Справа № 825/3518/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
825/3518/13-а ( у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання дій протиправними, скасування
наказів та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі по тексту - відповідач)
про визнання протиправними дій
Чернігівської МДПІ щодо зменшення
ОСОБА_2 розміру премій за період з 01
червня 2007 року по травень 2010 року,
включно; визнання протиправними та
скасування наказів начальника
Чернігівської МДПІ в частині зменшення
ОСОБА_2 розміру премії, а саме: наказ №
219 від 19.06.2008 року за травень 2008 року на 10
%, наказ №289 від 20.08.2008 року за липень 2008
року на 50 %, наказ № 320 від 22.09.2008 року за
серпень 2008 року на 50 %, наказ № 358 від
22.10.2008 року за вересень 2008 року на 20 %,
наказ № 67 від 23.02.2009 року за січень 2009
року на 50 %, наказ № 95 від 20.03.2009 року
за лютий 2009 року на 50 %, наказ № 135 від
21.04.2009 року за березень 2009 року на 50 %,
наказ № 473 від 30.11.2009 року за жовтень 2009
року на 20 %, наказ № 511 від 23.12.2009 року за
листопад 2009 року на 20 % наказ № 58 від
30.01.2010 року за грудень 2009 року на 20 %,
наказ № 202 від 22.04.2010 року за березень 2010
року на 50 %; визнання протиправними дій
Чернігівської МДПІ щодо зменшення
розміру премії ОСОБА_2 за червень 2007
року на 50 %, за жовтень 2007 року на 20 %, за
листопад 2007 року на 50 %, за грудень 2007
року на 25 %, за червень 2008 року на 100 %, за
липень 2008 року на 100 %, за жовтень 2008 року
на 20 %, за квітень 2009 року на 50 %, за
травень 2009 року на 100 %, за січень 2010 року
на 20 %, за лютий 2010 року на 20 %, за квітень
2010 року на 50 %, за травень 2010 року на 100 %;
зобов'язання нарахувати та виплатити
позивачу недоплачену премію у розмірі
100 відсотків за період з 01 червня 2007
року по травень 2010 року, включно, з
урахуванням виплачених сум премії за
вказаний період.

Чернігівський окружний
адміністративний суд своєю ухвалою від
29 листопада 2013 року адміністративний
позов залишив без розгляду.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року та постановити нову, якою
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду. На
думку апелянта, зазначену ухвалу суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення позов
убез розгляду, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущений
строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із
наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Виходячи зі змісту прохальної частини
позовної заяви, предметом позову є
вимоги про визнання протиправними дій
та рішень про зменшення премії за
період з 2007 по 2010 рік.

Позивач звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду
09.04.2012 року.

Суд встановив, що ухвалою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
адміністративний позов ОСОБА_2
залишено без розгляду з підстав
пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2013 року
ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10.04.2012 року
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09.08.2012 року,
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
постанова Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09.08.2012 року
в частині задоволення вимог ОСОБА_2
щодо проведення компенсації сум
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати за період з 01
червня 2007 року по травень 2010 року
включно у відповідності до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати» № 159 від 21 лютого
2001 року скасована. В цій частині позову
- відмовлено. Інша частина позовних
вимог залишена без змін.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що ухвалою Вищого адміністративного
суду від 03.09.2013 року постанова
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 09.08.2012 року
та постанова Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
скасовані та справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. В судовому рішенні зазначено,
що судом першої інстанції не було
вирішено питання щодо можливості
застосування до спірних правовідносин
наслідків, передбачених статтею 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, в той час, як до спірних
правовідносин при визначенні строку
звернення до суду мають
застосовуватися приписи Кодексу
адміністративного судочинства
України, а відповідач наголошував на
недотриманні позивачем встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку звернення
до адміністративного суду. Вказана
обставина була залишена поза увагою й
судом апеляційної інстанції, який
вказаного порушення не усунув.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

В межах спірних правовідносин, що є
предметом розгляду, даний спір є
публічно-правовим з приводу
проходження публічної служби, а тому
частина третя статті 99 КАС України, є
спеціальною нормою, що підлягає
застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу стало відомо про спірні
накази та зменшення розміру премій за
період з 2007 по 2010 рік під час
проходження служби з листа-відповіді
від 31.03.2011 року № 848/с/05-037, який він
отримав 18.04.2011 року (т. 1 а.с.161-162). Отже,
саме з цього часу у позивача виникло
право на їх оскарження.

Однак, адміністративний позов подано
09.04.2012 року, тобто з пропущенням
місячного строку звернення до
адміністративного суду.

Тому посилання позивача на рішення
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2013 року
як на підставу застосування до даних
правовідносин положень КЗпП України,
судом до уваги не приймаються, оскільки
в ухвалі Вищого адміністративного суду
від 03.09.2013 року по справі 2а/2570/2436/2012
зазначено, що «…до спірних
правовідносин при визначенні строку
звернення до суду мають
застосовуватись приписи Кодексу
адміністративного судочинства
України. Вказана обставина була
залишена поза увагою й суду
апеляційної інстанції, який вказаного
порушення не усунув». (т. 2 а.с.30).

Відповідно до частини другої статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрало законної сили, в
одній справі не можуть оспорюватися в
іншій справі за участю тих самих
сторін.

Отже, рішення Вищого адміністративного
суду від 03.09.2013 року по справі 2а/2570/2436/2012
є обов'язковим для виконання при
розгляді даної справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
поважними причинами пропуску строку
звернення до суду визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, що оскаржує
рішення та пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, позивач
під час звернення до суду та в ході
судового засідання не навів
аргументів, які свідчать, що причина
пропуску строку звернення до суду має
об'єктивний і незалежний від позивача
характер, і які пов'язані з дійсними
істотними труднощами у реалізації
права звернення до суду в межах строку,
визначеного частиною третьою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Приймаючи до уваги, що позивачем строк
звернення до суду, передбачений
частиною третьою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений, обґрунтованого клопотання
щодо поновлення строку позивачем не
заявлено, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позовна заява
підлягає залишенню без розгляду.

У відповідності до вимог статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про залишення
адміністративного позову без розгляду,
а тому, апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає залишенню без задоволення, а
ухвала суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.