провадилась в
межах місячної норми робочого часу, і в
розмірі подвійної годинної або денної
ставки зверх окладу, якщо робота
провадилася понад місячну норму.

Відповідно до ст.ст.67, 68 КЗпП
Української РСР загальним вихідним
днем є неділя. На підприємствах, де
робота не може бути перервана в
загальний вихідний день у зв'язку з
необхідністю обслуговування населення
(магазини, підприємства побутового
обслуговування і інші), вихідні дні
встановлювалися місцевими радами
народних депутатів.

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня
1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Встановлені граничні
розміри премій було дозволено
підвищувати до 60% тарифної ставки
(окладу) на місяць.

Додаткова оплата праці в зоні
відчуження в нічні години постановою
ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року №207-7 встановлена за
кожну годину роботи в нічний час в
розмірі 35% тарифної ставки.

Станом на час розгляду справи в суді,
довідка №39 від 12 серпня 2013 року, видана
ПАТ "Рівнепасвантажтранс" щодо
розрахунку оплати праці позивача в
зоні відчуження відповідає вимогам,
встановленим щодо видачі таких
довідок, не скасована, не визнана
недійсною, розрахунок підтверджений
відповідними посадовими особами,
відповідальність за достовірність
таких довідок несе орган, який видав
таку довідку.

Інших доказів, які б підтверджували
недостовірність вищевказаної довідки,
відповідачем у відповіді не надано,
відсутні будь-які судові рішення про
скасування цієї довідки чи визнання її
недійсною, а тому зазначена довідка
відповідає фактичним нарахуванням.

Оскільки, постанову від 24.02.2014 р.
Рівненським міським судом винесено
відповідно до позовних вимог з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції у справі.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову від "24" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "13" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

4-третій особі: - ,