Справа № 2а-676/11/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 р.
Справа № 40970/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано - Франківського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року по справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся в суд з адміністративним
позовом до державної податкової
інспекції в Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
скасування податкових повідомлень -
рішень від 05 жовтня 2010 року №/0 та
№/0.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що за результатами
розгляду акту №2357/17/НОМЕР_1 від 30.09.2010
року щодо нього встановлені порушення
строку сплати єдиного податку та
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, якими
застосовано штрафні санкції. Оскільки
такі податкові зобов'язання визначені
спеціальним підзаконним нормативним
актом Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», який не передбачає
застосування штрафних санкцій за
виявлені перевіркою порушення, то
оспорювані податкові повідомлення -
рішення є незаконними. Крім того,
зазначає, що чинним законодавством не
передбачено подання податкових
декларацій суб'єктами підприємницької
діяльності фізичними особами, а отже
податкове зобов'язання не можна
вважати узгодженим і таким, що підпадає
під дію статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» .

Постановою Івано - Франківського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року позовні вимоги
задоволено повністю. Суд виходив з
того, що за несвоєчасну сплату
зобов'язань по єдиному податку неможна
застосовувати штрафну санкцію по
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (надалі - Закону № 2181 від 21.12.2000
року), позаяк останній не
кореспондується з Указом Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(надалі - Указ №727 від 03.07.1998 року). Тому
порядок застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку і
звітності по вищезазначеному Указу №727
від 03.07.1998 року відрізняється від
правил сплати податків за Законом № 2181
від 21.12.2000 року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідачем подано
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким задоволити апеляційну
скаргу та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Покликання маються на те, що
підприємець сплачував єдиний податок
із затримкою, тому відповідно до Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» до нього повинні
застосовуватися штрафні санкції.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2
зареєстрований як фізична
особа-підприємець. При проведенні
розрахунків до бюджету за березень -
квітень 2010 року ним допущена
несвоєчасна сплата єдиного податку, в
результаті чого відповідачем
нараховано штрафні санкції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державну підтримку малого
підприємництва» суб'єктами малого
підприємництва є, в тому числі, фізичні
особи, зареєстровані у встановленому
законом порядку як суб'єкти
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ст.5 цього Закону одним
із напрямів державної підтримки
суб'єктів малого підприємництва є
запровадження спрощеної системи
оподаткування, бухгалтерського обліку
та звітності. Застосування суб'єктами
малого підприємництва спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності здійснюється в порядку,
передбаченому Указом №727 від 03.07.1998
року .

Частиною 2 Указу №727 від 03.07.1998 року
передбачено, що суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

Згідно частини 9 «Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку»,
затвердженого наказом ДПА України 29
жовтня 1999 року № 599, який
зареєстрований в МЮУ 02.11.1999 року за №
752/4045 протягом року для платника
єдиного податку встановлюються звітні
періоди, що дорівнюють кварталу.
Протягом 5 днів після закінчення
звітного періоду платник єдиного
податку подає звіт згідно з Додатком 3
цього Порядку, який залишається у
справі платника єдиного податку.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону № 2181 від
21.12.2000 року податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Як вбачається із вищенаведеного, у
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб, платників єдиного
податку відсутнє узгоджене податкове
зобов'язання, оскільки вони подають
звіт, який носить виключно
інформаційний характер і за своїм
змістом не є податковою декларацією чи
розрахунком. Не застосовується до
позивача і приписи п.п.4.2.2. п.4.2. ст.4
Закону № 2181 від 21.12.2000 року , коли
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків,
оскільки саме на позивача покладено
відповідальність за правильність
обчислення єдиного податку, його
сплату та подання звітності (абзац 2
частини 5 Указу Президента України від
03.07.1998 року №727).

Як правильно зазначено в рішенні суду
першої інстанції, що суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні
особи, платники єдиного податку
сплачують фіксовану, визначену
відповідним рішенням органу місцевого
самоврядування, ставку єдиного
податку, розмір якої залежить від
обраного ними виду діяльності і
відповідно не проходять етап
узгодження за правилами Закону № 2181
від 21.12.2000 року , а тому фінансові
санкції, зазначені в п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17
цього Закону, до них не повинні
застосовуватись. Якщо підставою сплати
податків, яка визначена Законом № 2181
від 21.12.2000 року є узгодження
податкового зобов'язання, а зокрема на
подання податкової декларації, яку
суб'єкти підприємницької діяльності -
фізичні особи, платники єдиного
податку подавати не повинні, то й
штрафні санкції, передбачені ст.17
вказаного Закону нараховуватись не
повинні. Така ж правова позиція
викладена в листі ДПА України від 10.09.2003
року №14160/7/15-0117 «Щодо переліку
платежів, за якими не застосовуються
штрафні санкції за несвоєчасну
сплату».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що приписи п.1.2. ст.1 та п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17
Закону № 2181 від 21.12.2000 року не
кореспондуються до положення ч.2 Указу
№727 від 03.07.1998 року , оскільки, як
зазначено в п.1.2. ст.1 вказаного Закону
податкове зобов'язання визначено як
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджету або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України,
тобто має місце посилання законодавця
на інші закони України. А Укази
Президента України відповідно до
чинного законодавста є підзаконними
нормативно - правовими актами. Тому
твердження апелянта про правомірність
застосування штрафних санкцій до уваги
суду не беруться.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, постанову Івано -
Франківського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2011
року по справі № 2а-676/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга