Справа № 872/15587/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2013 р. справа №
205/6670/13-ц(2а/205/208/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чабаненко
С.В.

суддів: Іванова С.М.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська на
постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013
року у справі № 205/6670/13-ц(2а/205/208/2013) за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни», -

в с т а н о в и в:

28 липня 2010 р. позивач звернувся до суду
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська (далі -відповідач)
та просив визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати
відповідача нарахувати і виплатити
позивачу недоплачену щомісячну
соціальну допомогу за період з 01.07.2007
року по 30.06.2010 року з урахуванням
підвищення в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська 23 вересня 2013 року
адміністративний позов задоволено
частково, визнано дії відповідача
протиправними, зобов'язано відповідача
нарахувати та виплати позивачу
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період з 01.07.2007 року по
30.06.2010 року.

Не погодившись з рішенням суду,
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просило скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права та
зазначаючи, що в самому Законі України
«Про соціальний захист дітей війни»не
визначено величини мінімальної пенсії
за віком для здійснення розрахунку
відповідного підвищення особам, які
мають статус «діти війни», а тому для
нарахування та виплати підвищення
пенсії відповідно до цього Закону
позивачу немає законних підстав

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»має статус дитини війни що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення.

Згідно ст.6 Закону №2195-ІV дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Редакція
цієї статті набрала чинності з 1
вересня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне прийняти у своїх висновках
поняття "мінімальна пенсія за віком",
про яке йдеться в ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки саме це
правове визначення застосовується
виключно в діях відповідача під час
визначення пенсій громадянам та їх
призначення.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з доплат дітям війни суд
обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки
питання фінансування цих видатків не є
предметом спору, що розглядається.
Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом першої інстанції не
розглядалось.

18 лютого 2010 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 1691-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
юрисдикції справ, пов'язаних із
соціальними виплатами", який набрав
чинності 10 березня 2010 року. Цим Законом
встановлено, що справи щодо спорів з
приводу призначення, обчислення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
інших соціальних виплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг,
речового майна, пайків або грошової
компенсації замість них суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18 КАС України
виключено.

З огляду на викладене, постанова
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року,
у даній справі є законним і
обґрунтованим, а підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ст. 198, п.1 ст.
200, ст. 206 КАС України суд апеляційної
інстанції,-

у х в а л
и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська залишити
без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013
року у справі № 205/6670/13-ц(2а/205/208/2013)
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай