Справа № 1603/2а-1351/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/49686/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу приватного
підприємства "Полтавське бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор"

на постанову Гадяцького районного суду
Полтавської області від 07 листопада
2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня
2013року

у справі №1603/2а-1351/12

за позовом приватного підприємства
"Полтавське бюро технічної
інвентаризації

"Інвентаризатор"

до Гадяцької міської ради
Полтавської області,

треті особи 1) Миргородське
підприємство технічної інвентаризації
та експертизи

"Інвентаризатор",

2) відкрите акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в

особі відділення № 3232/041 філії
Гадяцького відділення № 3232,

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2011 року приватне підприємство
"Полтавське бюро технічної
інвентаризації "Інвентаризатор" (далі
по тексту ПП "Полтавське БТІ
"Інвентаризатор") звернулось до суду з
позовом до Гадяцької міської ради
Полтавської області, яким просило
визнати нечинними та скасувати рішення
відповідача №206-3 від 01.07.2004року, про
присвоєння поштової адреси приміщенню
філії Гадяцького відділення № 3232/041 ВАТ
«Державний ощадний банк України» м.
Гадяч вул. Карла Лібкнехта, 7-б та
рішення відповідача №235-1 від 15.07.2004
року, про оформлення права приватної
власності на нерухоме майно за ВАТ
«Державний ощадний банк України» у м.
Гадяч вул. Карла Лібкнехта, 7-б.

Постановою Гадяцького районного суду
Полтавської області від 07 листопада
2012 року у справі №1603/2а-1351/12, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року у зазначеній
справі, в задоволені позовних вимог
відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
необґрунтованості позивачем своїх
вимог, оскільки оскаржені рішення
відповідача прийняті у відповідності з
вимогами норм законодавства, порушення
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача в процесі розгляду справи не
встановлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ПП "Полтавське
БТІ "Інвентаризатор" звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Гадяцької міської ради
Полтавської області від 30.01.2003 року №
34-10, за територіальною громадою м. Гадяч
оформлено право комунальної власності
на нежитлове приміщення,
розташоване в м. Гадяч по вул. Карла
Лібкнехта, 7, загальною площею 86,7 кв. м.,
що складає 46/100 частин приміщення.

Рішенням виконавчого комітету
Гадяцької міської ради Полтавської
області від 16.06.2004 року № 188-І
анульовано право комунальної
власності за територіальною громадою
м. Гадяч частини нежитлового
приміщення за адресою: м. Гадяч, вул.
Карла Лібкнехта, 7.

Згідно рішення виконавчого комітету
Гадяцької міської ради Полтавської
області № 206-3 від 01.07.2004 року присвоєна
поштова адреса приміщенню філії
Гадяцьке відділення № 3232/041 ВАТ
"Державний ощадбанк України" м. Гадяч,
вул. Карла Лібкнехта, 7-б.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Гадяцької міської ради
Полтавської області № 235-1 від 15.07.2004
року оформлено право приватної
власності на вказане вище нерухоме
майно за ВАТ "Державний ощадний банк
України".

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
вищевказаними нормами права особа має
право звернутись до адміністративного
суду з позовом у разі, якщо вона вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено її права, свободи
чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. При цьому, обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа повинна довести факт
порушення її прав чи охоронюваних
законом інтересів оскаржуваним
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній
справі насамперед підлягає
встановленню факт порушення прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача з боку відповідача (внаслідок
вчинення оскаржуваних дій та прийняття
оскаржуваного рішення).

Аналогічна позиція підтверджується і
змістом окремих рішень
Конституційного Суду України, зокрема,
рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997
року за конституційним зверненням щодо
офіційного тлумачення частини 2 статті
55 Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України та рішення № 9-рп/1997 від 25
грудня 1997 року за конституційним
зверненням щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі
змісту вказаних рішень
Конституційного Суду України випливає,
що кожен має право звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

В судових рішеннях судами попередніх
інстанцій зроблений вірний висновок,
що рішення виконавчого комітету
Гадяцької міської ради Полтавської
області №206-3 від 01.07.2004року та рішення
№235-1 від 15.07.2004 року не порушують права
позивача.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами досліджені оскаржені
позивачем вищезазначені рішення, їм
надано юридичну оцінку, вони прийняті
із дотриманням вимог законодавства.

Щодо порушення позивачем норм п.п.8.1, 8.2
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002 року №7/5, при
ухвалені рішень №206-3 від 01.07.2004 року та
№235-1 від 15.07.2004 року, колегія суддів
наголошує наступне.

В редакції Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 07.02.2002
року №7/5, чинній на час прийняття
спірних рішень, п.п.8.1, 8.2 були відсутні.

З огляду на наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного рішення
про відмову в задоволенні позову.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що судами правозастосування відбулось
із дотримання норм діючого
законодавства та з повним, достовірним,
неупередженим та об'єктивним
з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу приватного
підприємства "Полтавське бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" - залишити без
задоволення.

Постанову Гадяцького районного суду
Полтавської області від 07 листопада
2012року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013року у справі №1603/2а-1351/12
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: