Справа № 807/893/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/893/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в особі
головуючого судді Іванчулинця Д.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовною заявою Хустської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Хустська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області звернувся з позовом у
Закарпатський окружний
адміністративний суд до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач),
якою просить: стягнути з фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 податковий борг у
сумі 2 262, 42 грн.

Ухвалою суду від 31 березня 2014 року
відкрито провадження по даній справі в
порядку скороченого провадження, яка
направлена відповідачу на адресу, що
вказана у Виписці з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, 10
квітня 2014 року до канцелярії суду
повернулося повідомлення про вручення
поштового відправлення, яке було
одержано відповідачем 05 квітня 2014 року
(а.с.18).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів - у разі якщо
протягом семи днів з дня закінчення
строку передбаченого частиною 3 цієї
статті, якщо до суду не було подано
заперечення відповідача та за умови, що
справа не розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку про можливість розгляду
справи без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі в порядку ч.4 ст.183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України на підставі наявних у справі
доказів, тобто в порядку скороченого
провадження.

Судом встановлено, що відповідно до
Виписки з Єдиного державного фізичних
осіб - підприємців 03.06.2013 року проведено
державну реєстрацію та внесено запис в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців та
місцем проживання відповідача є:
АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно вимог пп.291.3 ст.291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач зареєструвався платником
єдиного податку, тобто з 01 січня 2012 року
перейшов на спрощену систему
оподаткування, що підтверджується його
особистою заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування та
корінцем свідоцтва (а.с.7-9).

У відповідності до вимог пп.291.4 ст.291
Податкового кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку: 1) перша
група - фізичні особи - підприємці, які
не використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; 2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень. Дія цього підпункту не
поширюється на фізичних осіб -
підприємців, які надають посередницькі
послуги з купівлі, продажу, оренди та
оцінювання нерухомого майна (група 70.31
КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють
діяльність з виробництва, постачання,
продажу (реалізації) ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння. Такі фізичні особи -
підприємці належать виключно до
третьої або п'ятої групи платників
єдиного податку, якщо відповідають
вимогам, встановленим для таких груп; 3)
третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень; 4) четверта група - юридичні
особи - суб'єкти господарювання
будь-якої організаційно-правової
форми, які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб; обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень; 5)
п'ята група - фізичні особи - підприємці,
які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, не обмежена; обсяг доходу
не перевищує 20000000 гривень; 6) шоста
група - юридичні особи - суб'єкти
господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, у яких
протягом календарного року обсяг
доходу не перевищує 20000000 гривень.

У відповідності до вищезазначеної
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 надає
послуги у сфері роздрібної торгівлі
автомобільними деталями та приладдям
та роздрібною торгівлею фарбами та
склом, які згідно з вимогами пп.291.4 ст.291
Податкового кодексу України
відносяться до 2 групи.

Судом встановлено, що 17.01.2014 року
позивачем проведено камеральну
перевірку дотримання граничних
термінів сплати єдиного податку з
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності та
встановлено порушення термінів сплати
відповідачем єдиного податку з
фізичних осіб, визначений ст. 295
Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 17.01.2014 року № 20/17 (а.с.
12).

За наслідками проведеної перевірки,
складеного акту та виявлених порушень
позивачем прийнято податкове
повідомлення рішення форми "Р" від
03.02.2014 року № 0 та застосовано
фінансові санкції у розмірі 2 270, 30 грн.,
які платником сплачені частково у сумі
251, 64 грн. Залишок несплаченої суми до
бюджету становить 2 018, 66 грн. (а.с. 14).

Матеріалами справи встановлено, що
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
зобов'язаний був сплачувати єдиний
податок у 2014 році в сумі 243, 60 грн.
щомісяця до 20 числа. За лютий 2014 року
відповідач не сплатив єдиний податок у
сумі 243, 60 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
станом на 20.03.2014 року за відповідачем
рахується податковий борг по єдиному
податку у сумі 2 262, 42 грн. у тому числі 243,
60 основного платежу, 2018, 66 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, 0, 16 грн. - пені, що
підтверджується довідкою про стан
заборгованості станом на 20.03.2014 року №
603/10/0715-10-00, обліковою картою платника
(а.с. 5-6).

Відповідно до вищевказаного рішення та
додатку до нього ставка податку для
відповідача, згідно категорії послуг,
які вона надає, становить 20 відсотків
від мінімальної заробітної плати,
тобто в сумі 243 гривні 60 копійок.

Згідно вимог передбачених пп.295.1 ст.295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року. У разі якщо сільська,
селищна або міська рада приймає
рішення щодо зміни раніше встановлених
ставок єдиного податку, єдиний податок
сплачується за такими ставками у
порядку та строки, визначені
підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього
Кодексу..

Згідно пп.59.3 ст.59 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу, який забезпечується
податковою заставою, обов'язок
погасити податковий борг та можливі
наслідки його непогашення в
установлений строк, попередження про
опис активів, які відповідно до
законодавства можуть бути предметом
податкової застави, а також про можливі
дату та час проведення публічних
торгів з їх продажу.

Судом встановлено, що у відповідності
до вищезазначеної вимоги податкового
законодавства, позивач надіслав
відповідачу податкову вимогу на суму 2
270, 30 грн.та вручено йому 07.02.2014 року
(а.с.14). Однак, відповідачем не було
вжито заходів для погашення
заборгованості, яка в неї існує перед
бюджетом.

У відповідності до вимог пп.87.11 ст.87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи.

Згідно вимог передбачених пп.20.1.28 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
нарахування та сплати податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності
у результаті застосування звичайних
цін.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний

сплачувати податки, збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
ст.16 Податкового кодексу України №755-VI
від 02.12.2010 року, якою передбачені
обов'язки платника податків, одним із
обов'язків є обов'язок сплачувати
податки і збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового
кодексу України передбачено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючого
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
Кодексу адміністративного судочинства
України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 17, 70, 71, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Хустської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу -
задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1)
податковий борг у сумі 2 262 (дві тисячі
двісті шістдесят дві) гривні 42 (сорок
дві) копійки на користь Державного
(місцевого) бюджету України.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Суддя Д.В. Іванчулинець