Справа № 2а-7065/11/1370
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року м. Київ
К/800/36076/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й.
(доповідача),

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
фермерського господарства «Бурка
В.В.» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
липня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року у справі за
позовом фермерського господарства
«Бурка В.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») до
керівника Секретаріату
Конституційного Суду України ОСОБА_4
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року ФГ «Бурка В.В.»
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просило: визнати
протиправними порушення керівником
Секретаріату Конституційного Суду
України ОСОБА_4 вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон
№2939-VI) при розгляді запиту на
інформацію за №195 від 16 травня
2011 року; визнати протиправним надання
неповної інформації по вказаному
запиту; зобов'язати відповідача
дотримуватися вимог Закону №2939-VI та
надати обґрунтовану відповідь на запит
вих.№195 від 16 травня 2011 року.

Позов обґрунтовано тим, що
керівник Секретаріату Конституційного
Суду України ОСОБА_4 в порушення вимог
Конституції України, Закону №2939-VI,
будучи розпорядником інформації,
безпідставно надав позивачу неповну
інформацію по запиту на інформацію, чим
порушив право позивача на доступ до
інформації, гарантоване вказаним
Законом.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 липня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що 16 травня 2011 року
ФГ «Бурка В.В.» звернулося до
Конституційного Суду України із
запитом на інформацію №195, в якому
просило надати належним чином завірені
конституційні звернення громадян
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були розглянуті
Конституційним Судом України та
стосовно яких прийнято рішення №9-зп
від 25 грудня 1997 року.

30 травня 2011 року за №4-12-16/617 відповідач
надіслав позивачу відповідь на запит, в
якій вказав, що конституційні
звернення, на підставі яких прийнято
рішення Конституційного суду України,
не є документами, які містять публічну
інформацію. Вони є складовою судової
справи, пов'язані з підготовкою та
прийняттям рішення суду і відповідно
до Закону №2939-VI вважаються службовою
інформацією, доступ до якої
обмежується, оскільки її розголошення
може завдати істотної шкоди інтересам
громадян, які зверталися до суду.
Вказані документи у складі матеріалів
судової справи №1-12/1997 зберігаються в
архіві Конституційного Суду України.
Доступ до документів архівного фонду,
що містять конфіденційну інформацію,
обмежено відповідно до Правил роботи з
фондами та інформаційними ресурсами
архіву Конституційного Суду України.

Згідно з статтею 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до Закону №2939-VI публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 6 Закону №2939-VI
передбачено, що обмеження доступу до
інформації здійснюється відповідно до
закону при дотриманні сукупності таких
вимог: 1) виключно в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя; 2) розголошення інформації
може завдати істотної шкоди цим
інтересам; 3) шкода від оприлюднення
такої інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 10
цього Закону розпорядники інформації,
які володіють інформацією про особу,
зобов'язані надавати її безперешкодно
і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Згідно з статтею 19 Закону №2939-VI запит
на інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Статтею 22 Закону встановлено, що
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на
інформацію має бути зазначено:
прізвище, ім'я, по батькові та посаду
особи, відповідальної за розгляд
запиту розпорядником інформації; дату
відмови; мотивовану підставу відмови;
порядок оскарження відмови; підпис.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів, що у відповіді на запит
позивача відповідач правомірно вказав,
що конституційні звернення, на
підставі яких прийнято рішення
Конституційного Суду України, не є
документами, які містять публічну
інформацію. Тому відповідач правомірно
відмовив у наданні копій вказаних
звернень, оскільки розголошення
особистої інформації, що міститься у
зверненнях (особисті дані, поштова
адреса тощо), може завдати істотної
шкоди інтересам ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Вказані громадяни не уповноважували
відповідача розголошувати про них
особисту інформацію іншим громадянам
чи суб'єктам господарювання.

Отже, суд першої інстанції, а з ним
погодився і суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано відмовили в задоволенні
позовних вимог.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують вказаних висновків
судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу фермерського
господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 липня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко