Справа № 2а-2017/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа №
32424/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
Закарпатської області на постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 3 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
Закарпатської області про виплату
щорічної разової допомоги як інваліду
війни,-

В С Т А Н О В И В:

02.09.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області, в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідача щодо нарахування йому
щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2011 рік в не повному обсязі;
зобов'язати відповідача провести
нарахування недоплаченої суми
щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2011 рік у відповідності до Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»;
стягнути з відповідача на його користь
недоплачену суму щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2011 рік у розмірі
5532,00 грн.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 3 жовтня 2011 року визнано дії
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
Закарпатської області щодо не
донарахування та невиплати ОСОБА_1
разової грошової допомоги до 05 травня
2011 року як інваліду війни 2 групи
неправомірними. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області
дорахувати ОСОБА_1 недораховану суму
щорічної разової грошової допомоги як
інваліду війни 2 групи до 05 травня 2011
року, виходячи з розміру 8 мінімальних
пенсій за віком. Стягнено з управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області
5532,00 грн. недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги як інваліду війни 2
групи.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 3 жовтня 2011 року та винести
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що
управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
Закарпатської області належним чином і
відповідно до вимог Закону України про
Державний бюджет України на відповідні
роки виконано свій обов'язок перед
позивачем з виплати йому щорічної
разової грошової допомоги, як інваліду
війни. Просить врахувати, що воно не є
головним розпорядником коштів для
виплати спірної допомоги і що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,

їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1
є інвалідом війни 2-ої групи, що
підтверджується посвідченням та
відповідно до вимог ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі
- Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком, обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Як слідує із матеріалів справи, у 2011
році позивачу було виплачено разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в
розмірі 580,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ст. 13 Закону № 3551-XII
викладено в новій редакції, відповідно
до якої інвалідам війни щорічно до 5
травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.13 Закону № 3551-XII, відповідно до якої
розмір грошової допомоги інвалідам
війни 2-ої групи має становити вісім
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Апеляційний суд зазначає, що у 2011 році
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» не зупинявся та не змінювався,
тому позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у відповідності до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для інвалідів
війни 2-ої групи повинна становити
вісім мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області
залишити без задоволення, а постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 3 жовтня 2011
року у справі № 2-а-2017/11 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області про
виплату щорічної разової допомоги як
як інваліду війни - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга