Справа № 376/150/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Віговський
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
ухвалу Сквирського районного суду
Київської області від 05 березня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Кривошиїнської сільської
ради Сквирського району Київської
області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання дій неправомірними та
скасування рішень,-

В С Т А Н
О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Сквирського районного суду Київської
області з позовом до Кривошиїнської
сільської ради Сквирського району
Київської області, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними
та скасування рішень.

Ухвалою Сквирського районного суду
Київської області від 05 березня 2014 року
провадження в даній справі закрито.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Сквирського
районного суду Київської області від 05
березня 2014 року, як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права України, та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду -
скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції, яка перешкоджає
подальшому провадженню в справі, суд
апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
ухвалу з направленням справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду справи, якщо визнає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що
даний позов не може бути розглянутий в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки спір стосується
права користування та володіння
земельною ділянкою та має розглядатися
в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком колегія суддів не
погоджується та вважає його
необґрунтованим, виходячи з
наступного.

Статтею 17 КАС України визначено
юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ.

Як встановлено судом першої інстанції
зі змісту позовної заяви позивач
звернувся до суду з вимогою про
скасування рішень відповідача про
надання дозволів на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС
України до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 КАС України
встановлено, що адміністративним
позовом є звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу норм чинного законодавства
колегія суддів приходить до висновку
про те, що ознакою суб'єкта владних
повноважень, як сторони в
адміністративному процесі, є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій у
правовідносинах, щодо яких виник спір.

З урахуванням зазначеного вище колегія
суддів приходить до висновку про те, що
спірні рішення відповідача є рішеннями
суб'єкта владних повноважень в
розумінні ст. 17 КАС України, а тому
сказаний спір відноситься до
компетенції адміністративних судів та
має розглядатися за правилами
адміністративного судочинства.

Правова позиція по даному питанню
також висловлена Конституційним судом
України в рішенні № 10-рп/2010 від 01.04.2010
року.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції невірно
визначився з тим, що дана справа не
повинна розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, а тому вона підлягає
задоволенню.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку про те, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, а
тому апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції - скасуванню, а справа -
направленню до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 186, 195, 197, 199,
204, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду
Київської області від 05 березня 2014 року
скасувати, а справу направити до
Сквирського районного суду Київської
області для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.