Справа № 802/982/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 травня 2014 р.
Справа № 802/982/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

за участю секретаря судового
засідання: Побережської В.В.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача:
Качановецького П.П.

третьої особи: не з"явилась

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області,
другого міського відділу м. Вінниці ДМС
України, начальника другого міського
відділу м. Вінниці ДМС України Чухно
Алли Семенівни, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ОСОБА_5

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчини дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
ОСОБА_1 з адміністративним позовом до
управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області,
другого міського відділу м. Вінниці ДМС
України, начальника другого міського
відділу м. Вінниці ДМС України Чухно
Алли Семенівни, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ОСОБА_5 про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані
протиправними діями начальника
другого міського відділу м. Вінниці ДМС
України у Вінницькій області Чухно
Алли Семенівни щодо реєстрації місця
проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1.
За цих підстав, позивач звернулася з
проханням до суду зобов'язати
відповідача скасувати вищевказану
реєстрацію місця проживання за ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю та просила
суд позов задовольнити, посилаючись на
викладені у позовній заяві обставини.
Окремо зазначила, що своєї згоди на
реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за
адресою АДРЕСА_1 не надавала, а тому
вважає що відповідач діяв поза межами
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Представник управління державної
міграційної служби України у
Вінницькій області проти позову
заперечував, посилаючись на
правомірність прийнятого рішення,
просив відмовити в його задоволенні.

Представники другого міського відділу
м. Вінниці ДМС України та начальника
другого міського відділу м. Вінниці ДМС
України Чухно Алли Семенівни в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду невідомі, про дату, час та місце
розгляду справи відповідачі
повідомлялися належним чином.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, причини неявки суду
невідомі, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

З огляду на те, що відповідачів
повідомлено належним чином про судові
засідання, їх неявка за вказаних
обставин не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку про відмову в
задоволені позову, в зв'язку з
наступним.

Судом встановлено, що згідно картки
реєстрації місця проживання форми № 16
ОСОБА_5 31.10.2007 року зареєстрована за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 27.06.2013 року
ОСОБА_5 визнано такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 34-35).

На виконання вищевказаного рішення
суду 24.07.2013 року ОСОБА_5 знято з
реєстрації місця проживання за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 53).

На підставі договору дарування від
04.08.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1
набула право власності на квартиру
АДРЕСА_1. Згідно витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 7536320 право власності позивача на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 04.08.2013
року (а.с. 5-6).

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 14.10.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволено частково,
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.06.2013 року
скасовано (а.с. 36-38).

20.02.2014 року на виконання вищевказаного
рішення суду запис від 24.07.2013 року про
зняття ОСОБА_5 з реєстрації місця
проживання за адресою АДРЕСА_1
анульовано та поновлено реєстрацію
ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 53).
Вищевказані дії відповідача одночасно
є предметом оскарження в даній справі.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" визначено,
що громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" реєстрація
- внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Відповідно до пп. 20 п. 4 Положення про
Державну міграційну службу України
затвердженого Указом Президента
України № 405/2011 від 06.04.2011 року державна
міграційна служба України відповідно
до покладених на неї завдань, здійснює
реєстрацію/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
веде відповідні реєстраційні обліки.

Згідно п. 7 вищевказаного Положення
державна міграційна служба України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через головні
управління (управління) міграційної
служби в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
управління, відділи (сектори)
міграційної служби в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" визначено,
що громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово проживають
в Україні, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання. Реєстрація місця
проживання особи здійснюється в день
подання особою документів. Реєстрація
місця проживання за заявою особи може
бути здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Перелік документів, на підставі яких
здійснюється реєстрація місця
проживання встановлений ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" та розділом ІІ п. 2.2. Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів затвердженого Наказом МВС
України від 22.11.2012 року № 1077.

Як встановлено судом, місце проживання
ОСОБА_5 було зареєстровано за адресою
АДРЕСА_1 ще 31.10.2007 року, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи карткою реєстрації місця
проживання форми № 16 (а.с. 53).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи той факт, що
рішення суду на підставі якого ОСОБА_5
було знято з реєстрації місця
проживання за адресою АДРЕСА_1
скасовано, суд приходить до висновку що
відповідачем правомірно було
анульовано запис від 24.07.2013 року про
зняття з реєстрації ОСОБА_5 внаслідок
чого відбулося поновлення реєстрації
місця проживання останньої за
вищевказаною адресою.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
скасувати реєстрацію місця проживання
ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 суд зазначає
наступне.

Підстави скасування реєстрації/зняття
з реєстрації місця
проживання/перебування особи
визначені розділом 7 Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів № 1077, згідно якого
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування особи
скасовується в разі їх проведення з
порушенням вимог законодавства (пункт
7.1. розділу 7 порядку № 1077).

Пунктом 7.2. цього розділу визначено, що
у разі виявлення такого порушення
керівник територіального підрозділу
ДМС України проводить перевірку
підстав реєстрації/зняття з реєстрації
місця проживання/перебування особи, за
її результатами складає висновок та
приймає рішення про скасування
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування особи. Копія
цього висновку надсилається керівнику
головного управління (управління)
міграційної служби в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - територіальний
орган ДМС України) для здійснення
контролю.

Проте, позивачем не наведено підстав та
не надано доказів, які б свідчили про
порушення вимог законодавства при
реєстрації ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, орган державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, відповідно до ст. 86
КАС України, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що встановлені
фактичні обставини справи свідчать про
правомірність оскаржуваних дій,
наданими доказами вимоги позивача не
доводяться, відтак суд вважає, що
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи, а тому в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України понесені
позивачем судові витрати
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Альчук Максим Петрович