Справа № 826/912/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/912/14
інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника апелянта
Оніщенка О.В., розглянувши у відкритому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Стайл» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.03.2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін
Стайл» до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.03.2014 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати вказану постанову та
задовольнити позов, оскільки вважає, що
постанова прийнята необґрунтовано, без
врахування усіх обставин, з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Грін Стайл», Україна (Покупець)
укладено зовнішньоекономічний
контракт від 15.01.2013 р. №15/01/2013 з
юридичною особою «YANG GUANG FURNITURE INTERNATIONAL,
Co. Ltd», Китай (Продавець) на поставку
товару: меблі для столових кімнат,
меблі для сидіння та меблі для сидіння
металеві, торговельна марка SELECT,
виробник YANG GUANG FURNITURE INTERNATIONAL, Co. Ltd,
країна виробництва Китай.

Позивачем подано до митного оформлення
митну декларацію № 100270000/2013/254590 від
30.09.2013 р. та товаросупровідні документи
на товар; митна вартість товару
заявлена за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та
склала - 1,88 дол. США/кг для товару «меблі
для столових кімнат» (код УКТЗЕД ),
3,75 дол. США/кг для товару «меблі для
сидіння» (код УКТЗЕД ), 2,84USD/Kr для
товару «меблі для столових кімнат» (код
УКТЗЕД ) та 1,93 дол. США/кг для
товару «меблі для сидіння металеві»
(код УКТЗЕД ).

За результатами розгляду поданих
документів відповідачем прийнято
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості від 10.10.2013 р.
№100270000/2013/410673/2, яким визначено митну
вартість товарів за резервним методом.

Згідно з матеріалами справи, підставою
для відмови у митному оформленні
товару за ціною договору стало те, що в
результаті контролю встановлено, що
документами, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містить всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а також
мають розбіжності.

При цьому, позивач скористався своїм
правом на випуск товарів у вільний обіг
шляхом надання гарантій відповідно до
вимог п. 7 ст. 55 Митного кодексу України
за митною декларацією від 15.11.2013 р.
№100270000/2013/257493.

Позивач, вважаючи рішення про
коригування митної вартості від 10.10.2013
р. №100270000/2013/410673/2 неправомірним,
звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог
та відсутність підстав для їх
задоволення з огляду на те, що позивач
не надав належних доказів на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовується позов, натомість
відповідачем в повному обсязі доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Статтею 49 МК України встановлено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу (ч. 1); митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.
2).

Статтею 57 глави 9 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3). Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч. 4).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58 МК
України.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 58 МК
України ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 54 МК України встановлено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Як визначено у частині 3 статті 54 МК
України, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у т.ч. невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно із частиною 6 статті 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з матеріалами справи, на
підтвердження митної вартості товару
за державною митною декларацією №
100270000/2013/254590 від 30.09.2013 р. позивачем
надано митному органу: контракт №15/01/2013
від 15.01.2013 р., інвойс № BYG 01391, документи
про оплату за контрактом № 15/01/2013 від
15.01.2013 р., договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування №К-0080/13, документи, що
підтверджують вартість морського
перевезення, попередню декларацію,
прайс-лист компанії - виробника, акт про
зважування вантажу Південною митницею,
лист компанії - виробника від 23.07.2013 р.
про готовність поставки товару за
контрактом №15/01/2013 від 15.01.2013 р.,
платіжні доручення №111 від 16.09.2013 р., №
119 від 26.09.2013 р. про сплату коштів за
митне оформлення товарів за контрактом
№15/01/2013 від 15.01.2013 р.

Керуючись Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затверджених наказом Державної митної
служби України від 13.07.2012 р. № 362,
відповідач встановив, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, на
підставі яких позивачем проводився
розрахунок митної вартості, не містять
всіх даних відповідно до обраного
методу визначення митної вартості,
водночас містять неточності та
розбіжності, а тому є недостатніми для
підтвердження обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товару за ціною контракту.

Судом встановлено, що декларантом
спільно з товаросупровідними
документами надано акт від 26.09.2013 року
б/н Південної митниці про
невідповідність товарів відомостям,
зазначеним в потрібних для здійснення
митного контролю документах, де
зазначено, що за результатами
зважування на авто вагах ЧП «КТИ»
загальна вага брутто вантажу перевищує
зазначену у товаросупровідних
документах на 1120 кг.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі, якщо документи,
зазначені у частині 2 цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Судом встановлено, що під час
проведення консультацій, відповідачем
відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного
кодексу України письмово
запропоновано надати наступні
додаткові документи: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти,
прайс-листи виробника товарів; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

На вимогу відповідача ТОВ «Грін Стайл»
надало додаткові документи, які
витребовувалися митним органом,
зокрема, видаткові накладні, прас-лист
від виробника товару, копія митної
декларації країни відправлення. При
цьому, позивач зазначив, що отримання
висновку експертних організацій щодо
цінової експертизи меблів, які
імпортувалися підприємством, останнє
зможе надати лише після спливу
десятиденного строку на надання
документів, у зв'язку з чим просило
митний орган зазначений строк
продовжити.

Проте, згідно з матеріалами справи, за
результатами опрацювання додаткових
документів встановлено, що копія
митної декларації країни відправлення
не містить відміток органу доходів і
зборів, не містить посилання на інвойс
або контракт. Також декларантом не було
надано перекладу митної декларації
країни відправлення, необхідної для
митного оформлення, як передбачено у
ст.254 Митного кодексу України, яка
встановлює подання документів
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна.
Окрім того, дійсно, в матеріалах справи
не міститься податкових накладних,
включених до електронного реєстру
податкових накладних та можливих
первинних бухгалтерських документів
щодо надходження коштів за
господарською операцією. Не долучено
цих документів і до апеляційної скарги.

Окрім того, як встановлено судом,
позивачем не надано належних
транспортних (перевізних) документів.

Згідно з матеріалами справи, позивач
надав суду лише довідку про витрати на
транспортування від 09.09.2013 р. №б/н,
видану експедиторською компанією ТОВ
«Дамко Україна ЛТД». Водночас
документи, які містили б відомості щодо
фірми перевізника та підтверджували б
його причетність до перевезення саме
цієї партії товару відповідно до
укладеного контракту у справі
відсутні. Не долучено таких документів
і до апеляційної скарги.

При цьому, з коносаменту від 04.09.2013 року
№DMCQYAT4496345 вбачається відсутність
інформації щодо номеру інвойсу та
контракту, що унеможливлює
ідентифікувати дану поставку.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що експертний висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 28.03.2013 р. №12/105
щодо цінової експертизи меблів, який
проводився експертом на підставі
наданих документів ТОВ «Грін Стайл»
(контракту від 15.01.2013р. №15/01/2013, інвойсу
від 30.01.2013р. № BYG01388 та інші) правомірно
не взятий до відома митним органом,
оскільки дійсний лише до 10.05.2013, при тій
умові, що дата ВМД, за якою позивач мав
намір задекларувати імпортований
товар - 30.09.2013 року.

Судом встановлено, що відповідачем
застосовані: метод 2-а не був
застосований у зв'язку з відсутністю у
митного органу даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості); метод 2-6 не був
застосований у зв'язку з відсутністю у
митного органу даних щодо вартості
операцій з подібними (аналогічними)
товарами, скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості); методи 2-в та 2-г не
використані через відсутність даних,
необхідних для проведення розрахунків.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує, що
Окружний адміністративний суд м. Києва
не звернув увагу на те, що неможливість
застосування методів визначення
митної вартості на які посилався
суб'єкт владних повноважень в тексті
оскаржуваного рішення не містять
належного обґрунтування, а також на те,
що відповідачем не спростована
об'єктивна можливість застосування
першого методу, що, в свою чергу,
свідчить про незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає, що ці доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі є
недостатньо аргументованими, зважаючи
на те, що відсутність вказаних вище
документів позивачем жодним чином не
обґрунтована, а відповідних доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції до апеляційної скарги не
долучено.

Окрім того, як вбачається із заперечень
на апеляційну скаргу, Рішення про
коригування митної вартості товарів
№100270000/2013/410673/2 від 10.10.2013р., яким
відкориговано митну вартість товарів
за резервним методом ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) органами
доходів і зборів митних вартостях
згідно митних декларацій від 04.10.2013р.
№100250000/2013/72830, від 17.07.2013р. №100270000/2013/263556
та від 17.09.2013р. №100270000/2013/177659), що складає
4,56USD зa одиницю товару (код УКТЗЕД ,
, та ).

При цьому, слід також зауважити, що
вимога про надання нового висновку про
якісні та вартісні характеристики
товарів, здійсненого експертною
спеціалізованою організацією,
позивачем виконана не була.

Таким чином, враховуючи наведені
обставини, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що прийняте митним органом
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товару є правомірним,
оскільки необхідні вимоги, що надали б
право позивачу оформити товар за
іншими методами, окрім резервного,
останнім виконані не були.

Отже, оскільки судове рішення ухвалене
судом першої інстанції відповідно до
норм матеріального права, при
дотриманні норм процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтвердженими
доказами, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, суд
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін
Стайл» залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.03.2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали складений 19.05.2014.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.