Справа № 819/3289/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа № 876/1652/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Тернопільської міської ради на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 січня
2014року у справі № 819/3289/13-а за позовом
Прокурора м. Тернополя до
Тернопільської міської ради про
визнання незаконним рішення,

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року позивач звернувся в
суд із позовом до Тернопільської
міської ради про визнання незаконним
рішення.

Позов мотивований тим, що рішення
Тернопільської міської ради №6/п41/3 від
1 грудня 2013 року "Про звернення щодо
дотримання прав і свобод громадян
України" є незаконним, оскільки 1 грудня
2013 року на позачерговій сорок першій
сесії Тернопільської міської ради
прийнято рішення №1180 №6/п41/3, яке
суперечить вимогам Конституції
України та закону України "Про місцеве
самоврядування".

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 січня
2014року позов задоволено частково, а
саме визнано незаконним та скасовано
пункти 1, 3, 4, 5, 6 рішення, в іншій частині
відмовлено.

Вказане рішення оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, в частині
задоволення позову, оскільки суд
першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Зокрема вказує на те, що відповідно до
Конституції України народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування (частина 2 статті 5). В
Основному Законі України встановлено,
що місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (частина 1 статті 140).
Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму рішенні від 26
березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад.

Право на звернення є важливим
конституційно-правовим засобом
захисту та однією з
організаційно-правових гарантій
дотримання прав і свобод громадян. Це
право включає дві складові

По-перше, звернення громадян є однією з
форм участі населення в державному
управлінні, у вирішенні державних і
суспільних справ, можливістю активного
впливу громадянина на діяльність
органів державної влади та місцевого
самоврядування.

По-друге, це спосіб відновлення
порушеного права громадянина через
подання до органів державної влади
скарг, заяв і клопотань. У такому
розумінні це механізм виконання
соціальних обов'язків публічної влади.

З врахуванням загальних правил для
визнання акту недійсним та відсутності
порушень у зв'язку із його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у справі, рішення
Тернопільської міської ради від 1
грудня 2013 року № 6/п41/3 «Про звернення
щодо дотримання прав і свобод громадян
України» прийняте компетентним
органом в межах наданих повноважень, в
інтересах територіальної громади
міста Тернополя, спрямоване на
підтримку мешканцями Тернополя прав і
свобод та охоронюваних законом
інтересів людини і підстави для його
скасування відсутні.

Сторони чи їх представники в судове
засідання не з'явилися, тому суд з
огляду на вимоги статті 197 КАС України
вирішив розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю
доповідача, вивчивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційна скарга
належить до задоволення з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
прокуратурою міста Тернополя 11 грудня
2013 року винесено постанову про
проведення перевірки в порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів та проведено перевірку в
Тернопільській міській раді з питань
додержання вимог Конституції та
законів України при прийнятті рішень
позачерговою сорок першою сесією ради.

Перевіркою встановлено, що 1 грудня 2013
року на позачерговій сорок першій
сесії Тернопільської міської ради
прийнято рішення №6/п41/3 «Про звернення
щодо дотримання прав і свобод громадян
України».

Суд першої інстанції з акцентував свою
увагу на тому, що чинне законодавство
не вимагає здійснення додаткових
процедур для направлення
депутатського звернення (схвалення
тощо). У випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення,
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування. Схвалення
звернення депутатів (тим більше іншого
органу місцевого самоврядування) не
належить до компетенції місцевої ради.

Також судом першої інстанції вказано,
що прийняття пункту 3 оскаржуваного
рішення щодо вимоги негайної відставки
керівників силових структур, які були
причетні до побиття мітингувальників
Євромайдану, та притягнення їх до
кримінальної відповідальності за
скоєне, відповідно до вимог
Конституції та Законів України,
Європейської хартії місцевого
самоврядування не входить в коло
повноважень Тернопільської міської
ради. Порядок призначення та
звільнення керівників правоохоронних
органів встановлений відповідними
Законами та відомчими нормативними
актами.

На підставі викладеного суд першої
інстанції дійшов до висновку, що сесія
Тернопільської міської ради при
прийнятті 1 грудня 2013 року пунктів 1, 3, 4,
5, 6 рішення позачергової сорок першої
сесії №6/п41/3 «Про звернення щодо
дотримання прав і свобод громадян
України» вийшла за межі своїх
повноважень, а тому оскаржене рішення
підлягає частковому скасуванню в
судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки відповідно до частини 1 статті
10 Закону України "Про місцеве
самоврядування" сільські, селищні,
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Судом першої інстанції було
встановлено, що органом місцевого
самоврядування - Тернопільською
міською радою фактично підготовлено та
направлено звернення до Президента
України, Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України,
Генеральної прокуратури України,
працівників правоохоронних органів,
керівників вищих навчальних закладів з
приводу суспільно-політичної ситуації
в Україні, про що місцевою радою
прийнято оскаржуване рішення.

Оскарженим рішенням Тернопільської
міської ради 1180№6/п41/3 «Про звернення
щодо дотримання прав і свобод громадян
України» встановлено: 1) цього рішення
затвердити звернення до Президента
України Януковича В. Ф. про дострокове
припинення ним повноважень шляхом
подачі у відставку, звернення до
Кабінету Міністрів України про
складання повноважень всіма членами
уряду, звернення до Верховної Ради
України про дострокові вибори; 2)
вимагати у Генеральної прокуратури
України всебічного, об'єктивного та
відкритого розслідування кривавої
розправи на Майдані Незалежності; 3)
вимагати негайної відставки
керівників силових структур, які були
причетні до побиття мітингувальників
Євромайдану, та притягнення їх до
кримінальної відповідальності за
скоєне; 4) вимагати негайного розпуску
спецпідрозділу «Беркут», притягнення
до кримінальної відповідальності як
керівників, так і виконавців, винних у
кривавій розправі на Майдані
Незалежності; 5) затвердити звернення
до працівників правоохоронних органів
з вимогою не виконувати злочинних
наказів та перейти на сторону народу,
якому присягнули на вірність; 6)
затвердити звернення до керівників
вищих навчальних закладів з вимогою
зупинити навчання у вузах, припинити
репресії проти студентів та
викладачів, які беруть участь у акціях
протесту, приєднатися до страйку і
вийти на вулиці.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтями 34, 40 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на свободу думки, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань;
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів наголошує, що чинне
законодавство не забороняє колективні
звернення органів місцевого
самоврядування до Президента України,
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України, а порядок їх
оформлення не передбачений жодним
нормативно-правовим актом. За таких
обставин, прийняття на сесії ради
такого звернення є правомірним.

Згідно з Конституцією України права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (стаття 3); держава
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 8); в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (стаття 19).

Організація та діяльність органів
місцевого самоврядування регулюється
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Тому
ненормативні правові акти органів
місцевого самоврядування
правозастосовного та юрисдикційного
змісту приймаються на основі
Конституції і законів України, а самі
ці органи, як носії публічної влади є
відповідальними за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами (частина 1 статті 74 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські,селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції
України.

З аналізу вказаних конституційних
положень зрозуміло, що ці органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владні повноваження і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними (рішення
Конституційного суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
скасуванням спірного рішення фактично
було проігноровано такий
конституційний принцип місцевого
самоврядування, як, народовладдя,
визначений статтею 4 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади є народ - стаття 5 Конституції
України).

Стаття 38 Конституції України надає
громадянам право брати участь в
управлінні державними справами. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина 2
статті 3 Європейської хартії місцевого
самоврядування). Територіальні громади
неодмінно являються частиною народу.

Виходячи з приписів статті 7
Конституції України, в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування, тобто останньому
надано державну підтримку та гарантії.

Колегія суддів приходить до висновку,
що дане звернення щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів, волевиявлення громадян
(громади м. Тернополя) через
представницький орган - депутатів
місцевої ради, є місцевою ініціативою.

Окрім того колегія суддів звертає
увагу на те, що таке рішення за своїм
правовим змістом не є регулятивним, а
декларативним та таким, що
безпосередньо не призвело до вчинення,
зупинення, припинення дій суб'єктами,
яким воно скероване,

Згідно з статтею 40 Конституції України,
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян
(громади м. Тернополя), в даному випадку
через представницький орган -
депутатів міської ради щодо захисту
своїх політичних прав, узгоджується із
вимогами Закону України "Про звернення
громадян", де у статті 1 зазначено, що
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, аналіз Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє колегії суддів зробити
висновок, що зазначене звернення
громадян (громади м. Тернополя), в
даному випадку через представницький
орган - депутатів міської ради щодо
захисту своїх політичних прав до
органів державної влади - зокрема
Президента України, Верховної Ради
України, Кабінету Міністрів України та
інших є місцевою ініціативою та одним
із видів народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями 1,
5, 40 та 69 Конституції України, проявом
народовладдя та гарантією того, що не
буде узурповано державну владу в
Україні.

Згідно з статтею 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених вище
вимог, апелянтом, як суб'єктом владних
повноважень надано достатньо доказів
на підтвердження правомірності своїх
дій та прийняття рішення в межах
наданих повноважень та з дотриманням
порядку його прийняття у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та наявним
у справі доказам, що призвело до
ухвалення постанови, яка підлягає
скасуванню в частині задоволення
позову.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільської
міської ради задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року у справі № 819/3289/13-а, в частині
задоволення позову, скасувати, та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.