Справа № 813/7155/13-а
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 876/14914/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Буської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області та ОСОБА_2 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Буської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про поновлення на роботі,
стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В
И В:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача Буської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області, в
якому просив поновити його на роботі на
посаді головного державного
податкового інспектора відділу
оподаткування юридичних осіб ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС, стягнути в його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 06.08.2013 року до дня поновлення
на роботі в сумі 3480 грн. 68 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що наказом комісії з
проведення реорганізації ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС №14 від 06.08.2013 року позивач
був звільнений із займаної посади з
06.08.2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв»язку з реорганізацією ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС, скороченням штатної
чисельності та змінами істотних умов
праці. Вважає, що його звільнення за п. 1
ст. 40 КЗпП України проведено з грубим
порушенням закону, оскільки внаслідок
реорганізації його посада скорочена не
була, а він мав переважне право на
залишенні на роботі. Відповідачем було
прийнято рішення про звільнення, що
призвело до порушення його трудових
прав.

Представник відповідача - Буської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Львівській області у
суді першої інстанції позову не визнав,
у поданих запереченнях зазначив, що
звільнення позивача було проведено
відповідно до чинного законодавства, а
тому позовні вимоги є безпідставними.
Просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
позов задоволено частково. Зобов»язано
Буську об»єднану державну податкову
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Львівській області
запропонувати ОСОБА_2 посаду головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб
або рівноцінну посаду.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржили сторони.

Позивач вважає, що постанова суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про поновлення на
роботі і виплаті компенсації за час
вимушеного прогулу прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
13.11.2013 року і ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
першої інстанції безпідставно не взято
до уваги наведених позивачем
обгрунтувань про незаконність його
звільнення з посади. Вказує, що наказом
голови комісії з проведення
реорганізації ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС від
05.06.2013 року №111 податкову інспекцію у
Бродівському районі Львівської
області ДПС було реорганізовано, а не
ліквідовано, шляхом приєднання до
Буської ОДПІ ГУ Міндоходів, а
відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених в п. 1
цієї статті допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу. Звертає
увагу на те, що його робоче місце та
посада скорочені не були і в даний час
знаходяться в штатному розписі
Бродівського відділення Буської ОДПІ
ГУ Міндоходів.

Відповідач вважає, що постанова суду
першої інстанції в частині
зобов»язання Буської ОДПІ
запропонувати ОСОБА_2 пропозицію про
працевлаштування на роботу в Буську
ОДПІ прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з»ясування усіх обставин
справи, що мають значення для справи, а
тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
відповідач посилається на те, що при
реорганізації ДПІ у Бродівському
районі відбулось скорочення штатної
чисельності працівників з 48 до 31 осіб.
Позивача було своєчасно попереджено
про звільнення. Також було враховано,
що позивач немає переважного права на
залишення на роботі перед іншими
працівниками.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт - Буська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
в частині зобов»язання Буської ОДПІ
надати ОСОБА_2 пропозицію про
працевлаштування на роботі в Буській
ОДПІ.

В судовому засіданні позивач просив
поновити його на роботі на посаді
головного державного податкового
інспектора відділу оподаткування
юридичних осіб ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС,
стягнути в його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
07.08.2013 року до дня поновлення на роботі,
представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і які
з»явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга позивача - ОСОБА_2
підлягає до задоволення, а відповідача
Буської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області - до часткового
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

ОСОБА_2 з 10.06.2003 року працював на посаді
старшого, а з 16.03.2012 року головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб
ДПІ у Бродівському районі Львівської
області ДПС (а.с. 5-6).

Наказом голови комісії з проведення
реорганізації ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС від
06.08.2013 року №14-0 «Про звільнення ОСОБА_2»
звільнено ОСОБА_2 головного державного
податкового інспектора відділу
юридичних осіб ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС із
займаної посади 06.08.2013 року відповідно
до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з
реорганізацією ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС,
скороченням чисельності і змінами
істотних умов праці. Зазначені
відомості внесені в трудову книжку
ОСОБА_2, номер запису 16 від 06.08.2013 року
(а.с. 4, 7).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо протиправності
вказаного вище наказу голови комісії з
проведення реорганізації ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС №14-0 від 06.08.2013 року, з
врахуванням наступного.

Відносини щодо звільнення зі служби
державних службовців, в тому числі
працівників податкового органу,
врегульовані як спеціальним
законодавством так і загальним
законодавством України про працю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, а
відповідно до ч. 2 ст. 40 цього Кодексу,
звільнення з підстав, зазначених у
пункті 1 цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу, у випадку
ліквідації юридичної особи публічного
права.

Відповідно до абз. 1 п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», суди при
вирішенні трудових спорів зобов»язані
з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Колегією суддів встановлено, що
наказом голови комісії з проведення
реорганізації ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС від
05.06.2013 року №111 «Про реорганізацію
державної податкової інспекції у
Бродівському районі Львівської
області Державної податкової служби» з
метою реалізації постанов Кабінету
Міністрів України від 09.01.2013 року №14
«Про внесення змін у додатки до
постанов Кабінету Міністрів України
від 07.09.2011 року №937 і від 14.11.2011 року №1184
(якою передбачено скорочення
чисельності працівників, які
виконували функції органів, що
реорганізуються) від 20.03.2013 року №229
«Про утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів»,
відповідно до Порядку здійснення
заходів, пов»язаних з утворенням,
реорганізацією або ліквідацією
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.10.2011 року №1074, враховуючи вимоги
наказу ДПС України від 03.06.2013 року №31
«Про реорганізацію територіальних
органів Державної податкової служби у
Львівській області» реорганізовано
державну податкову інспекцію у
Бродівському районі Львівської
області Державної податкової служби
шляхом приєднання до Буської
об»єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів (а.с. 24).

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС не було виконано вимоги
законодавства в частині процедури
звільнення позивача, оскільки ОСОБА_2
не запропоновано посаду у
новоствореній установі, яка
виконуватиме функції ліквідованої.
Крім цього, відповідачем не надано
доказів того, що позивач відмовився від
переведення на іншу роботу або що
Буська ОДПІ Головного управління
Міндоходів не мала можливості
перевести працівника з його згоди на
іншу роботу, чим порушено його трудові
гарантії як працівника.

Разом з цим, у судовому засіданні
колегією суддів встановлено, що
обов»язки працівників ліквідованого
відділу оподаткування юридичних осіб
ДПІ у Бродівському районі є
аналогічними в новоствореному секторі
оподаткування та контролю об»єктів і
операцій Бродівського відділення
Буської ОДПІ. Не підтверджено
відповідачем належними та допустимими
доказами і той факт, що у
новоствореному секторі, на відміну від
відділу де працював позивач до
звільнення, інші функції, права та
обов»язки працюючих.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
встановлена законодавством можливість
ліквідації державної установи
(організації) з одночасним створенням
іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) особи, що
ліквідується, не виключає, а включає
зобов»язання роботодавця по
працевлаштуванню працівників
ліквідованої установи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу законів
про працю України, зміна
підпорядкованості підприємства,
установи, організації не припиняє дії
трудового договору.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у
разі зміни власника підприємства, а
також у разі його реорганізації
(злиття, приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників.
Відтак, у даному випадку мала місце
реорганізація двох територіальних
органів ДПІ, а тому висновок суду
першої інстанції про безпідставність
вимоги про поновлення на роботі на
посаді головного державного
податкового інспектора відділу
оподаткування юридичних осіб ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області є помилковим.

Разом з цим, судом першої інстанції
вірно враховано, що при звільненні
позивача з посади відповідачем було
порушено вимоги ст.ст. 42, 49-2 КЗпП
України щодо врахування переважного
права позивача залишення на роботі.

З цього приводу суд апеляційної
інстанції зазначає, що в штатному
розписі Буської ОДПІ Головного
управління Міндоходів посад, яку
займав позивач було на одну менше ніж у
штатному розписі ДПІ у Бродівському
районі Львівської області ДПС - відділі
оподаткування юридичних осіб, однак,
доказів наявності переваг при
прийнятті на роботу в Буську ОДПІ
Головного управління Міндоходів одних
працівників перед іншими відповідач
суду не надав. Також відповідачем не
надано суду доказів того, що позивачу
пропонувалися вакантні посади в
Буській ОДПІ Головного управління
Міндоходів (письмових доказів про
відмову позивача під особистий підпис
від запропонованих посад).

Відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із постановою суду першої
інстанції від 13.11.2013 року в частині
вирішення позовної вимоги щодо
поновлення позивача на посаді. В цій
частині суд першої інстанції прийшов
до необгрунтованого і помилкового
висновку про те, що замість поновлення
позивача на роботі, відповідача слід
зобов»язати запропонувати позивачу
посаду головного державного
податкового інспектора відділу
оподаткування юридичних осіб або
рівноцінну посаду.

Так, відповідно до ст. 235 КЗпП України у
разі незаконного звільнення працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

Суд першої інстанції, встановивши
незаконність звільнення позивача з
посади, повинен був вирішити питання
щодо поновлення позивача на роботі, а
не застосовувати інші, не передбачені
законодавством про працю, способи
захисту порушених прав позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що оскільки позивача було
звільнено з посади головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб
ДПІ у Бродівському районі Львівської
області ДПС без наявності для цього
законних підстав, тому позивач повинен
бути поновлений на роботі на раніше
займаній посаді. Зміна назви цієї
посади у зв»язку із реорганізацією ДПІ
у Бродівському районі Львівської
області ДПС, шляхом приєднання до
Буської ОДПІ ГУ Міндоходів не впливає
на гарантоване право позивача на працю
і не може бути підставою для висновків
про неможливість роботи позивача на
аналогічній посаді Буської ОДПІ ГУ
Міндоходів.

Суд апеляційної інстанції також
зазначає, що невиконання відповідачем
вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
щодо пропонування позивачеві при
звільненні іншої роботи та переведення
його на іншу роботу цьому ж
підприємстві, установі, організації, не
впливає на обов»язок відповідача щодо
поновлення позивача на раніше займаній
посаді.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що постанова суду
першої інстанції в частині вирішення
питання щодо поновлення позивача на
посаді підлягає скасуванню із
прийняттям в цій частині нової
постанови про задоволення позовної
вимоги про поновлення позивача на
посаді головного державного
податкового інспектора відділу
оподаткування юридичних осіб ДПІ у
Бродівському районі Львівської
області ДПС, з моменту звільнення.

Із врахуванням встановленого факту
незаконного припинення перебування
позивача на державній службі, суд
апеляційної інстанції вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу, відповідно до
вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Для визначення розміру середнього
заробітку на час працевлаштування
застосовується Порядок обчислення
середньої заробітної плати,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Згідно з п. 2 цього Порядку,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов»язана
відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні на
число відпрацьованих робочих днів за
цей період.

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарних місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Визначаючи розмір середнього
заробітку позивача за час вимушеного
прогулу, суд апеляційної інстанції
виходить з наступних розрахунків,
здійснених за наявними у матеріалах
справи доказами та у відповідності з
вищевказаним нормативно-правовим
актом.

Як вбачається з довідки про заробітну
плату №1-704/П/050 від 28.04.2014 року, виданої
Буською ОДПІ останні відпрацьовані
позивачем два місяці були червень та
липень 2013 року, таким чином
відпрацьовані дні ОСОБА_2 у цих місяцях
становлять 20 та 23 дні відповідно. Також
з довідки випливає, що за червень та
липень 2013 року сума, яка має бути
включена до заробітку для обчислення
середньої заробітної плати становить
7889 грн. 04 коп.

Отже, 7889 грн. 04 коп. / 43 відпрацьовані дні
за червень та липень 2013 року = 183 грн. 46
коп. середньоденна заробітна плата.

З наведеного, сума середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 07.08.2013 року по день винесення
рішення судом становить 36692 грн. 00 коп.
(183 грн. 46 коп. середньоденна заробітна
плата х 200 днів вимушеного прогулу).

Згідно абзацу 2 пункту 32 Постанови
Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» при присудженні оплати за час
вимушеного прогулу зараховується
заробіток за місцем нової роботи
(одержана допомога по тимчасовій
непрацездатності, вихідна допомога,
середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав в цей
час.

За час вимушеного прогулу позивач
знаходився на обліку в Бродівському
РЦЗ як безробітний та отримав грошову
допомогу за період з 09.09.2013 року по
31.05.2014 року в розмірі 15090 грн. 35 коп.

Таким чином, сума середнього заробітку
за час вимушеного прогулу за період з
07.08.2013 року по день винесення рішення
судом становить 21601 грн. 65 коп.
(36692 грн. 00 коп. - 15090 грн. 35 коп.).

Відповідно до вимог ст. 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Cуд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції, при вирішенні
даного публічно-правового спору,
ухвалив рішення без дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, тому наявні підстави для його
скасування та прийняття нової
постанови про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 202 ч. 1
п. 4, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу Буської об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області - задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 року
у справі №813/7155/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_2 на посаді головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб
ДПІ у Бродівському відділенні Буської
ОДПІ з 06.08.2013 року.

Стягнути з Буської об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 07.08.2013 року по час
поновлення на посаді в розмірі 21601 грн.
65 коп. без утримання прибуткового
податку (податку на доходи фізичних
осіб) та інших обов»язкових платежів.

Постанова суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня виготовлення постанови в повному
обсязі, шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.Я. Гудим

Судді
О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 21.05.2014 року.