Справа № 2а-7924/12/2070
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/64603/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Ланченко Л.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Основ'янської міжрайонної держаної
податкової інспекції міста Харкова
Харківської області Державної
податкової служби на ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
та постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 року
по справі № 2а-7924/12/2070 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Компанія «Едельвейс» до
Основ'янської міжрайонної держаної
податкової інспекції міста Харкова
Харківської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Компанія «Едельвейс»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Основ'янської міжрайонної
держаної податкової інспекції міста
Харкова Харківської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.06.2012 року № та зобов'язання
вчинити дії по поданню органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
розмірі 1466227,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
у даній справі позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Основ'янською
МДПІ м. Харкова проведено камеральну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за березень 2012 року.

За результатами перевірки встановлено
порушення п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового
Кодексу України, пп.4.6.7 розд. V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів від 25.11.2011 року.

За наслідками перевірки Основ'янською
МДПІ м. Харкова було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2012 року
№ про завищення суми бюджетного
відшкодування на 1466227,00 грн. та
застосування штрафної санкції у
розмірі 366556,75 грн.

Задовольняючи позов в частині
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу
України встановлено, що сума податку,
що підлягає сплаті до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 Податкового кодексу
України встановлено, що якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів /послуг
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п.201.15 ст.201 Податкового
кодексу України форма податкових
декларацій з податку на додану
вартість встановлюється у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Пунктом 46.5 ст.46 Податкового Кодексу
України передбачено, що форма
податкової декларації встановлюється
центральним органом державної
податкової служби за погодженням з
Міністерством фінансів України.

Порядок заповнення податкової
декларації визначено у розділі V наказу
Міністерства фінансів від 25.11.2011 року
№1492 (далі - Наказ №1492).

Відповідно до пп.4.6.3 п.4.6 Наказу №1492,
якщо за результатами поточного
звітного (податкового) періоду
платником податку визначено від'ємне
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту (заповнено рядок 19 декларації),
така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу за попередні
звітні (податкові) періоди з податку на
додану вартість,…а решта
зараховується до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (відображається у рядку 20.2
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.1 декларації наступного
звітного (податкового) періоду.

Нормою пп.4.6.4 п.4.6 Наказу №1492
передбачено, що якщо у наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Наказом №1492 (у відповідності з
приписами п.200.3 ст.200 Податкового
Кодексу України) встановлено, що
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту звітного
(податкового) періоду зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Колегія суддів погоджується із
висновком судів, що відповідно до вимог
п.200.1, п.200.3 та п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України позивачем правомірно
задекларовано бюджетне відшкодування
з ПДВ в сумі 1466277,00 грн. у податковій
декларації за березень 2012 року, а
висновки податкового органу не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, з огляду на те, що
платник податку може скористатися
своїм правом на декларування
бюджетного відшкодування за наявності
сплаченого податкового кредиту, яким
було сформовано від'ємне значення, що
відображене по р. 22 декларації,
оскільки п.2004 ст.200 Податкового кодексу
України встановлено період, раніше
якого не можна декларувати бюджетне
відшкодування, а не пізніше.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги в частині задоволення позовних
вимог про зобов'язання податкового
органу вчинити дії щодо подання органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
відповідному розмірі, суди послались
на вимоги п.200.12 ст.200 Податкового
кодексу України, відповідно якого
орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету.

Однак, з такими висновками судів
попередніх інстанцій колегія суддів не
погоджується з огляду на наступне.

Фізична чи юридична особа може
оскаржити до адміністративного суду
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, шляхом
подання адміністративного позову з
вимогами, перелік яких міститься у
частині четвертій статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час подання
позову у даній справі та вирішення
справи судами попередніх інстанцій).
Оскільки такий перелік не був
вичерпним, особа могла обрати й інші
вимоги на захист своїх прав, свобод чи
інтересів у сфері публічно - правових
відносин, але, враховуючи компетенцію
адміністративних судів (ст. 17 Кодексу),
а також повноваження суду при
вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Вирішивши позовні вимоги щодо
зобов'язання податкового органу
вчинити дії по поданню органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
відповідному розмірі, суди попередніх
інстанцій не врахували, що така вимога
є неналежним способом захисту прав
платника податку на додану вартість. У
разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість право платника податку
фактично порушується внаслідок
неодержання коштів з бюджету.
Відповідно, способом захисту такого
порушеного права має бути вимога про
стягнення зазначених коштів (бюджетне
відшкодування заборгованості).

За таких обставин, порушення судами
попередніх інстанцій при вирішення
справи норм чинного законодавства,
відповідно до статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування цих рішень
із закриття провадження у справі в цій
частині з наведених вище мотивів.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
необхідність скасування ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
та постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 року
по справі № 2а-7924/12/2070 в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання податкового органу
вчинити дії по поданню органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
розмірі 1466227,00 грн. із закриттям
провадження у справі в цій частині.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Основ'янської
міжрайонної держаної податкової
інспекції міста Харкова Харківської
області Державної податкової служби
задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
та постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 року
по справі № 2а-7924/12/2070 в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання податкового органу
вчинити дії по поданню органу
Державного казначейства України
висновку із зазначенням суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
розмірі 1466227,00 грн. скасувати із
закриттям провадження у справі в цій
частині.

В решті рішення судів залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛанченко Л.В. підписРибченко А.О.