Справа № 639/11072/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р. Справа № 639/11072/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Макаренко Я.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
на постанову Жовтневого районного суду
м. Харкова від 20.03.2014р. по справі №
639/11072/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова

про визнання відмови у призначенні
пенсії за вислугу років незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
визнання відмови у призначенні їй
пенсії за вислугу років незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії , а саме
призначити пенсію за вислугу років. .

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 20.03.2014р. адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років неправомірними.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років.

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції , надіслало апеляційну
скаргу , вважає, що під час винесення
постанови судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права , неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, що призвело до винесення
незаконного та невірного по своїй суті
судового рішення та просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова, прийняти нове рішення яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що
10.01.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова із заявою
про призначення пенсії за вислугу
років відповідно Закону України „Про
пенсійне забезпечення".

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова рішенням
від 16.04.2013 р. відмовило в призначенні
пенсії за вислугу років, посилаючись на
неможливість зарахування до
спеціального стажу період роботи
ОСОБА_1 в Центрі державного
санітарно-епідеміологічного нагляду в
Індустріальному районі м. Хабаровська
з 17.12.1991 року по 17.09.2003 р., оскільки
Переліком, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України, такий
заклад не передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
розгляді заяви ОСОБА_1 щодо призначення
позивачу за вислугу років ,
відповідачем порушено вимоги чинного
законодавства у сфері пенсійного
забезпечення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ
«Прикінцевих положень» Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особам, які на
день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
"е"-"ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок- 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-12 (надалі Закон України 1788) визначає
окремі категорії працівників інших
галузей народного господарства, які
мають право на пенсію за вислугу років,
серед яких підпунктом «е» визначені
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопаду 1993 року №909 із змінами,
внесеними постановами КМУ на 17.12.2012 рік,
затверджено Перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсії за вислугу років.

В розділі 2 Переліку визначено, що
лікарі та середній медичний персонал
(незалежно від найменування посад)
установ з проведення лабораторних та
інструментальних досліджень і
випробувань Держсанепідслужби та
територіальні органи
Держсанепідслужби (щодо працівників,
які не є державними службовцями) мають
право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до положень ст. 37 Закону
РСФСР від 19.04.1991 року № 1034-1 до системи
органів і установ Державної
санітарно-епідеміологічної служби
РСФСР входять, зокрема, центри
санітарно-епідеміологічного нагляду в
районах.

Згідно ст. 6 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасників
Співдружності Незалежних держав в
області пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року для встановлення прав
на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових підставах і за вислугу років,
громадянам держав - учасників Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої із цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до вступу в силу цієї Угоди.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що ОСОБА_1 з 16.08.1989 року по
17.09.2003 року працювала помічником
санітарного лікаря відділення гігієни
дітей та підлітків
Санітарно-епідеміологічної станції
Індустріального району м. Хабаровська.

На підставі наказу Федеральної
державної установи «Центр державного
санітарно-епідеміологічного надзору у
Хабаровському краї» №439/л від 17.12.1991
року Санітарно-епідеміологічна
станція Індустріального району м.
Хабаровська була перетворена в
державну установу - «Центр державного
санітарно-епідеміологічного надзору в
Індустріальному районі м. Хабаровська»
.

Наведені обставини підтверджуються
довідкою «Центра гігієни та
епідеміології у Хабаровському краї»
Федеральної бюджетної установи
охорони здоров'я №05/988 від 25.03.2013 року , з
якої також вбачається, що ДУ «Центр
державного
санітарно-епідеміологічного надзору в
Індустріальному районі м. Хабаровська»
після перетворення та подальшого
перейменування зберіг функції
санітарно - епідеміологічної станції
(Постанова Ради міністрів РСФСР від
01.07.1991 року №373).

Як вбачається з матеріалів справи
Професійна спілка працівників охорони
здоров'я за проханням позивач
зверталася з цього приводу за
роз'ясненням до Пенсійного фонду
України ( а.с.7,8).

Листом Департаменту пенсійного
забезпечення Пенсійного фонду України
№14343/К-102 від 04 квітня 2013 року
відповідачу повідомлено про відмову у
призначенні пенсії, так як Постановою
Кабінету Міністрів України № 1181 від
17.12.2012 року внесено зміни до вказаного
вище переліку , а саме : «слова»
«санітарно-епідеміологічні заклади»
замінено словами «установи з
проведення лабораторних та
інструментальних досліджень і
випробувань Держсанепідслужби та
територіальні органами
Держсанепіслужби ( щодо працівників,
які не є державними службовцями)»
(а.с.10).

Згідно статті 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи. Дія
Постанови КМ України № 909 від 04.11.1993
року не може поширюватися на
правовідносини, які виникли і
закінчилися до її видання відповідним
державним органом і на думку суду не
може бути правовою підставою для
відмови у призначенні пенсії.

Як вбачається з довідки «Центра
гігієни та епідеміології у
Хабаровському краї» Федеральної
бюджетної установи охорони здоров'я
№05/988 від 25.03.2013 року ДУ «Центр
державного
санітарно-епідеміологічного надзору в
Індустріальному районі м. Хабаровська»
після реорганізації та подальшого
перейменування зберіг функції
санітарно - епідеміологічної станції
(Постанова Ради міністрів РСФСР від
01.07.1991 року №373).

У даній довідці також вказано, що
ОСОБА_1 працювала в
Санітарно-епідеміологічній станції
Індустріального району м. Хабаровська,
який був перейменований в «Центр
державного
санітарно-епідеміологічного надзору в
Індустріальному районі м. Хабаровська
з 16.08.1989 року по 17.09.2003 року на посаді
помічника санітарного лікаря
відділення гігієни дітей та підлітків,
робота виконувалась повний робочій
день на повну ставку.

Тобто, відповідно до Постанови Ради
Міністрів РСФСР № 464 від 06 вересня 1991
року, робота у таких установах , де і
працювала ОСОБА_1, надавала право на
пенсію за вислугу років.

Крім того , Постановою міністерства
праці та соціального розвитку
Російської Федерації від 23 червня 2003
року №38, встановлено тотожність
найменування вищезазначених закладів,
в яких працювала ОСОБА_1 в період з
16.08.1989року по 17.09.2003 року та робота в
яких зараховується до спеціального
стажу роботи,що дає право на
призначення пенсії за вислугу років (
а.с.9).

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , що характер роботи ОСОБА_1
після перетворення однієї державної
санітарно-епідеміологічної служби в
іншу не змінився, оскільки вона
працювала саме в системі органів
Держсанепідслужби, але тільки у
Російській Федерації.

На підставі вище викладеного суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку , що відповідач неправомірно
відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії
за вислугу років, тому позовні вимоги
про визнання відмови у призначенні
пенсії за вислугу років незаконною та
зобов'язання відповідача вчинити дії
щодо її призначення обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції помилково
не відобразив в резолютивній частині
постанови висновок стосовно дати з
якої слід призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років.

Тому, колегія суддів вважає за
необхідним доповнити постанову
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 20.03.2014р. відповідно до вимог ст. 201
КАС України датою «10.01.2013р.» з якої слід
призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу
років.

На підставі встановлено , колегія
суддів зазначає , що доводи апеляційної
скарги є помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, , 205, 207, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова від 20.03.2014р. змінити.

Доповнити постанову Жовтневого
районного суду м. Харкова від 20.03.2014р.
датою « 10.01.2013р.» з якої слід призначити
ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

В іншій частині постанову Жовтневого
районного суду м. Харкова від 20.03.2014р.
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Тацій Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 19.05.2014 р.