Справа № 824/1203/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/1203/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у
Чернівецькій області на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції у Чернівецькій області до
Вижницької районної державної
адміністрації, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Державна податкова інспекція у
Вижницькому районі Головного
управління Міндоходів в Чернівецькій
області, Мигівська сільська рада,
Виженська сільська рада,
Долішньошепітська сільська рада,
Карапчівська сільська рада про
зобов'язання виконати вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області звернулася до
суду з адміністративним позовом (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) до Вижницької районної
державної адміністрації, треті особи
на стороні відповідача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Державна податкова інспекція у
Вижницькому районі Головного
управління Міндоходів в Чернівецькій
області, Мигівська сільська рада,
Виженська сільська рада,
Долішньошепітська сільська рада,
Карапчівська сільська рада про
зобов'язання виконати вимоги.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити в повному
обсязі.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направляли.

На адресу суду від представників
Вижницької РДА та Долішньошепітської
сільської ради надійшли заяви про
розгляд справи без їх участі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п.2 ч.1 ст.197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до п.1.2.6.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на III квартал 2012
року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Вижницької районної державної
адміністрації за 2010-2011 роки та
січень-листопад 2012 року.

За результатами проведеної ревізії
Вижницької районної державної
адміністрації, встановлено ряд
фінансових порушень, які зафіксовані в
акті ревізії від 25.12.2012 року №24-08/510.

З метою усунення виявлених порушень на
адресу відповідача направлено
лист-вимогу від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101
про усунення виявлених ревізією
порушень законодавства, а саме
забезпечити відшкодування коштів до
відповідних місцевих бюджетів в
загальній сумі 77757,99 грн., з них до
Чернівецького обласного бюджету в сумі
19467,49 грн., Вижницького районного
бюджету в сумі 11684,50 грн.,
Берегометського селищного бюджету в
сумі 11366,97 грн., Карапчівського
сільського бюджету в сумі 3414,57 грн.,
Мигівського сільського бюджету в сумі
31824,46 грн., в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи з орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення.

Вважаючи, що відповідачем не
забезпечено виконання вимог ревізії
від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101 позивач
звернувся до суду з позовом про
зобов`язання відповідача їх виконати в
примусовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач вчинив дії щодо
виконання вимог, зокрема проведено
претензійну роботу та направлено
претензії на суми вказані у вимозі
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 04.01.2013 року
№24-08-15-15/101, а вимога Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101 не
відповідає вимогам ст.15 Закону України
№2939 та є незаконною, оскільки контроль
за своєчасністю нарахування, сплатою
та стягненням в судовому порядку
орендної плати за землю, яка є
загальнодержавним податком, належить
до компетенції органів доходів і
зборів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції і
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст.206 ЗК України
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка.

Згідно із п.п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України,
п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за
землю є загальнодержавним податком,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

При цьому орендною платою у розділі XIII
Податкового кодексу України
визнається обов'язковий платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою (п.п.
14.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 288.2. ст.288 ПК України
передбачено, що платником орендної
плати є орендар земельної ділянки, а
згідно із пунктом 288.3 цієї статті
об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду.

Базовим податковим (звітнім) періодом
для плати за землю є календарний рік,
який починається 1 січня і закінчується
31 грудня того ж року (ст. 285 ПК України).

Згідно із п. 286.2 ст. 286 ПК України
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Відповідно до ст. 19-1 ПК України функції
з контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів покладаються
на органи державної податкової служби,
а в силу вимог ст. 20 ПК України цим ж
органам надано право звертатися до
суду з позовами щодо стягнення з
платників податків податкового боргу.

Водночас статтею 41 ПК України
визначено перелік органів, що
здійснюють контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів, до яких
віднесено:

органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби;

митні органи - щодо мита, акцизного
податку, податку на додану вартість,
інших податків, які відповідно до
податкового законодавства
справляються у разі ввезення
(пересилання) товарів і предметів на
митну територію України або територію
вільної митної зони або вивезення
(пересилання) товарів і предметів з
митної території України або території
вільної митної зони.

Інші державні органи не мають права
проводити перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, у тому числі на запит
правоохоронних органів.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Таким чином, вимога відповідача до
Вижницької РДА щодо забезпечення
надходження до бюджету несплаченої
орендної плати, як загальнодержавного
податку, прямо суперечить положенням
податкового закону і фактично означає
покладення на позивача невластивих
йому функцій з адміністрування
податків і зборів.

Крім того, на переконання суду, питання
податкового законодавства і оренди
комунального майна не відносяться до
бюджетного законодавства. Тому
контроль за їх дотриманням не є
складовою бюджетного процесу і не
охоплюється поняттям державного
фінансового контролю в розумінні вимог
Законом України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні".

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 КАС України.

Позивач не довів обставин в
обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з
чим суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
знайшли свого належного підтвердження
в суді апеляційної інстанції, а тому
підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Чернівецькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар