Справа № 818/186/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.Справа № 818/186/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Бутенко
Ю.О.

позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції Сумської
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
05.03.2014р. по справі № 818/186/14

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Прилєпи Лілії Юріївни

про визнання протиправною
бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

05 березня 2014 року постановою Сумського
окружного адміністративного суду
адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Прилєпи Лілії Юріївни
про визнання бездіяльності
протиправною задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Прилєпи Лілії Юріївни
при розгляді заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
державну реєстрацію права спільної
сумісної власності на нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1 відповідно до
заяви № 3361118 від 12.10.2013 року.

Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Сумського міського управління
юстиції Сумської області, не
погодившись із висновками суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати, у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі. Обґрунтовуючи заявлені вимоги
скаржник посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, вважає дії
державного реєстратора щодо розгляду
питання державної реєстрації права
власності на нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, проведені згідно з
процедурою, передбаченою ч. 2 ст. 9, ст.15,
ст. 22 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Заперечень на апеляційну скаргу від
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивачів,
перевіривши рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги
відповідно до ст. 195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Прилєпою Лілією
Юріївною було розглянуто заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про реєстрацію права власності
на нежитлову будівлю із суттєвою
затримкою в порушення вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
за договором купівлі-продажу від 11.06.1996
року ЗАТ фірма "Зодіак" придбано
цілісний майновий комплекс державного
комунального підприємства "Зодіак" в м.
Суми, вул. Інтернаціоналістів, 5 (а.с.
57-60). Право власності товариством
зареєстровано у встановленому на
момент придбання майна порядку, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням (а.с. 44).

Рішенням загальних зборів ЗАТ фірма
"Зодіак" від 29 березня 2010 року позивачам
передано у власність по 1/2 частини
нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 (а.с.
9-12).

12 жовтня 2013 року позивачі звернулись до
реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції з заявами
про реєстрацію спільної сумісної
власності на приміщення, передане їм
ЗАТ фірмою "Зодіак" (а.с. 5-7, 41-42).

Розгляд заяви відповідачкою було
зупинено рішенням від 23 жовтня 2013 року
№ 7102918 (а.с. 13).

Рішенням № 9038619 від 13 грудня 2013 року
розгляд заяви було відновлено (а.с. 14).

21 січня 2014 року відповідачем прийнято
Рішення за №10125479, яким відмовлено
позивачам у державній реєстрації права
спільної сумісної приватної власності
на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1
(а.с.118).

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, їх обтяжень
встановлені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Частиною 1 статті 1 цього Закону
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) визначено як офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 4 Закону №1952-IV, обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно.

За змістом частини 1 статті 15 Закону
№1952-IV, державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно частини 5 статті 15 Закону №1952-IV,
державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться у строк, що
не перевищує п'яти робочих днів (крім
випадків, установлених частиною сьомою
цієї статті) з дня надходження до
органу державної реєстрації прав заяви
про таку реєстрацію і передбачених цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 22
Закону №1952-IV, у разі якщо документи для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою і
восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення.

Перелік документів, на підставі яких
здійснюється державна реєстрацію прав
на нерухоме майно, визначений у пункті
67 Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703,
який був чинний на час виникнення
спірних правовідносин, та
встановлював, що для проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, є: рішення суду щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно, що
набрало законної сили; рішення
державного виконавця щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно;)
визначений законодавством документ, на
якому нотаріусом вчинено напис про
накладення заборони щодо відчуження
нерухомого майна; рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду;
договір, укладений у порядку,
встановленому законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат;
закон, яким встановлено заборону
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; інші акти
відповідних органів державної влади та
посадових осіб згідно із законом.

З копії Рішення №7102918 від 23.10.2013 року
(а.с.48-49) вбачається, що підставою для
зупинення розгляду заяви позивачів про
державну реєстрацію права власності на
нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 була
відсутність повного обсягу необхідних
правовстановлюючих документів:
Договору купівлі-продажу №70,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 від 11.06.1996 року №1036; Акту №104
передачі державного майна від 22.08.1996
року; свідоцтва про право власності,
виданого представництвом Фонду
держмайна України в м. Суми від 22.08.1996
року №104; свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - юридичної особи від 11.09.1996
року; розпорядження Виконавчого
комітету Сумської міської ради від
09.09.1996 року №471-р.

13 грудня 2013 року позивачі надали
витребувані документи у строк,
встановлений ч. 2 ст. 22 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", що
відповідачем не заперечувалось, та
цього ж дня відповідачем прийнято
рішення про відновлення розгляду заяви
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В подальшому, як стверджує відповідач,
ним прийнято рішення про направлення
заяви позивачів із доданими до них
документами для розгляду до
Укрдержреєстру з огляду на фактичну
необхідність вирішити питання про
державну реєстрацію права власності на
цілісний майновий комплекс
підприємства, а не на нежитлове
приміщення, як вказували позивачі, та
на підставі Порядку взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
N 607/5 (далі - Порядок №607/5). У зв'язку з
тим, що зазначена заява була повернута
відповідачу державним реєстратором
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
лише 21.01.2014 року, розгляд заявленого
позивачами питання не міг відбутись
раніше.

Згідно з пунктом 1 Порядку №607/5, цим
Порядком визначено процедуру
взаємодії системи органів державної
реєстрації прав та державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
органів державної реєстрації прав під
час проведення державної реєстрації
права власності та/або речових прав на
нерухоме майно, що виникають в тому
числі на цілісні майнові комплекси
підприємств.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання заявника
на фактично заявлене позивачами
питання щодо державної реєстрації
права власності на цілісний майновий
комплекс підприємства та зазначає, що у
відповідності до частини 2 статті 191
Цивільного кодексу України, до складу
підприємства як єдиного майнового
комплексу входять усі види майна,
призначені для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, інвентар,
сировину, продукцію, права вимоги,
борги, а також право на торговельну
марку або інше позначення та інші
права, якщо інше не встановлено
договором або законом. Проте, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву щодо
державної реєстрації права власності
виключно на нежитлову будівлю. Інше
майно їм у власність не передавалось та
у заяві не вказувалось.

З наведеного вбачається відсутність
обґрунтованих підстав для
застосування при вирішенні питання про
державну реєстрацію речових прав
позивачів норм зазначеного Порядку.

Крім того, ані під час розгляду справи
судом першої інстанції, ані під час
апеляційного перегляду справи,
відповідачем не подано жодних
достатніх доказів, які дали би змогу
достовірно встановити факт
направлення документів до
Укрдержреєстру та повернення їх лише
21.01.2014 року.

Посилання заявника у апеляційній
скарзі на фотокопію з Державного
реєстру речових прав (а.с.162-163)
висновків суду не спростовують,
оскільки із зазначеної копії неможливо
точно встановити дату направлення та
адресата, якому було надіслано заяву
позивачів із доданими до неї
документами для розгляду питання щодо
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, а також дату повернення цих
документів Державному реєстратору
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Сумського міського управління
юстиції Сумської області Прилєпі Л.Ю.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
права заявника апеляційної скарги -
Відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Сумського міського управління
юстиції Сумської області порушені не
були. Згідно з частиною 4 статті 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом. З
огляду на зазначене, втручання Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області у діяльність
відповідача в частині вирішення
питання щодо державної реєстрації
права власності на нерухоме майно за
позивачами є протиправною.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції Сумської
області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.03.2014р. по
справі № 818/186/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 26.05.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.