Справа № 2а-0370/929/11
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Справа №
9104/52027/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Сапіги В.П., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2011 року в справі за позовом
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Луцький ремонтний
завод «Мотор» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, Державне підприємство
Міністерства оборони України «Луцький
ремонтний завод «Мотор» (далі - ДП МОУ
«Луцький ремонтний завод «Мотор»)
звернулося з позовом в суд до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції та просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12 листопада
2010 року №/0, від 20 грудня 2010 року
№/1, від 04 січня 2011 року №/2 -
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 279 400,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що відповідачем
неправомірно винесено
податкове-повідомлення рішення
посилаючись на несплату податкових
зобов'язань контрагентами позивача по
ланцюгу господарської операції.
Позивач зазначає, що має право на
бюджетне відшкодування, так як є наявні
всі необхідні документи, зокрема
податкові накладі, видаткові накладні,
платіжні квитанції, договори, що
стверджують правомірність проведених
господарських операцій.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року в справі №2а/0370/929/11
адміністративний позов було
задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією подано
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2011 року в справі №2а/0370/929/11 та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що на
порушення п. 1.8 ст. 1, пп. 7.7.2 «а» п.7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» не підтверджено заявлену
суму бюджетного відшкодування на
розрахунковий рахунок платника в банку
по господарських операціях з
контрагентами позивача.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін. При цьому колегія суддів
виходить з наступних міркувань.

За результатами документальної
невиїзної перевірки ДП МОУ «Луцький
ремонтний завод «Мотор» з питань
правових відносин з постачальниками 1
ланки ПП ВКФ «Доктрина», 2 та 3 ланки ФОП
ОСОБА_1, які вплинули на бюджетне
відшкодування по деклараціям за
травень 2009 року та листопад 2009 року,
Луцькою ОДПІ складено акт №7598/23-3/08029701
від 01.11.2010 року.

За результатами перевірки податковий
орган вказує на порушення позивачем
вимог п.1.8 ст.1, абз. «а» п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого підприємству
не підтверджено заявлену суму
бюджетного відшкодування ПДВ на
розрахунковий рахунок платника в банку
за травень 2009 року в сумі 178 950,00 грн. по
постачальнику 1 ланки ПП ВКФ «Доктрина»
та в сумі 47 673,00 грн. по постачальнику 3
ланки ФОП ОСОБА_1, а також за листопад 2009
року в сумі 52 777,00 грн. по постачальнику 2
ланки ФОП ОСОБА_1

На підставі акту перевірки та за
наслідками адміністративного
оскарження Луцькою ОДПІ винесено
податкові повідомлення-рішення від
12.11.2010 року №/0, від 20.12.2010 року
№/1, від 04.01.2011 року №/2 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 279 400,00
грн.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
"Про податок на додану вартість" (далі -
Закон) податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.5.1. п. 7.5 ст. 7 Закону
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження обґрунтованості
віднесення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
були надані податкові накладні,
видаткові накладні, платіжні
квитанції, договори які не мали
недоліків та порядок заповнення яких
відповідав встановленому чинним
законодавством.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону платник
податку - особа, яка згідно з цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в",
"г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону (п. 10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця
та суму бюджетного відшкодування.

Так, Верховний Суд України вже
неодноразово висловлював правову
позицію щодо правомірності зменшення
податковими органами сум бюджетного
відшкодування (невідшкодування
бюджетної заборгованості) з визначених
податковим органом вказаних вище
підстав.

Зокрема, у постанові Верховного Суду
України від 31.01.2011 у справі за позовом
ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення у
подібних правовідносинах Верховний
Суд України дійшов висновку про те, що
чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту. Вимога пункту 1.8
статті 1 Закону №168/97-ВР щодо надмірної
сплати ПДВ як необхідної умови
повернення з бюджету сум цього податку
його платникові стосується саме цього
платника і сплати ним податку у ціні
придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Верховний Суд України вказав, що така
правова позиція узгоджується з
правовими позиціями Верховного Суду
України при вирішенні спорів цієї
категорії. Так, у постановах Верховного
Суду України від 09.09.2008 у справі №
21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10
Судова палата в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання щодо сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Верховний Суд України у постанові від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
наголосив на тому, що такий висновок
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС»АД проти
Болгарії»(заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009 зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

В іншій постанові Верховного Суду
України від 31.01.2011 у справі за позовом
ТОВ «Фірма «ВІК» до ДПІ у м. Херсоні про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень зазначено про
правильність висновків судів про те, що
за змістом підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» придбання товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, є визначальною
умовою для виникнення у платника
податку права на формування
податкового кредиту. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Верховний Суд України вказав, що така
позиція касаційного суду ґрунтується
на правильному застосуванні положень
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та відповідає практиці
Верховного Суду України у подібних
правовідносинах, зокрема у постанові
від 11 грудня 2007 року (справа № 21-1376во06),
в якій Верховний Суд України дійшов
висновку, що у разі невиконання
контрагентом зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, відповідальність
та негативні наслідки настають саме
щодо цієї особи. Ця обставина не є
підставою для позбавлення платника ПДВ
права на його відшкодування у разі,
коли цей платник виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції є
неаргументованими, а тому їх слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року в справі №2а/0370/929/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
В.П. Сапіга

В.В. Клюба