Справа № 812/2342/14
Суддя: В.В. Матвєєва
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2342/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Матвєєва В.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Управління пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
доплаті до міні мінімального
страхового внеску в розмірі 1540,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Управління пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по доплаті до міні
мінімального страхового внеску в
розмірі 1540,80 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що відповідач
перебуває на обліку в УПФУ в м.
Лисичанську Луганської області з 15.04.2010
та працює за спрощеною системою
оподаткування, є платником страхових
внесків.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності. В
порушення зазначеного закону
відповідач не в повному обсязі сплачує
страхові внески, у зв'язку з чим станом
на момент подання адміністративного
позову за відповідачем за період з
01.07.2010 по 31.12.2010 рахується недоїмка по
доплаті до мінімального страхового
внеску в сумі 1540,80 грн. УПФУ в м.
Лисичанську Луганської області
відповідачу була направлена вимога про
сплату боргу №Ф-5152 від 06.11.2013.
Відповідач суму боргу, зазначеної у
вимозі, у встановленому законом
порядку протягом 10 днів з дня отримання
такої вимоги, не оскаржив, борг в
повному обсязі не сплатив.

У зв'язку з несплатою відповідачем
недоїмки позивач звернувся з позовом
до суду.

Ухвалою від 04 квітня 2014 року справу
призначено до розгляду у порядку
скороченого провадження.

Ухвала про відкриття скороченого
провадження направлена відповідачу на
адресу: АДРЕСА_1.

13.05.2014 на адресу суду повернувся
конверт з відміткою «за закінченням
терміну зберігання» (а. с. 16).

Відповідно до положень ч. 11 ст. 35
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані під час провадження у
справі повідомляти суд про зміну місця
проживання (перебування, знаходження),
роботи, служби. У разі неповідомлення
про зміну адреси повістка надсилається
їм за останньою адресою і вважається
врученою.

У зв'язку з тим, що будь-яких відомостей
відносно зміни місця реєстрації
відповідач державному реєстратору не
надав, записи до реєстру не вносились,
суд позбавлений можливості повідомити
відповідача про розгляд даної справи
за іншою адресою.

З огляду на вищезазначене суддя вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Суддя, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
матеріали справи, оцінивши фактичні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
ОСОБА_1 взятий на облік до УПФУ в м.
Лисичанську Луганської області як
платник єдиного внеску 15.04.2010 за
№12-11-11-12452 (а. с. 6).

Станом на момент подання
адміністративного позову
заборгованість відповідача по доплаті
до мінімального страхового внеску
складає 1540,80 грн., що підтверджується
повідомленням-розрахунком №5152 від
06.11.2013 (а. с. 5) та карткою особового
рахунку платника за період з 01.01.2010 по
24.02.2014 (а. с. 7-8), наданих позивачем до
адміністративного позову.

06.11.2013 УПФУ в м. Лисичанську Луганської
області була винесена вимога про
сплату боргу №Ф-5152 на суму 1540,80 грн. (а.
с. 4). Вказана вимога не була отримана
відповідачем, оскільки на адресу
позивача повернувся конверт із
зазначення про закінчення терміну
зберігання (а. с. 10).

Дослідивши матеріали справи, суддя
дійшов висновку, що відповідач суму
боргу, зазначеної у вимозі, у
встановленому законом порядку
протягом 10 днів з дня отримання такої
вимоги, не оскаржив, борг в повному
обсязі не сплатив.

Правовідносини, пов'язані зі сплатою
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування регулюються Конституцією
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі -
Закон № 1058), який визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону України №2464 від 08.07.2010 (далі -
Закон №2464 ) «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, борг
по сплаті недоїмки по страховим
внескам у відповідача виник до 01.01.2011,
тому, в даному випадку потрібно
застосовувати норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-IV (із змінами) (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з п. 5 ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальниками є
роботодавці - підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин у 2010
році) застрахована особа - фізична
особа, яка відповідно до цього Закону
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню і
сплачує (сплачувала) та/або за яку
сплачуються чи сплачувалися у
встановленому законом порядку
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: обов'язковості страхування
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством, а також осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 15 Закону №1058
передбачено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Законом України від 08.07.2010 №2461 «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», встановлено
обов'язкову сплату підприємцями -
фізичними особами на спрощеній системі
оподаткування страхових внесків до
Пенсійного фонду.

Для платників фіксованого податку
пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві
положення Закону України «Про внесення
змін до Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 13 лютого 1998 №129/98-ВР
встановлено порядок перерахування з
фіксованого податку відрахувань до
ПФУ, а саме: до внесення відповідних
змін до порядку здійснення відрахувань
на державне пенсійне страхування
громадянами-підприємцями, що сплачують
фіксований податок, 10 відсотків сум
цього податку, що надійшли до
відповідного місцевого бюджету,
перераховуються до Пенсійного фонду
України, а 90 відсотків сум фіксованого
податку, що надійшли до місцевого
бюджету, спрямовуються на потреби
територіальної громади за визначеними
нею напрямами.

До введення в дію Закону України від
08.07.2010 р. № 2461 «Про внесення змін до
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» доплата до мінімального
страхового внеску здійснювалася за
бажанням фізичної особи-платника
спрощеної системи оподаткування.

Починаючи з липня 2010 року Законом
України «Про внесення змін до Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
08.07.2010 р. № 2461 встановлено обов'язкову
сплату підприємцями-фізичними особами
на спрощеній системі оподаткування
страхових внесків до Пенсійного фонду
в порядку, визначеному Законом України
№ 1058, тобто мінімального страхового
внеску, а саме: за липень-вересень 2010
року - по 294,82 грн. щомісяця; за
жовтень-листопад 2010 року - по 301,12 грн.
щомісяця; за грудень 2010 року - 306,10 грн.

Як вбачається з
повідомлення-розрахунку №5152 від 06.11.2013,
розмір заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску за
період з липня по грудень 2010 року
складає 1540,80 грн. (а. с. 7), тобто
нараховані внески до 01.01.2011. Але станом
на 01.01.2011 строк сплати даних платежів не
настав, так як звіт подається
страхувальником до органів ПФУ один
раз на рік до 01 квітня року, наступного
за звітним.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20
Закону №1058-ІV, страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати у встановлені строки та в
повному обсязі страхові внески до
Пенсійного фонду України.

Пунктом 6 частини 2 стаття 17, ч. 6 ст. 20
Закону №1058-ІV, страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV,
страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV,
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Як вбачається із матеріалів справи,
загальна сума заборгованості по сплаті
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
липня по грудень 2010 року становить 1792,80
грн. (а. с. 7). Відповідач частково
сплатив суму страхових внесків в
розмірі 252,00 грн., а тому загальний борг
становить 1540,80 грн. (1792,80 грн.-252,00 грн. =
1540,80 грн.).

Зазначений борг до теперішнього часу
відповідачем до УПФУ в м. Лисичанську
Луганської області не перерахований,
вимога про сплату боргу №Ф-5152 від 06.11.2013
у встановленому законом порядку не
оскаржена.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Суддя вважає, що позов Управління
пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по доплаті до
міні мінімального страхового внеску в
розмірі 1540,80 грн. є доведеним та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 14, 15, 17, 20, 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058, ст. ст. 2,
17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по доплаті до
міні мінімального страхового внеску в
розмірі 1540,80 грн. - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) на користь Управління
пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області
(місцезнаходження: 93113, Луганська
область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова,
347, код 21792407, р/р3 в ЛОУ ВАТ
«Державний Ощадний банк України», МФО
304665) суму заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску у
розмірі 1540,80 грн. (одна тисяча п'ятсот
сорок гривень вісімдесят копійок).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанову складено у повному обсязі 15
травня 2014 року о 10 год. 00 хв.

Суддя
В.В. Матвєєва