Справа № 2а-1013/10/0370
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Київ К/800/5720/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (далі -СПД ОСОБА_1)

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.12.2012

у справі № 2а-1013/10/0370

за позовом СПД ОСОБА_1

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (далі - Луцька
ОДПІ)

про визнання нечинним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання нечинним та
скасування рішення Луцької ОДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 18.092009 № .

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.12.2012, у позові відмовлено з
посиланням на правомірне притягнення
позивача до відповідальності за
порушення порядку здійснення
розрахункових операцій при реалізації
підакцизних товарів.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, СПД ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати судові акти обох попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення по
суті спору, яким позов задовольнити.
Зокрема, скаржник зазначає, що
розчинник «Уайт-спірит» не належить до
паливно-мастильних матеріалів, а
відтак не є підакцизним товаром, у
зв'язку з чим у нього як у платника
єдиного податку відсутній обов'язок
використовувати РРО при реалізації
цього товару.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що 04.09.2009
контролюючим органом було проведено
перевірку належного позивачеві
торгового павільйону за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій. Під час цієї перевірки було
виявлено факт реалізації СПД ОСОБА_1
розчинника «Уайт-спірит» без
використання реєстратора
розрахункових операцій, що стало
підставою для застосування до позивача
1255 грн. штрафу згідно з оспорюваним
рішенням.

В силу вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Пунктом 6 статті 9 названого Закону
передбачено, що реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
-фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок застосування
спрощеної системи обліку та звітності
регулювався Указом Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємства».

Пункт 7 зазначеного Указу містить
заборону на торгівлю платниками
єдиного податку - фізичними особами,
всіма пально-мастильними матеріалами (
включаючи, як підакцизні, так і не
підакцизні).

Отже, спрощений режим оподаткування,
передбачений названим Указом, не
поширюється на діяльність з торгівлі
відповідними товарами.

На підставі цього суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що позивач, незважаючи на
перебування на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності, з
огляду на встановлений факт здійснення
торгівлі розчинником «Уайт-Спіріт»,
який належить до підакцизної групи
товарів (згідно з описом товарів за
Гармонізованою системою опису та
кодування товарів належить до бензинів
спеціальних ( код товару 2710 00 210)),
зобов'язаний здійснювати розрахункові
операції із застосуванням РРО.

Наведене, в свою чергу, обумовлює і
правильність висновку судів про
правомірність притягнення СПД ОСОБА_1
до відповідальності у вигляді штрафних
санкцій, застосованих на підставі
пункту 1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Доводи касаційної скарги відтворюють
правову позицію позивача по справі, ці
доводи були розглянуті судами першої
та апеляційної інстанцій по суті, цим
доводам було надано правильну юридичну
оцінку.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 відхилити.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.12.2012 у
справі № 2а-1013/10/0370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько