Справа № 813/3341/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без
розгляду

22 травня 2014 року
№ 813/3341/14

Львівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського
Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Вольського О.Р.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у місті Львові
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної фінансової інспекції
України про визнання протиправними дій
та скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Державної
фінансової інспекції України про
визнання протиправними дій та
скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 12.05.2014 року відкрито
провадження по даній справі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить визнати протиправним його
звільнення з посади та скасувати
накази Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 26.03.2010 р. 179-о «Про
поновлення на посаді ОСОБА_3» і від
08.04.2010 р. №227-о «Про звільнення ОСОБА_1»,
зобов'язати Державну фінансову
інспекцію України поновити його на
роботі та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Разом з позовною заявою позивачем
подано заяву про визнання поважними
причини пропуску строку звернення до
суду. В обґрунтування заяви зазначає,
що вони зу мовлені тим, що зверненню
за захистом порушених прав заважали
об'єктивні причини, які від його волі не
залежали: заважали сімейні обставини
(необхідність термінового лікування
онуки), з квітня 2010р. здійснювався
тривалий адміністративний тиск.
Вказує, що об'єктивна обставина
(захворювання онуки), яка виникла не
залежно від його волі (29.03-16.04.2010р.)
протягом строку, який було пропу щено,
і ускладнила можливість (унеможливила)
вчинення процесуальних дій у
визначений законом місячний строк була
реальною та підтверджується доказами.
Щодо здійснення адміністративного
тиску стверджує, що починаючи з квітня
2010р. позивача викликали в облпрокура
туру, в зв'язку з перевіркою витрачання
бюджетних коштів. Виклики при
зупинялись, а потім періодично
поновлювались. Зазначає, що юридично
має значення пояснення причин не
звернення до суду протягом місячного
строку встановленого ст.234 КЗпПУ і ст.99
КАСУ, а час подання заяви про визнання
поважними причини пропус ку строку
звернення до суду після спливу
місячного строку законодавством не
визначений, хоча реальний тиск в 2010-13
р.р, дійсно, був.

В судовому засіданні позивач
вказану заяву підтримав з мотивів,
зазначених у заяві, додатково зазначив,
що в місячний строк до суду він не міг
звернутися через хворобу онуки, а після
спливу місячного строку звернувся
через здійснення адміністративного
тиску на нього, який припинився у
квітні-травні 2013 року.
Адміністративний тиск полягав у
неодноразових викликах до
правоохоронних органів, порушенні ряду
кримінальних справ, проведення слідчих
дій правоохоронними органами, що
підтверджується документами,
долученими до матеріалів справи.

Представник відповідача 15.05.2014
року та 22.05.2014 року подав до суду
клопотання, в якому зазначає, що
позивачем пропущено місячний строк
звернення до суду, що підтверджується
листом Голови КРУ від 15.04.2010 р. №09-16/338
яким ОСОБА_1 повідомлено про звільнення
з роботи. Зазначає, що позивач
ознайомився з наказом про своє
звільнення та отримав трудову книжку
08.04.2010 року, що підтверджується
підписами на наказі та в особовій
справі і не спростовується позивачем.
Вказує, що відповідно до ст.100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, про що постановляється
ухвала. Просить суд відмовити в
задоволенні клопотання позивача про
визнання поважними причин пропуску
строку звернення до суду.

Суд, даючи правову оцінку
спірним правовідносинам, виходив з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Строк звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом - проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися з
адміністративним позовом, але така
позовна заява може бути залишена без
розгляду на тій підставі, що пропущено
строк звернення.

Пунктом 1 ст. 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу
законів про працю України, працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Як вбачається з позовної заяви та
матеріалів справи та підтверджується
поясненнями позивача про порушення
своїх прав (звільнення з посади) він
дізнався 08.04.2010 року під час
перебування у відрядженні у м. Києві, а
також з листа Голови КРУ від 15.04.2010 р.
№09-16/338. Отже перебіг строку звернення
до суду починається з 09.04.2010 року.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач звільнений згідно з наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від від 08.04.2010 р.
№227-о «Про звільнення ОСОБА_1», з яким
він ознайомився 08.04.2010 року, трудову
книжку отримав 08.04.2010 року, з ним
проведено повний розрахунок та що
підтвердив в судовому засіданні сам
позивач, однак до суду ОСОБА_1 звернувся
лише 07.05.2014 р.

В обґрунтування причин пропуску
строку звернення до суду ОСОБА_1
наводить наявність сімейних обставин
(необхідність термінового лікування
онуки), а з квітня 2010р. здійснення
тривалого адміністративного тиску. В
той же час, в судовому засіданні
позивач ствердив, що адміністративний
тиск припинився у квітні-травні 2013
року.

Судом не встановлено обставин, які би
свідчили про поважність пропущення
строку звернення до суду та наявність
правових підстав для поновлення строку
звернення з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

При цьому, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
відповідно до вимог КАС України
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
особою відповідних дій.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених КАС України певних
процесуальних дій. Інститут строків в
адміністративному процесі сприяє
досягненню юридичної визначеності у
публічно-правових відносинах, а також
стимулює учасників адміністративного
процесу добросовісно ставитися до
виконання своїх обов'язків. Ці строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Особливу увагу суд звертає на
те, що позовна заява може бути залишена
без розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що причини пропуску
строку звернення до адміністративного
суду не є поважними, а адміністративний
позов ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції України про визнання
протиправними дій та скасування
наказу, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підлягає залишенню
без розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 100
КАС України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Державної фінансової інспекції
України про визнання протиправними дій
та скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу-
залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Якщо ухвалу
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в
строк та в порядку, встановленому ст. 254
КАС України.

Суддя
Брильовський Р.М.