Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника Генеральної прокуратури
України - Клюге Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Фрунзенському
районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року

у справі №2-а-44048/09/2070

за позовом Підприємства «Бенефіт»
Харківської обласної ради
Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз організацій інвалідів України»

до 1. Державної податкової
інспекції у Фрунзенському районі міста
Харкова,

2. Головного управління
Державного казначейства України у
Харківській області,

3. Управління Державного
казначейства у Фрунзенському районі
міста Харкова,

за участю Прокурора Фрунзенського
району міста Харкова

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Підприємство «Бенефіт» Харківської
обласної ради Всеукраїнської
організації інвалідів «Союз
організацій інвалідів України» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Фрунзенському районі міста Харкова
(далі - відповідач-1), Головного
управління Державного казначейства
України у Харківській області (далі -
відповідач-2), Управління Державного
казначейства у Фрунзенському районі
міста Харкова (далі - відповідач-3) про
стягнення з Державного бюджету України
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість за листопад 2008 року в
розмірі 2369556,00 грн. та за грудень 2008 року
у розмірі 584157,00 грн., а всього 2953713,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Підприємства «Бенефіт» ХОР
ВОІ «СОІУ» бюджетну заборгованість з
податку на додану вартість за листопад
2008 року у сумі 2369556,00 грн. та за грудень
2008 року у сумі 584157,00 грн., а всього -
2953713,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2010
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Фрунзенському районі м. Харкова,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2010 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника Генеральної
прокуратури України, перевіривши
доводи касаційної скарги щодо
дотримання правильності застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Підприємство «Бенефіт» ХОР ВОІ «СОІУ»
подало до ДПІ у Фрунзенському районі м.
Харкова податкову декларацію з податку
на додану вартість за листопад 2008 року
(вх. № 108316 від 19 грудня 2008 року), у рядку
25 якої позивач вказав суму, що підлягає
бюджетному відшкодуванню, у розмірі
2526560,00 грн., в тому числі на рахунок
платника у банку - 2526560,00 грн. (рядок 25.1).
Разом з декларацією позивачем був
поданий розрахунок суми бюджетного
відшкодування і заява про повернення
суми бюджетного відшкодування.

Також, Підприємство «Бенефіт» ХОР ВОІ
«СОІУ» подало до ДПІ у Фрунзенському
районі м. Харкова податкову декларацію
з податку на додану вартість за грудень
2008 року (вх. № 119162 від 16 січня 2009 року), у
рядку 25 якої позивач вказав суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
розмірі 2583692,00 грн., в тому числі на
рахунок платника у банку - 2583692,00 грн.
(рядок 25.1). Разом з декларацією
позивачем був поданий розрахунок суми
бюджетного відшкодування і заява про
повернення суми бюджетного
відшкодування.

ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова
провела виїзну позапланову перевірку
Підприємства «Бенефіт» ХОР ВОІ «СОІУ»
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на розрахунковий
рахунок за листопад та грудень 2008 року,
яка виникла за рахунок від'ємного
значення з податку на додану вартість,
що декларувалось в період вересень -
листопад 2008 року, за результатами якої
був складений акт № 488/16-024/32949551 від 17
лютого 2009 року.

Перевіркою було встановлено завищення
позивачем бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на загальну
суму 2156539,00 грн., у тому числі: за
листопад 2008 року - 157004,00 грн., за грудень
2008 року - 1999535,00 грн.

Разом з цим, перевіркою було
підтверджене відображене
Підприємством «Бенефіт» ХОР ВОІ «СОІУ»
у декларації за листопад 2008 року
бюджетне відшкодування у сумі 2369556,00
грн. та у декларації за грудень 2008 року
бюджетне відшкодування у сумі 584157,00
грн.

Також, в акті перевірки було вказано, що
при отриманні матеріалів, що не
підтверджують дані обліку
підприємства, що перевіряється,
керівником податкового органу можуть
бути вжиті заходи щодо проведення
позапланової виїзної перевірки.

Предметом спору у даній справі є суми
бюджетного відшкодування за листопад
та за грудень 2008 року, підтверджені ДПІ
у Фрунзенському районі м. Харкова.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що законодавець не
ставить відшкодування податку на
додану вартість у залежність від
проведення податковими органами
зустрічних перевірок, з урахуванням
того, що перевіркою було підтверджене
відображене Підприємством «Бенефіт»
ХОР ВОІ «СОІУ» у декларації за листопад
2008 року бюджетне відшкодування у сумі
2369556,00 грн. та у декларації за грудень 2008
року бюджетне відшкодування у сумі
584157,00 грн., а також зважаючи на те, що
податковим органом не приймалися
рішення про зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за листопад та за грудень 2008
року на відповідні суми.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Наявність у позивача бюджетного
відшкодування у відповідній сумі
відповідачем-1 не заперечується,
спірним є факт підтвердження
зазначених сум.

Відповідно до частини 1 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (частина 3
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7
вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7
цього ж Закону (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, перевіркою, результати якої
оформлені актом № 488/16-024/32949551 від 17
лютого 2009 року, було підтверджене
відображене Підприємством «Бенефіт»
ХОР ВОІ «СОІУ» у декларації за листопад
2008 року бюджетне відшкодування у сумі
2369556,00 грн. та у декларації за грудень 2008
року бюджетне відшкодування у сумі
584157,00 грн., але зазначено, що при
отриманні матеріалів, що не
підтверджують дані обліку
підприємства, що перевіряється,
керівником податкового органу можуть
бути вжиті заходи щодо проведення
позапланової виїзної перевірки.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що нормами Закону України «Про податок
на додану вартість» право платника
податку не поставлене в залежність від
проведення або не проведення всіх
зустрічних перевірок по всьому ланцюгу
до кінцевого виробника.

В зв'язку з цим, посилання податкового
органу на те, що право позивача на
відшкодування не підтверджено
результатами зустрічних перевірок
постачальників позивача визнається
колегією суддів необґрунтованим,
оскільки Закон України «Про податок на
додану вартість» не передбачає
отримання результатів зустрічних
перевірок контрагентів суб'єкта
оподаткування у якості обов'язкової
умови відшкодування податку на додану
вартість.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів отримання податковим органом
матеріалів, які не підтверджують дані
обліку позивача, а також доказів вжиття
начальником ДПІ у Фрунзенському районі
м. Харкова заходів щодо проведення
позапланової виїзної перевірки
Підприємством «Бенефіт» ХОР ВОІ
«СОІУ», відповідачем-1 в процесі
розгляду справи судам першої та
апеляційної інстанцій не надано. Не
додано таких доказів і до касаційної
скарги.

Крім іншого, як вбачається з матеріалів
справи, податковим органом не
приймалися рішення про зменшення
позивачу заявленої суми бюджетного
відшкодування або рішення про відмову
у наданні бюджетного відшкодування в
розумінні підпунктів «б», «в»
підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Таким чином, відповідно до
вищевикладених приписів Закону
України «Про податок на додану
вартість» ДПІ у Фрунзенському районі м.
Харкова мала подати відповідний
висновок до органу державного
казначейства із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету, а на
підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства повинен був
перерахувати цю суму коштів з
бюджетного рахунку на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом
України «Про податок на додану
вартість», не був виконаний ДПІ у
Фрунзенському районі м. Харкова, чим
були порушені права позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшли правомірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

При цьому колегія суддів не приймає до
уваги посилання скаржника на те, що
позивач не мав права на віднесення
сплачених сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, в
залежності від якого і визначається
сума бюджетного відшкодування, з
урахуванням того, що податковим
органом отримані не всі відповіді на
запити про проведення зустрічних
перевірок контрагентів позивача,
оскільки право на віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту не залежить від
сплати податку на додану вартість
продавцем та його постачальниками.
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит та
відповідно бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість у разі,
якщо останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Фрунзенському районі м.
Харкова підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 09
лютого 2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Фрунзенському районі міста
Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна