Справа № 2а-428/11/0770
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Львів
Справа № 9104/122261/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року по справі № 2а-0770/428/11 за позовом
Комунального підприємства «Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода» до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода» (далі - КП
«ВУВКГ м. Ужгорода») звернулось до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області (далі -
ДПІ у м. Ужгороді), в якому просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 12 січня 2011 року №
/0/472/15-1/03344326/28.

Позов обґрунтовувало посиланням на те,
що відповідач самостійно, всупереч
вимогам Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22 та Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», зарахував сплачені ним суми
податкових зобов'язань по сплаті збору
за забруднення навколишнього
природного середовища у рахунок
податкового боргу, що стало підставою
для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення. Крім
цього, вказувало на протиправність
проведеної перевірки дотримання
встановлених законодавством граничних
термінів сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
оскільки така перевірка охоплювала
період, що вже був предметом перевірки,
за результатами якої складено акт від 12
листопада 2010 року № 3802/15-1.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 квітня
2012 року вказаний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 12 січня 2011 року №
/0/472/15-1/03344326/28.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду відповідач подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що судом першої
інстанції не враховано, що згідно з
вимогами пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення. Також зазначає, що
порушення, допущені при складанні акта
перевірки, на підставі якого було
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, жодним чином не
впливають на правильність
застосованої штрафної санкції за
несвоєчасно сплачені самостійно
узгоджені зобов'язання позивача.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, хоча їх
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі акта перевірки від 29 грудня
2010 року № 4147/15-1, складеного за
результатами перевірки дотримання КП
«ВУВКГ м. Ужгорода» встановлених
законодавством граничних термінів
сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища
за 2009-2010 роки, відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 12 січня
2011 року № /0/472/15-1/03344326/28, яким до
позивача застосовано штрафні санкції в
розмірі 55279.52 грн.

Підставою для застосування до позивача
штрафних санкцій слугував висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог пункту 1.2 статті 1, підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», що
призвело до несвоєчасної сплати до
бюджету збору за забруднення
навколишнього природного середовища.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач припустився помилки при
обчисленні суми штрафних санкцій,
застосованих до позивача оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням,
оскільки при цьому не було враховано
факт сплати позивачем штрафних санкції
за несвоєчасну сплату збору за
забруднення навколишнього природного
середовища у 2002-2004 роках в розмірі 93829.19
грн., правомірність рішення про
нарахування яких є предметом розгляду
Закарпатського окружного
адміністративного суду; що
відповідачем було порушено
встановлену процедуру попередження
позивача про несплату узгодженої суми
податкового зобов'язання у встановлені
строки; що при проведенні перевірки
відповідачем не враховано значні
обсяги дебіторської заборгованості
бюджетних установ перед позивачем за
послуги водопостачання та
водовідведення; що право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належить виключно платнику, а відтак,
суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків; що відповідачем в
порушення вимог чинного законодавства
повторно проведено перевірку
дотримання позивачем встановлених
граничних термінів сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища.

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами є Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Згідно з пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у
рівних пропорціях.

Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» Національний банк України
визначає систему, порядок і форми
платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22, кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому, згідно з пунктом 3.8
зазначеної Інструкції реквізит
«призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Виходячи із аналізу вказаних вище
правових норм, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
норми Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» дійсно
передбачають пріоритет погашення
податкового боргу перед сплатою
податкових зобов'язань по відповідному
податку, однак, не встановлюють порядок
та черговість (а також право)
зарахування податковими органами
платежів, що направлені платниками
податків та мають цільове призначення,
вказане у відповідних платіжних
дорученнях, та не встановлюють
відповідний порядок для примусового
стягнення податковим органом
добровільно сплачених платником
податків сум податкового зобов'язання
для погашення податкового боргу, що
виник раніше.

Крім того, підпунктом 8.6.2 пункту 8.6
статті 8 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», з урахуванням
положень підпункту «б» підпункту 8.6.1
пункту 8.6 статті 8 цього ж Закону, не
встановлено заборону для платників
податків щодо розпорядження своїми
оборотними коштами, зокрема, для сплати
поточних податкових зобов'язань.

В свою чергу, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Так як суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти на підставі та в
межах, визначених законом, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
разі недотримання платником податків
порядку погашення податкового боргу та
виконання податкових зобов'язань,
передбаченого пунктом 7.7 статті 7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податковий орган не
наділений правом змінювати
призначення платежу, визначене
платником податків при його внесенні з
метою погашення податкового боргу.

Отже, самостійне зарахування
податковим органом сплачених
платником податку сум у рахунок
податкового боргу або тих податкових
зобов'язань, які не вказані в
призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є протиправним.

В матеріалах справи наявні копії
платіжних доручень позивача із
зазначенням призначення платежу - збір
за забруднення навколишнього
природного середовища за відповідний
звітний період, аналіз яких свідчить
про сплату позивачем узгодженої суми
податкового зобов'язання із збору за
забруднення навколишнього природного
середовища протягом граничних строків,
що виключало можливість застосування
до нього штрафних (фінансових) санкцій,
передбачених статтею 126 Податкового
кодексу України.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року по справі № 2а-0770/428/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський