Справа № 2а-4428/11/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/83995/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2011
року

у справі № 2а-4428/11/2070

за позовом Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 липня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2011
року, адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова (далі - ДПІ у
Київському районі м. Харкова; позивач)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3;
відповідач) задоволено повністю.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 до Державного
бюджету України заборгованість у
розмірі 2 315 006,54 грн., зокрема, з податку
на додану вартість у розмірі 1 632 912,36
грн. та з податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 682 094,18 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, ставиться
питання про скасування постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року, ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2011
року та залишення позовної заяви без
розгляду.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ДПІ у Київському районі
м. Харкова проведено документальну
планову виїзну перевірку
ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 14 березня 2007
року по 31 грудня 2009 року, за
результатами якої складено акт №
1124/17-218/НОМЕР_1 від 05 березня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
позивачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 17
березня 2010 року, яким відповідачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1 632 912,36
грн. (1 088 608,24 грн. - основний платіж, 544
304,12 грн. - штрафні (фінансові) санкції),
та податкове повідомлення-рішення №
/0 від 17 березня 2010
року, яким відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 682 094,18
грн. (682 094,18 грн. - основний платіж, 0,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржено
підприємцем в судовому порядку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28 травня
2010 року у справі № 2-а-2954/10/2070
адміністративний позов ФОП ОСОБА_3
задоволено в повному обсязі. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 17
березня 2010 року та № /0 від 17
березня 2010 року.

Однак, постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2010 року
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28
травня 2010 року у справі № 2-а-2954/10/2070
скасовано, в задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до частини 5 статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною 1 статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до підпункту 5.2.4 пункту 5.2
статті 5 Закону України від 21 грудня
2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 2181-III) при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону
№ 2181-III передбачено, що узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2
статті 6 Закону № 2181-III у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

В матеріалах справи наявні докази
формування та направлення
контролюючим органом на адресу ФОП
ОСОБА_3 першої податкової вимоги № 1/957
від 26 квітня 2010 року та
другої податкової вимоги № 2/1523 від 01
червня 2010 року, а також акти про
неможливість вручення вказаних вимог
відповідачу в зв'язку з неперебуванням
його за адресою реєстрації.

Таким чином, враховуючи вжиття
контролюючим органом заходів щодо
стягнення з ФОП ОСОБА_3 податкового
боргу на підставі та в черговості,
встановлених Законом № 2181-III, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення адміністративного позову
та стягнення з відповідача податкової
заборгованості в розмірі 2 315 006,54 грн.

Що стосується доводів підприємця про
пропуск позивачем строку звернення до
суду, то слід зазначити, що право на
стягнення податкового боргу виникає
після надіслання (вручення)
контролюючим органом першої та другої
податкових вимог платнику податків
відповідно до пункту 6.2 статті 6 Закону
№ 2181-III.

Обставини, з настанням яких податкова
вимога вважається надісланою
(врученою) особі, визначені підпунктом
6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-III,
відповідно до якого у разі коли
податковий орган або пошта не може
вручити платнику податків податкове
повідомлення або податкові вимоги у
зв'язку з незнаходженням посадових
осіб, їх відмовою прийняти податкове
повідомлення або податкову вимогу,
незнаходженням фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків, податковий орган
розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових
оголошень, встановленій на вільному
для огляду місці біля входу до
приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такої податкової
вимоги вважається днем її вручення.

В розглядуваній справі другу податкову
вимогу № 2/1523 від 01 червня 2010
року розміщено на дошці податкових
оголошень 04 червня 2010 року відповідно
до службової записки № 534/24-028.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1
статті 10 Закону № 2181-III стягнення
коштів та продаж інших активів
платника податків провадяться не
раніше тридцятого календарного дня з
моменту надіслання йому другої
податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у
підпункті 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону
№ 2181-III обставин та з
урахуванням строку, передбаченого
підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті
10 Закону № 2181-III, виникає право на
звернення контролюючого органу із
позовом про стягнення податкового
боргу. В даному випадку це 05 липня
2010 року, тобто до набрання чинності
Законом України від 07 липня 2010 року
№ 2453-VI «Про судоустрій і статус
суддів», яким внесено зміни до статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України не знаходить підстав, які могли
б призвести до зміни чи скасування
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2011 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.