Справа № 816/1370/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1370/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кулик-Куличок О.Л.,

представника позивача - Кішка Д.О.,

представника відповідача - Гриценка
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" (далі- позивач, ТОВ
"Оржицький цукровий завод")
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі- відповідач, Лубенська
ОДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 16.12.2013.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилався на безпідставність
висновків відповідача про завищення
суми податкового кредиту за серпень 2013
року та зменшення у зв'язку з цим суми
від'ємного значення податку на додану
вартість у розмірі 6403,00 грн,
стверджуючи, що податкову накладну № 14
від 27.08.2012 було включено до податкового
кредиту у серпні 2013 року відповідно до
п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу
України, але в результаті технічної
помилки невірно вказано дату виписки
податкової накладної (27.08.2013 замість
27.08.2012), яку виправлено згідно п. 50.1.
статті 50 Податкового кодексу України
шляхом подання уточнюючого розрахунку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, мотивуючи
свою позицію тим, що завищення
позивачем податкового кредиту у
розмірі 6402,50 грн зумовлено включенням
позивачем до складу податкового
кредиту у серпні 2013 року суму податку
на додану вартість у розмірі 6402,50 грн,
сплачену на підставі податкової
накладної № 14 від 27.08.2012, за
відсутності відображення контрагентом
позивача - ТОВ "Стад" вказаної
податкової накладної у податковому
зобов'язанні за серпень 2013 року. Також
вказував на порушення позивачем
терміну формування податкового
кредиту за рахунок податкових
накладних з датою виписки понад 365 днів.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, виходить з
наступного.

29.11.2013 працівниками Лубенської ОДПІ
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ "Оржицький
цукровий завод" у податковій звітності
з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складно акт
№ 1036/22-05463791 від 29.11.2013, в якому
зафіксовано порушення ТОВ "Оржицький
цукровий завод" приписів пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення суми
податкового кредиту у розмірі 6402,50 грн,
заявленого в поданому 30.10.2013
уточнюючому розрахунку за серпень 2013
року (а.с.5-6).

На підставі акту перевірки Лубенською
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 16.12.2013,
яким зменшено позивачу розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за серпень 2013 року у
сумі 6403,00 грн (а.с.7)

За наслідками адміністративного
оскарження скарги позивача залишені
без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення- без змін (а.с.8-11).

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню, суд
виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України (надалі
-ПК України) визначено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому, п. 198.6 ст. 196 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ "Стад" укладено договір поставки №
4 від 16.06.2012, відповідно до якого ТОВ
"Стад" зобов'язувався передати витратні
матеріали, необхідні для виробництва
цукру, а ТОВ "Оржицький цукровий завод" -
прийняти та оплатити товар, яким згідно
специфікації є НАБАК - національний
антибактеріальний комплекс" (а.с.34-36).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Стад" виписано накладну № 14 від
27.08.2012, податкову накладну № 14 від
27.08.2012 щодо поставки товару - "НАБАК -
національний антибактеріальний
комплекс" вартістю 38 415 грн., в тому
числі ПДВ 6402,50 грн., позивачем здійснено
оплату вказаного товару (а.с. 38-40).

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з пунктами 201.14, 201.15 статті 201
Податкового кодексу України платники
податку зобов'язані вести окремий
облік операцій з постачання та
придбання товарів/послуг, які
підлягають оподаткуванню, а також які
не є об'єктами оподаткування та
звільнені від оподаткування згідно з
цим розділом. Зведені результати
такого обліку відображаються в
податкових деклараціях, форма яких
встановлюється у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Платник податку веде реєстр виданих та
отриманих податкових накладних в
електронному вигляді, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума постачання
та сума нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку -
продавця, який видав податкову
накладну такому платнику податку.
Форма і порядок заповнення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних встановлюються відповідно
до вимог розділу II цього Кодексу.
Платники податку щомісяця в терміни, що
передбачені для подання податкової
звітності (календарний місяць), у тому
числі для яких цим розділом
встановлено звітний податковий період
- квартал, подають контролюючому органу
копії записів у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних за
такий період в електронному вигляді.

Судом встановлено, що податкову
накладну ТОВ "Стад" № 14 від 27.08.2012
позивачем включено до реєстру
отриманих накладних у серпні 2013 року,
разом з тим у реєстрі допущено описку,
а саме зазначено дату складання
податкової накладної "27.08.2013" замість
"27.08.2012" (а.с.45 на звороті).

З матеріалів справи суд вбачає, що суму
податку на додану вартість у розмірі
6402,50 грн на підставі податкової
накладної № 14 від 27.08.2012, внесеної до
реєстру отриманих накладних, включено
позивачем до складу податкового
кредиту декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року, що
підтверджується податковою
декларацією з податку на додану
вартість за серпень 2013 та додатком № 5
до неї (а.с.62-64).

Дослідивши зміст додатку № 5 до
декларації, судом встановлено, що у
графі "Період виписки податкових
накладних" додатку допущено описку
щодо податкової накладної № 14 від
27.08.2012, а саме зазначено період виписки
"08.2013" замість "08.2012" (а.с.44).

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що допущення описки
у реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних щодо зазначення
дати податкової накладної ТОВ "Стад"
спричинило неправильне зазначення
періоду виписки податкових накладних у
додатку № 5 до декларації з податку на
додану вартість .

Згідно з пунктом 46.1 статті 46
Податкового кодексу України додатки до
податкової декларації є її невід'ємною
частиною.

Відповідно до підпункту 14.5
пункту 14 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України 25.11.2011 N
149,2 додатками до декларації є, зокрема:
Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) (додаток 5).

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

На виконання приписів вказаної норми, у
зв'язку з самостійно виявленими
помилками у додатку № 5 до податкової
декларації, 30.10.2013 ТОВ "Оржицький
цукровий завод" подало уточнюючий
розрахунок з додатком № 5, в якому суму
податкового кредиту у розмірі 6402,50 грн
з періодом виписки-серпень 2013 року
відображено зі знаком "-" та зазначено з
позитивним знаком з періодом виписки -
серпень 2012 року (а.с.47-50).

Вказаний уточнюючий розрахунок з
додатком № 5 прийнятий контролюючим
органом 30.10.2013, що підтверджується
квитанціями про прийняття податкової
звітності. (а.с.49,51).

Отже, уточнюючим розрахунком позивачем
виправлено помилку у податковій
декларації за серпень 2013 року щодо
періоду виписки ТОВ "Стад" податкової
накладної № 14 від 27.08.2012.

При цьому, в уточнюючому
розрахунку позивачем відкориговано
лише дату виписки податкової
накладної внаслідок виявлення помилки
при складанні додатку № 5 до
декларації за серпень 2013 року,
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту змінені не були.

Таким чином, помилки, допущені ТОВ
"Оржицький цукровий завод" при
заповненні додатку № 5 до декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року, не вплинули на правильність
визначення показників податкової
декларації з ПДВ та, відповідно,
підсумкових рядків Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивачем правомірно,
відповідно до вимог пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
сформовано у серпні 2013 року податковий
кредит з податку на додану вартість в
розмірі 6402,50 грн на підставі
податкової накладної ТОВ "Стад" № 14 від
27.08.2012, що відображено у податковій
звітності з податку на додану вартість
за серпень 2013 року, помилки в якій
виправлено шляхом подання уточнюючого
розрахунку.

Будь-яких порушень щодо оформлення
податкової накладної ТОВ "Стад"
відповідачем під час перевірки та
судом в ході розгляду справи не
встановлено .

Посилання відповідача на
порушення позивачем терміну
формування податкового кредиту за
рахунок податкових накладних з датою
виписки понад 365 днів, є безпідставними
з огляду на наступне .

Абз. 3 пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Отже, законодавець наділив платника
ПДВ правом на власний розсуд визначати
той звітний податковий період, до
податкового кредиту з ПДВ якого може
бути віднесена отримана податкова
накладна, за умови, що такий період не
перевищує 365 днів від дати складання
податкової накладної.

Зважаючи на те, що податкова накладна
ТОВ "Стад" складена у серпні 2012 року,
позивач правомірно включив її до
реєстру отриманих податкових
накладних та до складу податкового
кредиту у серпні 2013 року. При цьому в
уточнюючому розрахунку з податку на
додану вартість за серпень 2013 року та
додатку № 5 „Розшифровка податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів", поданих 30.10.2013,
позивачем здійснено лише коригування
помилково вказаного періоду виписки
податкової накладної, а не включення
нової податкової накладної до
податкового кредиту.

Доводи відповідача щодо
нездійснення позивачем виправлень
помилки щодо дати виписки податкової
накладної у реєстрі отриманих
накладних, суд не бере до уваги.

Відповідно до пункту 1 розділу 1
Порядку ведення реєстру виданих та
отриманих податкових накладних,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 17.12.2012 № 1340 (
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), Реєстр є формою для
запису (реєстрації) виданих та
отриманих податкових накладних.
Виправлення помилки в Реєстрі
здійснюється методом "сторно" за
правилами, передбаченими для
бухгалтерського обліку, у момент
виявлення такої помилки. Коригування
помилкових записів у Реєстрі не
призводить до потреби формування нових
(уточнюючих) реєстрів.

Беручи до уваги те, що реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних є лише формою для запису
(реєстрації) виданих та отриманих
податкових накладних, тоді як саме
податкова накладна, з огляду на приписи
статті 198 Податкового кодексу України,
визначає наявність або відсутність у
платника податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість, та враховуючи, що
коригування помилкових записів у
Реєстрі не тягне обов'язку платника
податку формувати і подавати
контролюючому органу нові (уточнюючі)
реєстри, висновок відповідача щодо
завищення податкового кредиту
позивачем у зв'язку із невиправленою
помилкою у Реєстрі податкових
накладних не грунтується на нормах
податкового законодавства.

Посилання представника відповідача на
невідображення контрагентом позивача -
ТОВ "Стад" податкової накладної № 14 від
27.08.2012 у податкових зобов'язаннях за
серпень 2013 року є необгрунтованими з
огляду на наступне.

Згідно з пунктом 36.5 статті 36
Податкового кодексу України
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків.

Отже, платник податків несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку та несплату податків, яка не
може автоматично поширюватися на
третіх осіб, у тому числі на його
контрагентів.

Ця позиція відповідає практиці
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" є джерелом права.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського Суду з прав людини, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію
про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкту, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (рішення Європейського Суду з
прав людини від 09.01.2007 у справі
"Інтерсплав проти України").

Крім того, судом встановлено, що ТОВ
"Стад" задекларувало податкові
зобов'язання за результатами
господарських відносин із позивачем у 3
кварталі 2012 року, що підтверджується
податковою декларацією за 3 квартал та
додатком № 5 до неї (а.с.68-70).

Отже, висновки відповідача про
завищення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
серпень 2013 року в сумі 6402,50 грн та
прийняте на підставі них податкове
повідомлення-рішення № від
16.12.2013, яким позивачу зменшено від'ємне
значення з податку на додану вартість
за серпень 2013 року у розмірі 6403 грн., є
необгрунтованими, зробленими без
врахування фактичних обставин справи
та норм Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду доказів на
підтвердження правомірності
прийнятого податкового повідомлення -
рішення відповідачем не надано, у
зв'язку з чим позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне податкове
повідомлення - рішення є правовим актом
індивідуальної дії, який відповідно до
повноважень суду, встановлених
частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнається судом протиправним
і скасовується, суд вважає за необхідне
згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вийти за межі позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення та визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ
№ від 16.12.2013.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України відповідно
до задоволених вимог (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа).

Абзацом 2 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" ставка судового збору за подання
позову майнового характеру визначена 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Позивачем заявлено майнову вимогу -
про скасування податкового
повідомлення-рішення. До позовної
заяви додано платіжне доручення № 48
від 04.04.2014 про сплату судового збору у
розмірі 182,70 грн.

Отже, понесені позивачем судові
витрати у розмірі 182,70 грн підлягають
стягненню на його користь з Державного
бюджету України .

В силу пункту 21 частини 1 статті 5
Закону України "Про судовий збір"
органи доходів і зборів звільнені від
сплати судового збору, а тому судовий
збір в сумі, що становить 90 відсотків
розміру ставки судового збору, з
відповідача до державного бюджету не
стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 16 грудня 2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" (ідентифікаційний код 05463791)
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят
дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено
21 травня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол