Справа № 250/423/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бичков П.Ю.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року справа № 250/423/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого судді: Ханової
Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В., Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання:
Левченко Г.О.

за участю представників:

від позивача:
ОСОБА_2 - особисто

від відповідача:
Маханова Т.В. - за дов. від 3 січня 2014 року

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги
ОСОБА_2

Управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата

та
Ясинуватському районі Донецької
області

на постанову
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області

від 10
квітня 2014 року

по адміністративній справі
№ 250/423/14-а (суддя Бичков П.Ю.)

за позовом ОСОБА_2

до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата

та
Ясинуватському районі Донецької
області

про визнання
дій неправомірними, зобов'язання

перерахувати пенсію з урахуванням
пільгового стажу

роботи
в районі, прирівняному до районів
Крайньої

Півночі, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 (далі
позивач) до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області (далі управління, відповідач)
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання перерахувати пенсію з
урахуванням пільгового стажу роботи в
районі, прирівняному до районів
Крайньої Півночі, визнані
протиправними дій управління щодо
відмови позивачу у пільговому
розрахунку стажу роботи за період з 7
квітня 1979 року по 16 травня 1987 року,
зобов'язано відповідача здійснити з 1
липня 2013 року обчислення пільгового
страхового стажу роботи позивачеві за
період роботи в районах Крайньої
Півночі і місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі за період з 7
квітня 1979 року по 16 травня 1987 року із
розрахунку один рік за один рік і шість
місяців. В іншій частині позовних вимог
відмовлено (арк. справи 31-36).

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив із наявних записів в
трудовій книжці позивача, що обумовлює
правомірність вимог про зарахування до
пільгового стажу період роботи з 7
квітня 1979 року по 16 травня 1987 року в
районі, прирівняному до районів
Крайньої Півночі.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, позивач в
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
прийняту з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нову постанову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги
(арк. справи 44-50). Позивач зазначає, що на
момент призначення пенсії в матеріалах
пенсійної справи були наявні всі
документи, які підтверджують пільговий
стаж та які не були враховані
відповідачем під час призначення
пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити у
задоволені позову з підстав
необґрунтованості заявлених позовних
вимог (арк. справи 54-56). Позивач вважає,
що оскільки позивачем з підприємством,
на якому вона працювала не укладався
письмовий трудовий договір, вона не має
право на зарахування цього стажу до
пільгового.

Апеляційний розгляд справи
здійснювався із застосуванням засобів
технічної фіксації судового процесу
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За правилами частини першої статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію
за віком на пільгових умовах з 23 травня
2004 року, перебуває на обліку
управління, що підтверджується
пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1
(арк. справи 12, 16).

Позивач 14 січня 2014 року звернувся до
відповідача із заявою про зарахування
до пільгового стажу період роботи в
районах Крайньої Півночі. Листом від 28
січня 2014 року №1/П-01-01-01 відповідачем
роз'яснено, що пільгове нарахування
стажу проводиться на підставі
трудового договору, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі, проте позивачем не надані
докази укладання трудового договору.

З трудової книжки позивача
вбачається, що вона з 7 квітня 1979 року
по 26 січня 1980 року працювала на
автобазі № 12 тресту
«Казимгазпомстрой» Ханти-Мансійського
національного автономного округу на
посаді водія, а з 26 січня 1980 року по 16
травня 1987 року працювала на автобазі №
8 тресту «Казимгазпомстрой»
Ханти-Мансійського національного
автономного округу на посаді робочого 2
розряду, згідно переводу.

При зверненні позивача до управління
із заявою від 28 січня 2014 року про
перерахунок пенсії йому відмовлено в
зарахуванні до пільгового стажу період
роботи з 7 квітня 1979 року по 16 травня 1987
року з підстав не надання документів,
підтверджуючих поширення на неї пільг
по обчисленню трудового стажу за
період роботи в районах Крайньої
Півночі.

Суть спірних правовідносин у
правомірності зарахування до
пільгового стажу період роботи в
районах Крайньої Півночі, що
регулюється нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), Указами
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року №148 «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють у районах
Крайньої Півночі і місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі Указ №148), від 26 вересня
1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг
для осіб, які працюють у районах
Крайньої Півночі й місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі Указ № 1908-VII), а також
Інструкцією про порядок надання пільг,
затвердженої постановою Держкомпраці
СРСР та Президією ВЦРПС від 16 грудня 1967
року № 530/П-28 (далі Інструкція № 530).

Відповідно до Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 26 червня 1967
року та Постанови Ради міністрів СРСР
від 10 листопада 1967 року № 1029 район, в
якому працювала позивачка відноситься
до районів Крайньої Півночі.

Згідно з пунктом 5 розділу ХУ
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV
період роботи до 1 січня 1991 року у
районах Крайньої Півночі й у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а
також на острові Шпіцберген,
зараховуються в страховий стаж у
порядку й на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Порядок надання пільг особам, які
працювали в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до них,
встановлений Указами №148 № 1908-VII та
Інструкцією № 530.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі й місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Апелянт посилається на положення
статті 5 Указу Президії Верховної Ради
СРСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» зазначаючи про те, що
робота в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року
зараховується до стажу в полуторному
розмірі за умови, що працівник мав
право на пільги та уклав строковий
трудовий договір.

За приписами підпункту д) пункту 5
Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960
року робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 3 роки, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік
роботи в зазначених районах один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на тримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали страховий договір про роботу в
цих районах.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженому
постановою Управління Пенсійного
фонду України від 25 листопада 2005 року,
пільгове обчислення стажу роботи з 01
березня 1960 року по 31 грудня 1990 року
проводиться на підставі документів,
які підтверджують право на пільги, які
були встановлені для працюючих в
районах Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі. До інших
документів відносяться документи,
видані безпосередньо підприємством
чи архівною установою, де зазначено, що
працівник мав право на пільги,
передбачені відповідними Постановами
чи Указами.

Як зазначалось раніше, з трудової
книжки позивача вбачається, що позивач
працювала на автобазі № 12 тресту
«Казимгазпомстрой» Ханти-Мансійського
національного автономного округу на
посаді водія з 7 квітня 1979 року по 26
січня 1980 року, а з 26 січня 1980 року по 16
травня 1987 року працювала на автобазі №
8 тресту «Казимгазпомстрой»
Ханти-Мансійського національного
автономного округу на посаді робочого 2
розряду, згідно переводу.

Колегія суддів зазначає, що
посилання лише на статтю 5 Указу, яка
регулює пільги для осіб які уклали
строковий трудовий договір є
помилковою, оскільки стаття шостої
цього ж Указу встановлює пільгове
обчислення стажу роботи для осіб
прийнятих на роботу на місці з дня
введення в дію цього Указу, а саме з 1
березня 1960 року.

Указом Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 26 вересня 1967 року, який введений
в дію з 1 січня 1968 року «Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» вперше введене пільгове
пенсійне забезпечення, так статтею 2
передбачено, що робітникам та
службовцям, що відпрацювали в РКП не
менше 15 календарних років, а МКП не
менше 20 календарних років, пенсія за
віком призначається чоловікам до
досягнення 55 років, жінкам по
досягненню 50 років. Статтею 7 цього
Указу доручено Раді Міністрів СРСР
прийняти в порядку його застосування
прийняти постанову і внести в рішення
уряду відповідні зміни. Відповідна
постанова Ради Міністрів СРСР від 10
листопада 1967 року № 1029 прийнята, якою
Державному комітету з питань праці та
заробітної плати разом з Президією
ВЦРПС доручено затвердити Інструкцію
про порядок надання пільг особам, які
працюють зокрема в РКП. Така інструкція
затверджена 16 грудня 1967 року № 530/П-28.
Системний аналіз наведених
нормативно-правових актів дозволяє
зробити висновок (зокрема пунктом
першим Розділу першого Інструкції про
це зазначено), що пільги установлені
Указами 1960 та 1967 років надаються всім
робітникам і службовцям (у тому числі
місцевим мешканцям та іншим особам,
прийнятим на роботу на місці)
державних, кооперативних та
громадських підприємств, установ і
організацій, які знаходяться в РКП та
МКП.

Строковий трудовий договір є тільки
одним із різновидів трудового
договору, укладався з метою
закріплення кадрів в таких важких для
проживання людини місцях. Даний
пільговий вид пенсії за віком
пов'язаний виключно з умовами місця
роботи.

Колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції, що трудова
книжка підтверджує факт укладення
трудового договору з роботодавцем, в
розумінні у тому числі Кодексу про
працю РРФСР 1971 року. Право на пільги
закріплено самими нормами Указів 1960 та
1967 років, і не поставлено в залежність
виключно від укладення поряд з
безстроковим іще і строкового
трудового договору. Існуюче на той, час
трудове законодавство не передбачало
одночасного укладення двох трудових
договорів на одну ж ту саму роботу.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідачем
безпідставно відмовлено позивачеві у
зарахуванні пільгового страхового
стажу роботи в районі Крайньої Півночі
з 7 квітня 1979 року по 16 травня 1987 року із
розрахунку один рік за один рік і шість
місяців.

За вимогами частин 4, 5 статті 45 Закону
№ 1058-IV перерахунок призначеної пенсії,
провадиться у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа. Документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Колегія суддів не погоджується з
доводами позивача, що перерахунок
пенсії необхідно здійснити з 23 травня
2004 року, оскільки з письмовою заявою
про перерахунок пенсії позивачка
звернулась до відповідача лише 14 січня
2014 року. Тобто, перерахунок пенсії слід
робити саме з 1 січня 2014 року, оскільки
матеріали справи не містять
підтверджень того, що позивач раніше
звертався до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії.

Проте, судом першої інстанції
помилково визначено дату, з якої
необхідно здійснити перерахунок
пенсії 1 липня 2013 року. Отже, у цій
частині постанова підлягає зміні,
відповідно до пункту першого частини
першої статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 184, 195, 196, 198,
п. 1 ч.1 статті 201, статтями 205, 207, 211, 212, 244-2,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2014 року у адміністративній
справі № 250/423/14-а - задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області на постанову Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2014 року у адміністративній
справі № 250/423/14-а - задовольнити
частково.

Постанову Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 квітня 2014 року у адміністративній
справі № 250/423/14-а - змінити.

В абзаці третьому резолютивної
частини постанови Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької
області від 10 квітня 2014 року у
адміністративній справі № 250/423/14-а
слова «з 01 липня 2013 року» замінити
словами наступного змісту «з 1 січня 2014
року».

Вступна та резолютивна частини
постанови постановлені у нарадчій
кімнаті та проголошені у судовому
засіданні 19 травня 2014 року. Постанова у
повному обсязі складена та підписана у
нарадчій кімнаті 19 травня 2014 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко