Справа № 2-а-11769/11/1527
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-11769/11/1527

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Малиновський Олександр Миколайович
Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Суворовського
районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення заборгованості,
-

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплатити на
користь позивача разову грошову
допомогу до 5 травня за період за 2011 рік
в розмірі передбаченому Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 11 серпня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Зобов'язано Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради нарахувати та виплатити
на користь ОСОБА_1 щорічну одноразову
грошову допомогу до 5 травня згідно
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у восьмикратному розмірі
мінімальної пенсії за віком
встановленої на 2011 рік за виключенням
виплаченої раніше суми.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволені позову відмовити.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ої групи та
має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни-учасників бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, та відповідно до вимог ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня має право
на одержання разової грошової допомоги
у розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції позивач посилався на те, що
виплата йому разової грошової допомоги
до 5 травня здійснювалась у розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у
зв'язку з чим просив стягнути з
відповідача недоплачені суми
зазначеної допомоги.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог, зважаючи
на наступне.

Так, відповідно до статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога, зокрема, інвалідам
2-ої групи у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком.

Позивачу у 2011 році виплачена допомога
до 5 травня у розмірі, що передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 341 від 04.04.2011 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», що є значно меншим, ніж
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
встановлено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Однак, зміни, внесені підпунктом «б»
підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний
бюджет України на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року N 10-рп/2008).

Після визнання зазначених положень
неконституційними, ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» відновила свою
дію у попередній редакції.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, оскільки у 2011 році дія ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» зупинена не була, та іншого
порядку здійснення вказаних виплат
Законом передбачено не було, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що щорічна разова грошова
допомога інваліда війни 2-ої групи до 5
травня повинна виплачуватися у
розмірі, що становить 8 мінімальних
пенсій за віком.

Крім того, слід зазначити, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», оскільки
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України.

Також, слід зазначити, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
при обчисленні щорічної разової
грошової допомоги інвалідам війни за
основу береться розмір мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність
визначається щорічно в Законі України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
розміри разової грошової допомоги до 5
травня позивачу повинні
нараховуватись виходячи з вказаних
розмірів прожиткового мінімуму.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Суворовського
районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов