Справа № 2а-4940/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р.
Справа № 77869/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 02
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківській області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О
В И В:

01.08.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
в суд із адміністративним позовом до
відповідача - УПФУ в Надвірнянському
районі у якому просив визнати
неправомірними дії відповідача та
зобов'язати його нарахувати і
виплатити підвищення до пенсії, як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 01.01.2006 року і продовжувати дані
виплати і надалі. Також, позивач у
даному адміністративному позові
просив поновити строк звернення до
адміністративного суду, оскільки
вважає, що ним такий строк пропущено з
поважних причин.

Ухвалою судді Надвірнянського
районного суду від 02.08.2011 року вказаний
вище адміністративний позов в частині
позовних вимог за період з 01.01.2006р. року
по 31.01.2011 року включно - залишено без
розгляду, у зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

Не погоджуючись із даною ухвалою судді
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржена ухвала є незаконною,
необґрунтованою та такою, що
постановлена з не повним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому просить її
скасувати та постановити нову ухвалу
про поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування апеляційних вимог,
апелянт посилається на те, що суддя
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, що позивачем
пропущено строк звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, оскільки позивач у своїй
позовній заяві просив поновити цей
строк та зазначав, що не знав про
порушення його прав. Також, апелянт
посилаючись на положення ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
ст. 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вказує на те, що до
спірних правовідносин строк звернення
до суду не застосовується, а тому в
судді першої інстанції не було
правових підстав для залишення
позовної заяви без розгляду.

Враховуючи те, що від усіх осіб, які
беруть участь в справі, клопотань про
розгляд справи за їх участю не
надходило, суд апеляційної інстанції
розгляд справи здійснює в порядку
письмово провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави і межі апеляційних вимог,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Суддя першої інстанції, постановляючи
оскаржувану ухвалу виходив з того, що
позивачем пропущено визначений ст. 99
КАС України шестимісячний строк
звернення до адміністративного суду та
не наведено поважних причин пропуску
цього строку, а тому у відповідності до
ст. 100 КАС України адміністративний
позов слід залишити без розгляду.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, виходячи з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 99 КАС України (тут та
далі в редакції чинній на момент
постановлення оскаржуваної ухвали)
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З наведених вище приписів КАС України
випливає, що адміністративний позов
може бути поданий у межах строку
звернення до адміністративного суду
визначеного цим Кодексом або іншими
законами, який обчислюється з моменту
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається із матеріалів справи
предметом даного спору є дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії,
право на яке передбачене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Чинним законодавством України інших
строків звернення до
адміністративного суду з
розглядуваним публічно-правовим
спором, окрім тих, що визначені ч. 2 ст. 99
КАС України, не передбачено, а тому
даний адміністративний позов може бути
поданий протягом шестимісячного
строку, перебіг якого починається з
моменту коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав.

При цьому, суд апеляційної інстанції не
враховує посилання апелянта на
положення ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» як на
підставу для незастосування строку
звернення до адміністративного суду,
оскільки державна соціальна підтримка
дітей війни у вигляді підвищення до
пенсії за своєю правовою природою є
окремим джерелом доходу дітей війни та
не є складовою частиною пенсії або
щомісячного довічного утримання чи
державної соціальної допомоги. Крім
того, дані норми стосуються виключно
нарахованих але не виплачених сум
пенсії, однак як вбачається із
матеріалів справи позивачу підвищення
до пенсії як дитині війни в
оскаржуваному ним розмірі не
нараховувалося, а тому підстав для
застосування цих норм до спірних
правовідносин не має.

Дані висновки суду апеляційної
інстанції узгоджуються з правовою
позицією Вищого адміністративного
суду України викладеною в постанові
Пленуму цього Суду № 8 від 19.12.2011 року.

З огляду на викладене суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку, що до спірних
правовідносин застосуванню підлягає
визначений ч. 2 ст. 99 КАС України строк
звернення до адміністративного суду,
який обчислюється з моменту коли
позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач із даним адміністративним
позовом до суд звернулася 01.08.2011 року та
просив задовольнити його позовні
вимоги починаючи з 01.01.2006 року.

Суд апеляційної інстанції визначаючи
початок перебігу строку звернення до
адміністративного суду виходить з
того, що оскаржуване позивачем
підвищення, яке є предметом даного
адміністративного спору, виплачується
кожного місяця разом із пенсією, а тому
позивач про порушення своїх прав
повинен був дізнаватися кожного місяця
під час отримання пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що позивачем
розглядуваний адміністративний позов
в частині позовних вимог за період з
01.01.2006 року по 31.01.2011 року включно
поданий з пропуском визначеного ч. 2 ст.
99 КАС України шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду.

При цьому, у поданій ним позовній заяві
позивач просив поновити строк
звернення до суду посилаючи на те, що
про порушення його прав позивачу не
було повідомлено, а згідно зі ст. 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до спірних
правовідносин строк звернення до суду
не застосовується.

Однак, наведені причини пропуску
строку звернення до адміністративного
суду не можуть бути визнані поважними,
оскільки як зазначалося вище позивач
про порушення своїх прав повинен був
дізнаватися кожного місяця під час
отримання пенсії, а тому не був
позбавлений можливості звернутися до
суду вчасно. А вказані вище
положенняст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
спірних правовідносин не
застосовуються.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції, що оскільки
позивачем адміністративний позов
поданий з пропуском строку звернення
до адміністративного суду та не
наведено поважних причин пропуску
цього строку, у відповідності до ст. 100
КАС України позовну заяву слід
залишити без розгляду.

З огляду на викладене, суддя першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про залишення
позовної заяви без розгляду, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для скасування
оскарженої ухвали суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а ухвалу судді
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 02
серпня 2011 року про залишення позовної
заяви без розгляду у справі № 2а-4940/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль