Справа № К-31886/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К-31886/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Чернової
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
малого підприємства «Вербена»

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року

у справі № 2а-11034/10/0570

за позовом Приватного малого
підприємства «Вербена»

до Державної податкової інспекції у
місті Краматорську Донецької області
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у місті
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області)

про визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне мале підприємство «Вербена»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Краматорську
Донецької області (далі - відповідач)
про визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 11
січня 2010 року № /0/487, № /0/486 та
від 20 квітня 2010 року №/1/16409, №
/1/16408 (в редакції уточнення
позовних - т.1 арк. справи 143-144).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року позов задоволено. Визнано
незаконними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.
Краматорську Донецької області від 11
січня 2010 року № /0/487, № /0/486 та
від 20 квітня 2010 року №/1/16409, №
/1/16408. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПМП
«Вербена» витрати по сплаті судового
збору у сумі 3,40 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року скасовано. У задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ПМП «Вербена»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року та залишити в силі постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року.

У відповідності до положень частини 1
статті 55 Кодексу адміністративного
судочинства України у справі здійснено
заміну відповідача - ДПІ у м.
Краматорську Донецької області її
правонаступником - ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області, що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії АВ № 086176 від 10 червня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника відповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Краматорську Донецької області
була проведена виїзна планова
перевірка ПМП «Вербена» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2006
року по 30 червня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2006 року по 30 червня 2009 року, за
результатами якої складений акт №
3347/23/2/22005707 від 22 грудня 2009 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги: пункту
5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 101290,00 грн., у
тому числі по періодах: за 1 квартал 2007
року - 5625,00 грн., за 2 квартал 2007 року -
36097,00 грн., за 3 квартал 2007 року - 35842,00
грн., за 4 квартал 2007 року - 17501,00 грн., за 1
квартал 2008 року - 6225,00 грн.; підпунктів
7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за 2007 рік на загальну
суму 76050,00 грн., у тому числі: за березень
2007 року - 4500,00 грн., за квітень 2007 року -
8667,00 грн., за травень 2007 року - 10433,00 грн.,
за червень 2007 року - 9778,00 грн., за липень
2007 року - 4750,00 грн., за червень 2007 року -
10613,00 грн., за вересень 2007 року - 13311,00
грн., за жовтень 2007 року - 1580,00 грн., за
листопад 2007 року - 7390,00 грн., за грудень
2007 року - 5028,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що позивач (замовник) неправомірно
сформував валові витрати та податковий
кредит за господарськими операціями,
проведеними з ТОВ
«Монтажтехноспецсервіс» (підрядником)
на підставі договору № 46 від 20 березня
2007 року про виконання
ремонтно-будівельних робіт, оскільки у
вироку Дружківського міського суду
Донецької області від 31 березня 2009 року
у справі № 1-136/2009 було встановлено, що
ТОВ «Монтажтехноспецсервіс» було
створене з метою здійснення фіктивної
незаконної діяльності.

11 січня 2010 року ДПІ у м. Краматорську
Донецької області на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0/486, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ПМП «Вербена» суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток у розмірі 151935,00 грн., у тому
числі: 101290,00 грн. - за основним платежем,
50645 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

11 січня 2010 року ДПІ у м. Краматорську
Донецької області на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0/486, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ПМП «Вербена» суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 114075,00 грн., у тому
числі: 76050,00 грн. - за основним платежем,
38025,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржувались
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а податковим
органом 20 квітня 2010 року були прийняті
податкові повідомлення-рішення
№/1/16409, № /1/16408 на аналогічні
суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що ПМП
«Вербена» правомірно включило до
складу валових витрат вартість наданих
йому ТОВ «Монтажтехноспецсервіс»
робіт, а податок на додану вартість,
сплачений у складі такої вартості - до
податкового кредиту, оскільки фактичне
виконання зобов'язань сторін за
укладеними договорами підтверджується
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами, з
урахуванням того, що на момент
укладення та виконання оспорюваного
договору вказаний контрагент позивача
був належним чином зареєстрованою
юридичною особою та перебував на
податковому обліку, а також зважаючи на
те, що вирок Дружківського міського
суду Донецької області від 31 березня 2009
року у справі № 1-136/2009 не містить
інформації про предмет доказування.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, виходив з того, що наявні у ПМП
«Вербена» належним чином оформлений
договір та первинні бухгалтерські
документи не можуть бути безумовною
підставою для формування позивачем
валових витрат та податкового кредиту,
оскільки вироком Дружківського
міського суду Донецької області від 31
березня 2009 року у справі №1-136/2009 було
встановлено, що відомості, вказані у
цих документах, не відповідають
дійсності.

Однак з такими висновками судів
колегія суддів погодитись не може, з
огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
прибуток і податку на додану вартість,
валових витрат та податкового кредиту,
регулюються статтею 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) та статтею 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 5.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом 3 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За приписами абзацу 1 підпункту 7.4.5
пункту 7.4 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд касаційної інстанції відзначає, що
наявність у покупця (замовника) належно
оформлених документів, які відповідно
до Закону України Про оподаткування
прибутку підприємств» та Закону
України «Про податок на додану
вартість» необхідні для віднесення
витрат на оплату вартості товарів
(робіт, послуг) до складу валових
витрат, а сум податку на додану
вартість, сплачених у складі вартості
придбаних товарів (робіт, послуг) до
податкового кредиту, не є безумовною
підставою для формування валових
витрат та податкового кредиту за
такими операціями, якщо податковий
орган доведе, що відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності, як у випадку
нездійснення самих операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, в
обґрунтування реальності
господарських операцій з ТОВ
«Монтажтехноспецсервіс» позивач
посилався на те, що необхідність
укладення оспорюваного договору № 46
від 20 березня 2007 року була зумовлена
необхідністю належного виконання ПМП
«Вербена» своїх зобов'язань за
договорами, укладеними з ТОВ
«Антал-Сервіс» і Відділом культури
Артемівської міської ради, у яких
позивач виступав підрядником, з
урахуванням того, що зобов'язання за
такими договорами були виконані ПМП
«Вербена» належним чином та у повному
обсязі, що підтверджується
відповідними первинними
бухгалтерськими документами та
довідками вказаних замовників.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що в обґрунтування правомірності
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень з підстав
безтоварності господарських операцій
між позивачем та ТОВ
«Монтажтехноспецсервіс», податковий
орган посилався на вирок Дружківського
міського суду Донецької області від 31
березня 2009 року у справі № 1-136/2009, яким
ОСОБА_2 (який з 12 червня 2007 року значився
директором ТОВ
«Монтажтехноспецсервіс») було визнано
винним у скоєнні злочинів,
передбачених частиною 1 статті 309,
частиною 1 статті 263, частиною 2 статті
366, частиною 1 статті 209, частиною 2
статті 364 Кримінального кодексу
України, в мотивувальній частині якого
було вказано, ТОВ
«Монтажтехноспецсервіс» було створене
з метою здійснення фіктивної
незаконної діяльності.

Разом з цим, колегія суддів відзначає,
що такі обставини можуть бути
підтверджені вироком суду про визнання
осіб, які укладали договори та склали
первинні документи, які містять
відомості про господарські операції,
зокрема, щодо виконання (невиконання)
сторонами умов договору № 46 від 20
березня 2007 року.

Зокрема, суди першої та апеляційної
інстанцій не надали належної правової
оцінки тому, що оспорюваний договір № 46
від 20 березня 2007 року був підписаний
ОСОБА_3 та не встановили, чи містить
вказаний вирок посилання на те, що
ОСОБА_3 умисно ухилявся від сплати
податкових зобов'язань які виникли за
оспорюваним договором № 46 від 20
березня 2007 року, укладеним з ПМП
«Вербена».

Крім іншого, колегія суддів вказує, що
судами не були враховані обставини, які
слугували приводами та підставами для
порушення кримінальної справи № 1-136/2009.

Таким чином, суд касаційної інстанції
не може визнати законними і
обґрунтованими судові рішення
попередніх інстанцій, оскільки останні
ухвалені без повного та всебічного
з'ясування обставин, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення, та інших обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, а порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права могли призвести
до неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, постанова Луганського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2009 року та постанова
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді суди повинні також
врахувати, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди - покупця товарів (робіт, послуг),
яка є платником податків, не покладено
обов'язку за можливі будь-які
неправомірні дії постачальників
товару зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту. Лише достовірне
встановлення в ході судового розгляду
на підставі належних доказів факту
узгодженості дій платника податків з
недобросовісними постачальниками з
метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару від виконання податкових
зобов'язань може слугувати підставою
для відмови у праві на включення
понесених витрат до складу валових та у
праві на податковий кредит. При цьому
такі висновки не можуть ґрунтуватися
на припущеннях, а можуть ґрунтуватися
лише на належних, достатніх, а також тих
доказах, які одержані з дотриманням
закону.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняте обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2,
ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Приватного малого
підприємства «Вербена» задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2010
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2010 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна