Справа № 2010/7498/12 (2а/619/16/13)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/7293/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області про перерахунок пенсії,

встановив:

11 грудня 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області незаконними; зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області провести перерахунок
призначеної позивачу пенсії за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд протягом усієї трудової
діяльності у відповідності до наданих
документів про заробітну плату за 1977-1992
роки та призначити йому пенсію з часу
звернення з заявою про призначення
пенсії.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 21
листопада 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року скасовано постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 21 листопада 2013
року та залишено позов без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач вказує на
помилкове застосування судами
апеляційної інстанції приписів статей
99, 100 КАС України, оскільки попередні
звернення з позовами до суду про
перерахунок пенсії призупиняє у даній
справі перебіг строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просив залишити її без
задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що з 18 грудня 2010
року позивачу призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та розраховано заробітну
плату відповідно до статті 40
зазначеного Закону з урахуванням
періоду заробітної плати за період з 1
січня 1986 року по 31 грудня 1990 року -
60 календарних місяці (за
довідкою про заробітну плату, виданою
Харківською державною зооветеринарною
академією від 14 жовтня 2010 року № 389) та
за даними персоніфікованого обліку за
період страхового стажу з 15 грудня 2003
року по 30 червня 2004 року, з 22 серпня 2006
року по 16 серпня 2007 року та з 01 квітня 2008
року по 25 листопада 2010 року, з
виключенням періоду заробітку до 10
відсотків тривалості страхового стажу,
врахованого в одинарному розмірі.

05 січня 2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі з заявою про
перерахунок пенсії за довідкою про
заробітну плату, видану Дергачівським
державним підприємством "Агросервіс",
за період з листопада 1977 року по
січень 1979 року та з жовтня 1979 року по 31
грудня 1982 року.

12 січня 2012 року розпорядженням
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі відмовлено
позивачу у перерахунку пенсії,
зазначивши, що відсутні первинні
документи щодо підтвердження розміру
заробітної плати.

Листом Управлінням Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області від 03 лютого 2012
року № 311-02/11 повідомлено позивачу про
відмову у перерахунку пенсії.

Не погодившись з такими діями
відповідача, позивач заявив цей позов.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наявності права у
позивача на перерахунок призначеної
пенсії за будь-які 60 календарних
місяців підряд протягом усієї трудової
діяльності у відповідності до наданих
ним документів про заробітну плату за
1977-1982 роки та поважності пропуску
строку для звернення до суду.

Харківський апеляційний
адміністративний суд, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, виходив
з того, що позивач пропустив
шестимісячний строк звернення до суду
за захистом порушеного права,
відповідно до статей 99, 100 КАС України.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду.

Відповідно до приписів частин першої -
третьої статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Дана норму суд коментує так, що строком
звернення до суду є строк, у межах якого
особа, яка має право на позов, повинна
звернутися до адміністративного суду
для захисту своїх прав у
публічно-правових відносинах.

Наслідки пропуску цього строку
встановлені статтею 100 КАС, відповідно
до якої адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

При цьому, поважними можуть бути такі
підстави, за яких особа не могла б
вчинити процесуальну дію в строк,
визначений законом.

Між тим, звернення позивача до
адміністративного суду поза межами
шестимісячного строку з підстав, про
які позивач зазначив у касаційній
скарзі, не унеможливлювали
скористатися своїм правом на подачу
позову в строк, визначений статтею 99
КАС України, оскільки ці дії здійснені
за волею самого позивачем та не
залежали від будь-яких подій, а відтак
зазначені скаржником обставини жодним
чином не перешкоджали йому вчасно
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Таким чином, дії позивача з
неодноразового подання та подальшої
відмови від позовів, направлені, за
доводами позивача, на позасудове
врегулювання спору з відповідачем, не
можуть свідчить про поважність причин
пропуску встановленого строку.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної
інстанції правомірно не визнав
поважними причинами пропуску строку
звернення до адміністративного суду,
які полягали у звернені позивача з
ідентичними позовами в межах
шестимісячного строку, та залишені
судом без розгляду у зв'язку з відмовою
від них.

Окрім того, колегія суддів критично
ставиться до тлумачення позивачем
положень частини третьої статті 155 КАС
України, відповідно до якої, особа,
позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Так, вказана норма означає, що подання
позову з порушенням вимог КАС України
або відмова позивача від позову,
прийнята адміністративним судом, тобто
обставина неухвалення судом рішення по
суті заявлених вимог з вини або
ініціативи позивача, жодним чином не
впливає на перебіг строку звернення до
суду, дотримання якого є обов'язковим
для всіх учасників адміністративного
судочинства.

Отже, скасовуючи судове рішення першої
інстанції та залишаючи позов без
розгляду, суд апеляційної інстанції не
порушив норми процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями статями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: