Справа № 804/1417/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 рокусправа № 804/1417/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 2014 року по справі № 804/1417/14 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Марганці
Дніпропетровської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

Управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
звернулося до суду з позовом, в якому
просить зобов'язати Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області
відшкодувати суму пенсії в розмірі 402,24
грн., виплачену громадянину ОСОБА_1,
каліцтво якого сталося на території
колишнього СРСР та країн СНД. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області, в порушення
вимог ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», безпідставно
відмовляється від відшкодування
вказаних витрат.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
лютого 2014 року адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Марганці Дніпропетровської області
задоволено. Постанова суду мотивована
тим, що відповідно до положення п. 1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» на
органи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків покладено
обов'язки по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Крім цього, суд вказав на
те, що відповідно до п.4 Порядку,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 04.03.2003 року № 5-4/4, суми витрат
Пенсійного фонду пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, підлягають
відшкодуванню управлінню Пенсійного
фонду України.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

в м. Марганці Дніпропетровської
області подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просило
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. Апеляційна скарга, зокрема,
обґрунтована тим, що суд першої
інстанції не врахував, що постраждала
особа - ОСОБА_1, якому Пенсійним Фондом
виплачено пенсію, отримав виробничу
травму на підприємстві, розташованому
на території Російської Федерації у 1999
році. Заявник апеляційної скарги
вказує на те, що чинним законодавством,
зокрема, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", не передбачено
можливість відшкодування шкоди особам,
які отримали виробничі травми на
території інших держав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що за
вересень-грудень 2013 року пенсійним
фондом виплачена в якості пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, який
отримав каліцтво, яке сталося на
території країни СНД ОСОБА_1, основний
розмір якої 100,56 грн., на загальну суму
за вказаний період - 402,24 грн.

Відповідно до ст. 1 Основ
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Основи виділяють такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: - пенсійне
страхування; - страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; -
медичне страхування; - страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності; -
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України (ст.4).

Положеннями ст. 25 Основ визначено,
що зокрема, за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: -
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; - допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; -
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; - пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; - пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

З набранням чинності Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
від 23 вересня 1999 року № 1105-14 (далі -
Закон № 1105) обов'язок відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті при настанні
страхового випадку, зокрема, виплати
йому або особам, які перебувають на
його утриманні пенсій по інвалідності
у зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом наведено у
частині 1 статті 21 Закону № 1105, згідно
якої у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку,
зокрема:

1) своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до пункту 5 статті 24
Закону № 1105, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких
встановлено раніше було встановлено
згідно із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди внаслідок
травмування на виробництві та
професійного захворювання мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 р. за № 376/7697.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України повинні
відшкодувати органам ПФУ суми виплат,
які вказані в пункті 4 Порядку.

З огляду на викладені обставини,
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обов'язок Фонду
відшкодувати витрати, які пов'язані з
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_1

Відносно доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити те, що Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» не
визначено обов'язку Фонду
відшкодовувати пенсійним органам
пенсійним органам витрат, пов'язаних з
виплатою такої пенсії лише за умови
отримання особою виробничої травми на
території колишнього СРСР або на
території України. Частиною 2 статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначено коло осіб,
які мають право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку
відповідного до цього Закону і такими
особами є ті, право яких раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди внаслідок
травмування на виробництві та
професійного захворювання, а не ті, які
отримали травми за часи СРСР чи на
території України.

Крім цього, відповідно до ст.1
Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної Угоди та членів
їх сімей здійснюється законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди визначено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Отже, оскільки ОСОБА_1, як особі що
отримує пенсійне забезпечення в
Україні, УПФУ було виплачено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, то УПФУ має
право на відшкодування таких витрат за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційних скарг, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року по справі № 804/1417/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
30.04.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк