Справа № 2а-3552/09/0870
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/13529/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Газонні
машини»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2009

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.08.2010

у справі № 2-а-3552/09/0870

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Газонні машини»

до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Газонні машини»
звернулося до суду з позовом про
визнання протиправною бездіяльності
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції, яка полягала у
невідображенні в особовому рахунку
позивача відомостей про податкові
зобов'язання за уточнюючим розрахунком
№ 72715.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2009,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2010, у
задоволенні позову відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Газонні машини»
подало касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права: абз. 2 п. 5.1, п.п. 5.2.1
п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ,
ч. 1 розд. 3 Методичних рекомендацій щодо
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби України
при адмініструванні податку на
прибуток, затверджених Наказом ДПА
України від 11.12.2006 № 766, п. 1.3 п. 1 Наказу
ДПА України «Про затвердження Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства» від 10.08.2005 № 327,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Позивач 18.08.2008 подав до відповідача
уточнюючий розрахунок № 72715 податкових
зобов'язань з податку на прибуток у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок з податку на
прибуток підприємства шляхом
зменшення податкового зобов'язання.
Подання уточнюючого розрахунку
обумовлено перерахунками у
бухгалтерських та податкових обліках у
зв'язку з внесенням до договору позики
змін шляхом укладення додаткових угод
від 10.03.2006 та від 01.04.2006 щодо фіксованої
процентної ставки.

Листом від 18.08.2008 № 25878/10/28-411
контролюючий орган повідомив позивача
про відмову у прийнятті уточнюючого
розрахунку № 72715 через те, що уточнений
розрахунок з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2004 рік подано без
урахування строків, передбачених ст. 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі Закон
№ 2181-ІІІ).

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновками
судів про необхідність відмови в
задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 15 цього Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок.

Передбачене у п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ
право виправити самостійно виявлені
помилки, що містяться в раніше поданій
ним податковій декларації, може бути
обмежено виключно випадками,
визначеними в Законі.

Аналіз п. 5.1 ст. 5, п. 17.2 ст. 17 Закону №
2181-ІІІ дає підстави для висновку, що
випадками, коли платник податку не може
виправити виявлену помилку, є
закінчення строків давності, а також, у
разі виявлення помилок щодо заниження
податкового зобов'язання, початок
проведення перевірки контролюючим
органом.

Статтею 15 Закону № 2181-ІІІ передбачено
строки давності та їх застосування для
самостійного визначення податковим
органом суми податкових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Законом, граничні
строки стягнення податкового боргу,
граничні строки для подання заяв на
повернення надміру сплачених або
невідшкодованих податків і зборів
(обов'язкових платежів).

При цьому дана норма не містить
окремого порядку застосування строку
давності - 1095 днів для реалізації права
платника податку надати уточнюючий
розрахунок самостійно виявленої
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації.

Аналіз ст. 15 Закону № 2181-ІІІ дає
підстави для висновку, що строк
давності становить 1095 днів, початок
перебігу якого при самостійному
визначенні податковим органом суми
податкових зобов'язань платника
податків розпочинається з наступного
дня за останнім днем граничного строку
подання податкової декларації (п.п. 15.1.1
п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ), а для
стягнення нарахованих податковим
органом податкових зобов'язань, що не
сплачені платником податків у
визначений законом строк, - з
наступного дня після дня узгодження
податкового зобов'язання (п.п. 15.2.1 п. 15.2
ст. 15 Закону № 2181-ІІІ).

Зважаючи на те, що п. 5.1 ст. 5 Закону №
2181-ІІІ передбачає можливість
реалізації права на подання
уточнюючого розрахунку з виправленими
показниками поданої раніше податкової
декларації тільки з урахуванням
строків давності, визначених ст. 15
цього Закону, однак ст. 15 зазначеного
закону окремо не визначає початку
перебігу строку такої давності для
цілей виправлення показників
зазначеної декларації, а також з огляду
на те, що уточнюючим розрахунком
виправляються показники саме раніше
поданої податкової декларації, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про необхідність застосування порядку
обчислення строку давності для такого
випадку (подання уточнюючого
розрахунку), що встановлений в п.п. 15.1.1.
п. 15.1. ст. 15 Закону № 2181-ІІІ.

Таким чином, платник податків, який у
майбутніх податкових періодах
самостійно виявив помилки у показниках
раніше поданої податкової декларації,
має право надати уточнюючий розрахунок
не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Відповідно до п.п. «в» п.п. 4.1.4. п. 4.1 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює
календарному року, протягом 60
календарних днів за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Таким чином, позивач 18.08.2008 подав
уточнюючий розрахунок у показниках
податкової декларації з податку на
прибуток за 2004 рік за закінченням
строку давності, що виключає підстави
для задоволення позову про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо невідображення в
особовому рахунку позивача відомостей
про податкові зобов'язання за
уточнюючим розрахунком № 72715.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені рішення судів попередніх
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Газонні
машини» залишити без задоволення, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.09.2009 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.08.2010 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун