Справа № 2а-262/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 23526/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради на постанову
Бориславського міського суду
Львівської області від 20 квітня 2010 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,-

В С Т А Н О В И В :

07.04.2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради (далі-УПСЗН)
про перерахунок та виплату щомісячної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з липня 2007 року по
грудень 2007 року, покликаючись на те, що
вона має право на отримання
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 20 квітня 2010
року заявлений позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Бориславської міської ради провести
нарахування та виплатити на користь
ОСОБА_1 доплату державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Не погодившись із постановою її
оскаржило УПСЗН, яке вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
апеляційний суд приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги позивачу,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач, як особа, яка здійснює догляд
за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення нею трирічного віку,
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» має
право на одержання щомісячної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше встановленого законом
прожиткового мінімуму.

Безспірно встановлено, що позивач
здійснює догляд за дитиною ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею
трирічного віку, та відповідно до вимог
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», у редакції,
що була чинною на час виникнення та
існування спірних правовідносин у 2007
році, мала право на отримання
щомісячної допомоги у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

При нарахуванні та виплаті позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у 2007
році відповідач керувався статтею 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою передбачено, що
у 2007 році допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України, а також пунктом 14 статті 71
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007
рік дію статті 12, частини 1 статті 15 та
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року
пункт 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Після прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Тобто, з часу прийняття цього
рішення у позивача відновилось право
на отримання допомоги в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Судом першої інстанції установлено, що
відповідач, ігноруючи зазначені норми
матеріального права, не здійснював
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленому статтею 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», чим порушив указане
право позивача.

Отже, правильним є висновок суду першої
інстанції, що задоволенню підлягають
вимоги позивача про перерахунок та
стягнення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 9 липня по 31 грудня 2007
року.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції не ставилося питання про
застосування строків звернення до
суду, тому такий не застосовується.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо виплати їй недоплаченої
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування у 2007 році
передбачених Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмірів щомісячної допомоги, як на
причину невиконання державою взятих на
себе зобов'язань, до уваги колегією
суддів не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради залишити
без задоволення.

Постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 20 квітня 2010
року у справі № 2а-262/10 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя О.Б.
Заверуха

Судді А.Р. Курилець

О.І. Мікула