Справа № 2а-10181/10/0870
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/39611/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представника Запорізької
митниці - Сахарова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Запорізької митниці (далі - Митниця) на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
назву якого змінено на Публічне
акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
(далі - Товариство) до Митниці,

про визнання дій протиправними,
визнання протиправним та скасування
рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
визнання неправомірними дій
Запорізької митниці щодо відмови у
прийняті вантажно-митної декларації №
112030000/2010/025498 від 11.10.2010 року, №
112030000/2010/025572 від 12.10.2010 року №
112030000/2010/026207 від 19.10.2010 року та відмови у
митному оформлені товару за
зазначеними ВМД за першим методом,
визнання протиправними та скасування
рішень Запорізької митниці №
112000006/2010/002029/2 від 18.10.2010 року, №
112000006/2010/002030/2 від 18.10.2010 року, №
112000006/2010/002049/2 від 19.10.2010 року щодо
визначення митної вартості товару за
шостим методом.

На обґрунтування позову зазначило, що
на підтвердження митної вартості
товару Товариством до Запорізької
митниці були надані всі обов'язкові та
додаткові документи, що дозволяли
визначити митну вартість товару за
першим методом - ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Запорізька митниця здійснила
визначення митної вартості товару за
шостим методом оцінки, посилаючись на
Митний кодекс України, Цінову базу ДМСУ
та постанову Кабінету Міністрів
України № 1766 від 20.12.2006 року, але не
зазначила неможливість застосування
першого методу оцінки товару або
попереднього методу.

13 січня 2011 року постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду залишеною без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року, позов
задоволений частково.

Рішення № 112000006/2010/002029/2 від 18.10.2010 року,
№ 112000006/2010/002030/2 від 18.10.2010 року, №
112000006/2010/002049/2 від 19.10.2010 року визнані
неправомірними та скасовані.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди першої та апеляційної інстанцій
зазначали, що Митницею консультацій
щодо визначення вартості товару з
Товариством проведено не було,
відсутні будь-які докази про
послідовне застосування Митницею
методів визначення митної вартості
товару.

В оскаржуваних рішеннях Митницею не
зазначено якою саме ціновою
інформацією ДМСУ та за який період вона
керувалася при визначенні митної
вартості, чи бралися за основу
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари відповідно до ст.,ст. 268, 269
Митного кодексу України.

Митниця звернулася з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду та ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 11.02.2008 року між Товариством і
«INTERKOMODITIES SA» був укладений контракт №
, відповідно до якого продавець
зобов'язався поставити Товариству
електролітичні катоди нікеля
нерізаного на умовах DDU.

Для здійснення митного оформлення
поставленого товару, Товариством до
Митниці були подані вантажно-митні
декларації № 112030000/2010/025498 від 11.10.2010
року, № 112030000/2010/025572 від 12.10.2010 року №
112030000/2010/026207 від 19.10.2010 року.

У графі 43 поданих ВМД Товариством
зазначений основний метод (перший)
визначення митної вартості товару за
ціною угоди, який передбачений ст.,ст.
266, 267 Митного кодексу України.

18 жовтня 2010 року та 19 жовтня 2010 року
Запорізька митниця прийняла рішення №
112000006/2010/002029/2, № 112000006/2010/002030/2 та №
112000006/2010/002049/2 щодо визначення митної
вартості товару за шостим (резервним)
методом.

Суди першої та апеляційної інстанцій
встановили, що Товариством для митного
оформлення надані всі необхідні
документи, передбачені п. 7 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року.

Додаткових документів, витребуваних
Митницею, Товариством надано не було,
про що повідомлено митний орган листом.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначено, що при
визначенні митної вартості товарів
Митниця порушила вимоги ст. 266 Митного
кодексу України, застосувавши для
визначення митної вартості товарів 6
(резервний) метод оцінки вартості
товару, без послідовного застосування
інших, передбачених законодавством,
методів оцінки вартості товару.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України зазначені методи визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, до яких
відноситься визначення за методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного. Основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, який є основним
згідно з положеннями ст. 267 цього
Кодексу, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.,ст. 268,
269 цього Кодексу. У ході таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог ст.,ст. 268, 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог ст. 271, або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог ст. 273 цього
Кодексу.

Згідно Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року, митна вартість товарів та метод
її визначення декларуються під час
митного оформлення таких товарів
шляхом подання декларації митної
вартості. Підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
здійснює декларант шляхом подачі
документів, передбачених
вищенаведеним Порядком. Відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог Митного кодексу України. Для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Суди прийшли до правильного висновку,
що при здійснення митного контролю у
митного органу хоча і виникли сумніви
щодо вартості товару, але Митниця
безпідставно застосувала 6 (резервний)
метод оцінки вартості товару без
послідовного застосування інших
методів оцінки вартості товару.

Відповідно до п. 11 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження посадова особа митного
органу у графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості робить
запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис. При
цьому, посадова особа митного органу не
має права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі «Для
відміток митного органу». Пунктом 13
вищезазначеного Порядку визначено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у п. 11
цього Порядку, протягом 10 календарних
днів після ознайомлення із записом
митного органу про їх подання. За
вмотивованою заявою декларанта такий
строк продовжується. У разі відмови
подати додаткові документи декларант
робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Висновки судів попередніх інстанцій
про часткове задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухваленні з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Запорізької митниці
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.