Справа № 2а/2370/26/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/69292/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Смілаенергопромтранс»

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011

у справі № 2а/2370/26/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Смілаенергопромтранс»

до Смілянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Черкаської області

про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Смілаенергопромтранс» (далі по
тексту - позивач, ТОВ
«Смілаенергопромтранс») звернулося до
суду з позовом до Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Черкаської області (далі по
тексту - відповідач, Смілянська ОДПІ
Черкаської області) про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена позапланова виїзна
перевірка позивача щодо дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства з питань взаємовідносин
з ПП «Інтерагро-Форум» за період з
01.07.2009 по 31.03.2010, за результатами якої
складено акт від 14.09.2010 №1870/23/33931257.

В акті перевірки зазначено, що під час
перевірки позивача встановлено
заниження задекларованого податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету на суму 50000,00 грн., у тому числі
за жовтень 2009 року в сумі 50000,00 грн.
Постачальником товарів (робіт, послуг)
в період перевірки був ПП
«Інтерагро-Форум».

Перевіркою також встановлено
відсутність трудових ресурсів (форма
1-ДФ не подається), відсутність
торгівельного обладнання,
торгівельних площ, складських
приміщень, транспортних засобів та
іншого рухомого та нерухомого майна.
Господарські операції за період
перевірки щодо придбання ПП
«Інтерагро-Форум» товарів (робіт,
послуг) у контрагентів-постачальників
та продажу ПП «Інтерагро-Форум»
товарів (робіт, послуг) на адресу
контрагентів-покупців не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявністю
трудових, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій. В акті
перевірки зафіксовано, що угоди, які
виконувались протягом перевіряємого
періоду, між ПП «Інтерагро-Форум» та
постачальниками і покупцями не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а тому є
нікчемними.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.09.2010, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання у розмірі
50000,00 грн. за основним платежем та 25000,00
грн. за штрафними санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку із придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна виписується
виключно особою, яка зареєстрована у
податковому органі як платник податку
на додану вартість.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках, є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Згідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку із придбанням товарів, послуг,
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими документами згідно пп. 7.2.6 п. 7.2
ст. 7 вказаного Закону).

Податковий кредит, відповідно до вимог
пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»,
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
межах господарської діяльності
платника податку.

При цьому, пов'язаність витрат з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва (господарською діяльністю)
є фактом, що підлягає встановленню.

Судами встановлено, що між позивачем та
ПП «Інтерагро-Форум» укладений договір
підряду №01-09/09 від 07.09.2009.

Згідно з п. 1.1 договору підрядник (ПП
«Інтерагро-Форум») зобов'язується
своїми силами і засобами, на власний
ризик виконати і здати замовникові
(позивачу) роботи з будівництва
під'їзних та внутрішніх доріг до
об'єкту: «Реконструкція Смілянської
ТЕЦ за адресою м. Сміла, вул.
Леніградська, 41», відповідно до
кошторисної документації й в
обумовлений договором строк, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові фронт робіт, забезпечити
своєчасне фінансування робіт, прийняти
виконані роботи і повністю сплатити
вартість виконаних робіт.

На підтвердження виконання ПП
«Інтерагро-Форум» підрядних робіт
згідно з умовами договору,
представником позивача надані: акт б/н
приймання виконаних підрядних робіт за
листопад 2009 року, податкові накладні
від 09.09.2009 №1683, від 08.09.2009 №1673, від 19.10.2009,
№ 100, банківські виписки по особовому
рахунку позивача.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні встановлені
Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно із п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№168/704, первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам, встановленому порядку
приймання, зберігання і витрачання
грошових коштів, товарно-матеріальних
цінностей та іншого майна, порушують
договірну і фінансову дисципліну,
завдають шкоди державі, власникам,
іншим юридичним і фізичним особам.

Тобто, для надання юридичної сили і
доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що договір підряду, акт
приймання виконаних підрядних робіт за
листопад 2009 року не відповідають
вимогам вищезазначених законів. Так,
акт приймання виконаних робіт не
містить дату і місце складання,
відсутня інформація щодо посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, відсутні
дані, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Зі змісту п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» правові
наслідки у вигляді виникнення права
платника податку на податковий кредит
можуть мати лише реально вчинені
господарські операції з придбання
товарів, послуг чи основних фондів із
метою використання в оподатковуваних
операціях в межах господарської
діяльності, а не саме лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на поточних рахунках
платників податку.

Враховуючи наведене, для підтвердження
правомірності формування позивачем
податкового кредиту, необхідне
встановлення всіх фактичних обставин,
що підтверджують реальне здійснення
господарських операцій, на підставі
яких визначено суми податкового
кредиту та бюджетного відшкодування.

Про відсутність реального характеру
відповідних операцій можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
ненадання перевіряючим, під час
перевірки, належних первинних
документів на підтвердження
здійснення господарської операції з
повними відомостями про виконання
договору підряду саме для цілей
господарської діяльності позивача.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

Банківські виписки по особовому
рахунку позивача щодо оплати за
будівництво доріг згідно договору
№1-09/09 від 07.09.2009 підрядникові не є
безумовним свідченням того, що
господарська операція мала місце.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
нікчемність договірних відносин з
виконання підрядних робіт ПП
«Інтерагро-Форум» протягом
перевіряємого періоду.

За таких обставин, відповідач
правомірно визначив позивачу
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
50000,00 грн. та штрафними санкціями 25000,00
грн.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Смілаенергопромтранс» відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров