Справа № 704/1489/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа № 876/881/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Нижньоворітської сільської
ради, Комунального підприємства
«Нижньоворітський ком сервіс» на
постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 20 грудня 2012
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Нижньоворітської
сільської ради, третіх осіб: відділу
Держкомзему у Воловецькому районі,
Комунального підприємства
«Нижньоворітський комсервіс» про
визнання недійсним рішення, державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

3 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Воловецького районного суду
Закарпатської області з
адміністративним позовом до
Нижньоворітської сільської ради,
третьої особи відділу Держкомзему у
Воловецькому районі про визнання
недійсним та скасування рішення
Нижньоворітської сільської ради 18
сесії шостого скликання № 274 від 22
листопада 2012 року в частині відмови у
виділенні земельної ділянки розміром
0,1530 га для обслуговуванн ТЦ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЯЯ №109664 від 1 листопада 2012 року.

Воловецьким районним судом залучено до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог Комунальне
підприємство «Нижньоворітський
комсервіс».

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 20
грудня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено
повністю. Скасовано пункт другий
рішення вісімнадцятої сесії шостого
скликання Нижньоворітської сільської
ради № 274 від 22 листопада 2012 року «Про
відміну рішень Нижньоворітської
сільської ради згідно постанови суду
від 31.10.2012 року, справа № 704/1297/2012 за
позовом ОСОБА_1 до Нижньоворітської
сільської ради» в частині відмови
ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки
площею 0,1530 га для обслуговування ТЦ
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Визнано недійсним
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою серія
ЯМ №109664, виданий комунальному
підприємству «Нижньоворітський
комсервіс» 01 листопада 2012 року на
земельну ділянку площею 0,0462 га.
Скасовано рішення сімнадцятої сесії
шостого скликання Нижньоворітської
сільської ради № 265 від 12 вересня 2012
року «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у постійне користування КП
«Нижньоворітський комсервіс» для
будівництва та обслуговування ринку»,
на підставі якого видано державний акт
на право постійного користування
земельною ділянкою серія ЯМ №109664,
виданий Комунальному підприємству
«Нижньоворітський комсервіс» 01
листопада 2012 року.

З таким судовим рішенням не погодилися
Нижньоворітська сільська рада
Воловецького району та КП
«Нижньоворітський Комсервіс» та
подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Нижньоворітська
сільська рада зазначила, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, прийняв
незаконне, необґрунтоване та
необ'єктивне рішення, висновки
викладені у постанові не відповідають
фактичним обставинам справи. Зокрема,
апелянт вказав, що висновок суду, що
торговий центр «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
належить позивачу, знаходиться на
земельній ділянці 0,153 га є
безпідставним, оскільки жодного доказу
цього надано не було. Витяг з реєстру
про державну реєстрацію прав № 29364961
від 21 березня 2011 року підтверджує
тільки право власності на споруду.
Також не надано жодного доказу, що
земельна ділянка 0,1530 га належала
попередньому власнику будівлі або була
закріплена за цією спорудою. Тому суд
безпідставно послався на ст. 120
Земельного кодексу України. Посилання
суду першої інстанції на
«Містобудівельне обґрунтування
розміщення та функціонування
торгово-готельного комплексу по
АДРЕСА_1», оскільки воно стосується
саме торгово-готельного комплексу, а не
торгового центру, до якого ОСОБА_1
добудував ресторан і готель на
земельній ділянці, яка йому не
належить. Тому апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову .

Третя особа Комунальне підприємство
«Нижньоворітський комсервіс» в
апеляційній скарзі зазначило, що суд
першої інстанції безпідставно
скасував рішення Нижньоворітської
сільської ради №265 від 12 вересня 2012
року «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у постійне користування КП
«Нижньоворітський комсервіс» для
будівництва та обслуговування ринку»,
а також акт про право постійного
користування земельною ділянкою,
порушивши права та законні інтереси
цього підприємства. При розгляді
справи, суд не з'ясував, чи є в позивача
дійсно право на спірну земельну
ділянку, а те, що він може претендувати
на неї є голослівним твердженням.
Містобудівне обґрунтування, на яке
посилається ОСОБА_1 як на підставу для
надання йому земельної ділянки,
стосується не торгового центру, який
він придбав, а торгово-готельного
комплексу, де позивач добудував зал
ресторану і готель на земельній
ділянці, на яку не має прав. Судом
неправильно застосовано норми
матеріального права, оскільки без
встановлення права на земельну ділянку
у попереднього власника будівлі ТЦ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» зробив висновок про
наявність прав на землю у позивача.
Також судом не встановлено порушень
закону при переданні в постійне
користування КП «Нижньоворітський
Комсервіс» земельної ділянки площею
0,0462 га, проте безпідставно зроблено
висновок про незаконність такої
передачі. Крім того, суд при розгляді
справи не врахував норми ст. 123
Земельного кодексу України, згідно
якої особа, яка зацікавлена в одержанні
у користуванні земельної ділянки із
земель комунальної власності за
проектом землеустрою щодо її
відведення, звертається з клопотанням
про надання дозволу на його розробку до
відповідної сільської ради. Позивач
цього не дотримався, а тому підстав
вважати, що скасованими рішеннями та
актом порушені його права немає. Також
апелянт зазначив, що суд першої
інстанції вийшов за межі позовних
вимог, розглянув справу упереджено.
Тому просив скасувати постанову суду й
прийняти нову - про відмову в позові.

У судовому засіданні представники
апелянта КП «Нижньоворітський
Комсервіс» Шкомар М.І. та
Нижньоворітської сільської ради
Захарчук Г.П. підтримали апеляційні
скарги та пояснили, що позивач не надав
жодних доказів на підтвердження його
прав на спірну земельну ділянку.
Підстав для скасування державного акту
третьої особи на земельну ділянку
немає, так як згідно рішення органу
місцевого самоврядування на ній
розташований комунальний ринок.
Просили скасувати оскаржувану
постанову та відмовити в позові ОСОБА_1
за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 подав заперечення на
апеляційні скарги, зазначивши, що
оскаржувана постанова Воловецького
районного суду є законною та
обґрунтованою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що
його торговельний центр розташований
на земельній ділянці 0,1530 га., але
сільська рада безпідставно не надала
йому цю земельну ділянку, надавши її
частину комунальному підприємству для
розташування ринку. Просив відмовити у
задоволенні апеляційних скарг та
залишити оскаржуване судове рішення
без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є власником торгового центру
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого в АДРЕСА_1
на земельній ділянці розміром 0,1530 га,
яка раніше знаходилась у користуванні
Воловецького РайСТ.

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради № 265 від 12.09.2012 р. «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у постійне
користування КП «Нижньоворітський
комсервіс» для будівництва та
обслуговування ринку», зазначеному
підприємству передано в постійне
землекористування земельну ділянку
площею 0,0462 га для будівництва і
обслуговування ринку в АДРЕСА_1, на
підставі якого видано державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ №109664.

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради № 274 від 22 листопада 2012 року ОСОБА_1
відмовлено у виділенні земельної
ділянки площею 0,1530 га для
обслуговування ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
оскільки ця земельна ділянка
знаходиться в постійному користуванні
КП «Нижньоворітський Комсервіс»
згідно державного акту.

Оцінюючи рішення Нижньоворітської
сільської ради Воловецького району №
265 від 12.09.2012 року та державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ №109664, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
частина земельної ділянки, на якій
розташований ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_1» і в
користуванні якого ця ділянка
перебувала, незаконно передана у
постійне користування КП
«Нижньоворітський комсервіс», а тому
скасував їх.

Суд першої інстанції також скасував
рішення відповідача № 274 від 22
листопада 2012 року в частині відмови
ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає висновки суду першої інстанції
щодо скасування рішення
Нижньоворітської сільської ради № 265
від 12.09.2012 р. та державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ №109664 незаконними та
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Згідно Витягу з реєстру про державну
реєстрацію прав № 29364961 від 21.03.2011 року
ОСОБА_1 є власником торгового центру
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого в АДРЕСА_1
(а.с.8).

У 2011 році позивач звернувся до
Нижньоворітської сільської ради
Воловецького району із заявою про
надання йому дозволу на розробку
проекту щодо надання йому в
короткострокову оренду земельної
ділянки розміром 0,530 га в АДРЕСА_1 для
здійснення підприємницької
діяльності.

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради сьомої сесії шостого скликання №
121 від 06.05.2011 року надано дозвіл на
розробку проекту щодо відведення
земельної ділянки для зайняття
підприємницькою діяльністю в
короткострокову оренду приватному
підприємцю ОСОБА_1 для обслуговування
будівлі торгового комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по одному метру з трьох
сторін біля будівлі.

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради восьмої сесії шостого скликання №
126 від 10.06.2011 року внесено зміни в
рішення сьомої сесії Нижньоворітської
сільської ради № 121 від 06.05.2011 року та
надано дозвіл на розробку проекту щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1380 га для зайняття підприємницькою
діяльністю в короткострокову оренду ПП
ОСОБА_1.

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради шістнадцятої сесії шостого
скликання № 259 від 17.08.2012 року
відмовлено у внесенні змін «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в короткострокову оренду
площею 0,1530 га», а залишено рішення
восьмої сесії шостого скликання № 126
від 10.06.2011 року в силі.

Ці рішення Нижньоворітської сільської
ради постановою Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 31 жовтня 2012 року скасовані. Також
суд зобов'язав Нижньоворітську
сільську раду розглянути заяву ОСОБА_1
про виділення йому земельної ділянки в
розмірі 0,1530 га достатньої, згідно
геодезичної зйомки, для обслуговування
торгового центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
черговій сесії Нижньоворітської
сільської ради та прийняти рішення по
суті (а.с. 10-11).

Рішенням Нижньоворітської сільської
ради Воловецького району № 274 від 22
листопада 2012 року на підставі
вищевказаного судового рішення також
скасовано рішення цієї ради № 121 від 06
травня 2011 року, № 126 від 10 червня 2011
року, № 259 від 17 серпня 2012 року. Пунктом 2
цього рішення відмовлено ОСОБА_1 у
виділенні земельної ділянки для
обслуговування ТЦ ІНФОРМАЦІЯ_1» у
зв'язку з тим, що ця земельна ділянка
перебуває у постійному користуванні КП
«Нижньоворітський Комсервіс».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про незаконність такої
відмови, оскільки сільська рада
безпідставно відмовила позивачу у
виділенні всієї земельної ділянки
загальною площею 0,1530 га, в тому числі і
на ту її частину, на якій розташований
торговий центр «ІНФОРМАЦІЯ_1» і яка не є
спірною і не перебуває у користуванні
Комунального підприємства
«Нижньоворітський Комсервіс» згідно
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ №109664.

Тому в цій частині постанова суду є
законною, а доводи апеляційних скарг -
безпідставними.

Що стосується скасування рішення
Нижньоворітської сільської ради № 265
від 12 вересня 2012 року, яким затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у постійне
користування КП «Нижньоворітський
комсервіс» площею 0,0462 га для
будівництва та обслуговування ринку та
акту на право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ №109664, то
колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою та другою ст. 116
Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Як вбачається з матеріалів справи,
Комунальне підприємство
«Нижньоворітський комсервіс»
звернулося до Нижньоворітської
сільської ради із заявою про надання
йому земельної ділянки для будівництва
та обслуговування ринку.

Рішенням № 170 від 17 листопада 2011 року
Нижньоворітська сільська рада надала
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у постійне
користування в АДРЕСА_1 площею 0,05 га
(а.с. 25).

Рішенням № 244 від 7 червня 2012 року
погодила акт встановлення та
погодження меж в натурі на земельну
ділянку площею 0,0462 га (а.с. 27).

Згідно рішення № 265 від 12 вересня 2012
року затверджено проект землеустрою
щодо відведення у постійне
користування, в тому числі на земельну
ділянку площею 0,0462 га для будівництва
та обслуговування ринку в АДРЕСА_1 та
передано ці земельну ділянку у
постійне користування КП
«Нижньоворітський Комсервіс».

Це рішення суб'єкта владних
повноважень до суду оскаржено не було.

Згідно рішень сільської ради КП
«Нижньоворітський Комсервіс» був
виданий відповідний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ №109664.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що права та охоронювані законом
інтереси права позивача оскаржуваним
державним актом на право користування
земельною ділянкою порушені не були і
підстав для скасування цього акту в
межах цього спору немає з таких
підстав.

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Статтею 377 ЦК України встановлено, що до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, установлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача споруди
переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Отже, законодавством визначено, що з
виникненням права власності на будівлю
чи споруду до власника переходить
право власності на частину земельної
ділянки, на якій розташована належна
йому на праві власності будівля чи
споруда.

На земельну ділянку, що перевищує
визначені статтею 120 ЗК України та
статтею 377 ЦК України розміри, право
власності виникає на загальних
підставах та у порядку, визначених
чинним законодавством.

Порядок передачі у власність юридичним
особам земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності
передбачений статтею 116 ЗК України.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування» передбачено,
що до виключної компетенції
відповідної ради належить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин, які
розглядаються виключно на пленарному
засіданні ради - сесії.

Таким чином, виникнення права
власності на об'єкти нерухомості не є
безумовною підставою на надання
громадянину у власність або у
користування земельної ділянки, яку
він бажає отримати .

Обов'язковою умовою передачі у
власність земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, є наявність
позитивного рішення сесії відповідної
ради про передачу земельної ділянки у
власність або у користування.

При цьому орган місцевого
самоврядування, розпоряджаючись
землею, яка перебуває у комунальній
власності, вправі самостійно
вирішувати питання щодо наявності
підстав для передачі земельної ділянки
у власність або користування, її
розміру, виходячи з інтересів
територіальної громади, яку він
представляє.

Твердження суду першої інстанції в
оскаржуваній постанові про те, що судом
встановлено, що ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_1»
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,1530 га, яка раніше була у
користуванні Воловецького РайСТ,
матеріалами справи не підтверджені.

Під час розгляду спору суд першої
інстанції не витребував та не дослідив
жодного доказу на підтвердження факту
перебування у власності Воловецького
РайСТ або в його користуванні спірної
земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції з метою
усунення такої неповноти було
витребовано матеріали інвентарної
справи на споруду, яка розташована в
АДРЕСА_1, а також копію акту відведення
земельної ділянки в натурі
Воловецькому РайСТ.

Однак у поданій до суду технічній
документації на торговий центр
«ІНФОРМАЦІЯ_1» відсутні відомості щодо
земельної ділянки, на якій він
розташований.

Також відсутні докази перебування
спірної земельної ділянки площею 0,1530
га у власності чи користуванні
попереднього власника - Воловецького
РайСТ.

Згідно довідки відділу
Держземагенства у Воловецькому районі
Закарпатської області від 14 травня 2014
року № 0-712-0.3-903/2-14 станом на 19 грудня 2011
року реєстрація земельних ділянок
Воловецького РайСТ в АДРЕСА_1 для
обслуговування ресторану не
здійснювалася.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про те, що належна
позивачу споруда розташована на
земельній ділянці 0,1530 га не відповідає
матеріалам справи.

Посилання позивача на Містобудівне
обґрунтування розміщення та
функціонування торгово-готельного
комплексу по АДРЕСА_1 як на підставу для
надання йому земельної ділянки площею
саме 0,1530 га, колегія суддів відхиляє,
оскільки таке розроблено на площу
забудови ділянки 764 кв. м., в той час як
згідно технічного паспорту на Торговий
центр «ІНФОРМАЦІЯ_1» його площа
забудови складає 704 кв. м.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку про
те, що оспорюваним актом на право
користування земельною ділянкою КП
«Нижньоворітський Комсервіс» права
позивача не порушені, а тому суд першої
інстанції безпідставно скасував
рішення Нижньоворітської сільської
ради № 265 від 12 вересня 2012 року та акт.

Крім того, суд першої інстанції
безпідставно скасував рішення
Нижньоворітської сільської ради № 265
від 12 вересня 2012 року, яке не було
предметом оскарження. Таким чином суд
вийшов за межі позовних вимог,
порушивши принцип диспозитивності,
оскільки цим рішенням по суті не
порушено законні права позивача, про
захист яких він просить.

Тому колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку про підставність
доводів апеляційних скарг
Нижньоворітської сільської ради
Воловецького району та КП
«Нижньоворітський комсервіс».

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Цим вимогам постанова Воловецького
районного суду від 20 грудня 2012 року про
визнання недійсним державного акту на
право постійного користування
земельною ділянкою та рішення
Нижньоворітської сільської ради № 265
від 12 вересня 2012 року не відповідає, а
тому її слід скасувати в цій частині й
прийняти нову про відмову в цій частині
позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200,
202, 205, 207 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Нижньоворітської
сільської ради Воловецького району та
Комунального підприємства
«Нижньоворітський комсервіс»
задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду
від 20 грудня 2012 року у справі № 704/1489/12
скасувати в частині задоволення
позовних вимог про скасування рішення
Нижньоворітської сільської ради № 265
від 12 вересня 2012 року «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у постійне
користування КП «Нижньоворітський
комсервіс» та державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серія ЯМ №109664, виданого
Комунальному підприємству
«Нижньоворітський комсервіс» 01
листопада 2012 року. Прийняти в цій
частині нову постанову, якою в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про скасування
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯМ №109664 від 01 листопада 2012 року
відмовити.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України відповідно до статті 212
КАС України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик

Повний текст постанови виготовлено 20
травня 2014 року.