Справа № 2а-2569/09/2670
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/800/9780/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державного
агентства земельних ресурсів України
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.10.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2013 року у справі за позовом
Київського міського центру зайнятості
до Державного агентства земельних
ресурсів України про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Київський міський центр зайнятості
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державного агентства
земельних ресурсів України про
стягнення штрафу в розмірі 472872,66 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.10.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2013 року,
позовні вимоги задоволено частково, а
саме: стягнуто з Державного агентства
земельних ресурсів України штраф в
сумі 321889 грн. 22 коп.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Державне агентство земельних ресурсів
України подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.10.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2013 року та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що заступником начальника Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість Київського міського
центру зайнятості, на підставі Закону
України «Про зайнятість населення» та
Положення про інспекцію по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення, затвердженого
Постановою КМУ від 24.06.1991 року № 47, було
проведено перевірку Державного
агентства земельних ресурсів України.

За результатами перевірки був
складений Акт № 27-ш від 03.12.2008 року про
порушення законодавства України про
зайнятість населення, яким встановлено
порушення п. 5 ст. 20 Закону України «Про
зайнятість населення» та визначено
суму штрафу у розмірі 472872,66 грн.

Київським міським центром зайнятості
було направлено до відповідача
претензію № 11-749 від 24.01.2009 року на суму
472872,66 грн., яка була вручена відповідачу
02.12.2009 року.

Підставою для застосування штрафу було
неподання Державним агентством
земельних ресурсів України звітів про
заплановане (форма № 4-ПН (план)) та
фактичне (форма №4-ПН (факт))
вивільнення працівників ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, а також звітів про фактичне
(форма №4-ПН (факт)) вивільнення
працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

Відповідно до п. 5 ст. 20 Закону України
«Про зайнятість населення», при
вивільненні працівників (у тому числі
працюючих пенсіонерів та інвалідів) у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, у тому числі
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації,
незалежно від форми власності,
повідомляють про це не пізніш як за два
місяці в письмовій формі державну
службу зайнятості, вказуючи підстави і
строки вивільнення, найменування
професій, спеціальностей,
кваліфікації, розмір оплати праці, а в
десятиденний строк після вивільнення -
направляють списки фактично
вивільнених працівників, зазначаючи в
них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків
подання цих даних стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за
кожного вивільненого працівника. Ці
кошти зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнених працівників.

Згідно із частиною другою статті 2
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Інструкції про порядок
обчислення і сплати внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття та обліку їх надходження до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
територіальні органи земельних
ресурсів як юридичні особи набувають
статусу платника страхових внесків
щодо своїх працівників (в тому числі
керівників та заступників керівників)
і відповідно на них покладений
обов'язок інформувати про вивільнення
працівників територіальних органів
земельних ресурсів центри зайнятості
згідно із частиною п'ятою статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення».

Загальними положеннями Інструкції
щодо заповнення форми звітності № 4-ПН
(факт) «Звіт про фактичне вивільнення
працівників», що затверджена наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 № 420 та
зареєстрована у Міністерстві юстиції
України 21.12.2005 № 1536/11816 (далі -
Інструкція) визначено, що при
вивільненні працівників, у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, у тому числі ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням,
підприємства, установи, організації, їх
структурні підрозділи та філії,
незалежно від форм власності, повинні у
десятиденний строк після вивільнення
інформувати про це центри зайнятості
за місцем їх реєстрації як платника
страхових внесків.

Проте, звіти про фактичне вивільнення
працівників ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9
до органів державної служби зайнятості
подані не були.

Суми річної заробітної плати, що
враховані при обчисленні штрафу
складають:

- ОСОБА_5 - 49284,92 грн.

- ОСОБА_6 - 40084,85 грн.

- ОСОБА_7 - 26439,79 грн.

- ОСОБА_9 - 54461,31 грн.

- ОСОБА_11 - 69919,37 грн.

- ОСОБА_12 - 32944,94 грн.

- ОСОБА_13 - 21118,38 грн.

- ОСОБА_14 - 27635,66 грн.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
штрафу за неподання звітів про
фактичне (форма №4-ПН (факт))
вивільнення працівників ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, сума якого
складає 321889,22 грн.

Колегія суддів зазначає, що за змістом
п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість
населення» при вивільненні
працівників підприємства, установи,
організації, незалежно від форми
власності, повідомляють про це
державну службу зайнятості.

Згідно вимог Положень про
територіальні органи Держземагенства,
затверджених наказом від 06.06.2007 року №
24 начальники головного управління
земельних ресурсів у області та їх
заступники, начальники управління
земельних ресурсів у районі (місті) та
їх заступники призначаються і
звільняються з посади Головою
Держземаганства.

Отже, обов'язок повідомити державну
службу зайнятості про вивільнення
працівників лежить на підприємствах,
установах, організаціях, які
здійснюють вивільнення. У справі, яка
розглядається, такою установою є
Державне агентство земельних ресурсів
України, яке проводило звільнення
працівників територіальних органів.

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного агентства
земельних ресурсів України відхилити,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29.10.2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: