Справа № 616/155/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.Справа № 616/155/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Великобурлуцькому районі
Харківської області на постанову
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 09.04.2014р. по
справі № 616/155/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Великобурлуцькому районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Великобурлуцького
районного суду Харківської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Великобурлуцькому районі
Харківської області (далі по тексту -
УПФУ у Великобурлуцькому районі
Харківської області), в якому просить
суд визнати неправомірною відмову УПФУ
у Великобурлуцькому районі
Харківської області у призначенні йому
пенсії відповідно до пункту «в» статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; зобов`язати УПФУ у
Великобурлуцькому районі Харківської
області здійснити нарахування та
виплату йому пенсії на пільгових
умовах відповідно до пункту «в» статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» починаючи з 03.09.2013 року;
стягнути з відповідача сплачений ним
судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Постановою Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
09.04.2014 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною відмову УПФУ у
Великобурлуцькому районі Харківської
області щодо призначення ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано УПФУ у Великобурлуцькому
районі Харківської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах з 3 вересня 2013 року відповідно до
пункту «в» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», виходячи
зі стажу роботи
трактористом-машиністом 29 років 8
місяців (двадцять дев'ять років вісім
місяців).

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. у рахунок
відшкодування судових витрат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції,
при прийнятті оскаржуваної постанови,
норм матеріального права, просить суд
скасувати постанову Великобурлуцького
районного суду від 09.04.2014 року; взяти до
уваги додержання відповідачем вимог
пенсійного законодавства та
нормативно - правових законодавчих
актів України при визначенні права на
призначення пільгової пенсії; визнати
правомірною відмову в призначенні
пільгової пенсії позивачу; прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1;
судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст.48 Кодексу
законів про працю, Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", п. «в» ст.13, ст.62, ч.1 ст.101
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників.

Зазначив, що згідно трудової книжки
колгоспника № 0307853 позивач в період з 15
червня 1976 року по 28 листопада 2005 року
працював в колгоспі «Україна»
Малобурлуцької сільської ради, який в
зв'язку з подальшою реорганізацією був
перейменований в КСП «Україна», СПК
«Україна», ПСП «Україна», трактористом,
тобто, загальний стаж роботи позивача
трактористом підтверджують записи
трудової книги, що складає 29 років 8
місяців.

Між тим, вказав на те, що виконуючи
умови пункту «в» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
дотримуючись рекомендацій, наданих
Міністерством соціального
забезпечення України від 20.01.1992 р. № 7
"Про порядок призначення пенсій на
пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства" підприємство ТОВ «Зоря»
Великобурлуцького району, яке є
правонаступником ПСП «Україна», на
підставі первинних документів надало
уточнюючі довідки №№ 682, 683 від 19.09.2013
року, в яких йдеться про підтвердження
періоду роботи позивача трактористом -
машиністом, безпосередньо зайнятим у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспі - 10 років 10
місяців.

Звертає увагу на те, що свідки можуть
підтвердити лише стаж роботи, що дає
право на трудову пенсію, але не
пільгову.

Зокрема, посилаючись на постанову КМУ
«Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» від 12.08.93 р.
№ 637, рекомендації, надані
Міністерством соціального
забезпечення України наданих у
роз'ясненні від 20.01.1992 р. № 7 "Про порядок
призначення пенсій на пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства", вважає правомірною
відмову УПФУ у Великобурлуцькому
районі Харківської області у
призначенні позивачу пенсії на
пільгових умовах.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
встановлено та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, згідно з
записами у трудовій книжці, позивач з
15.06.1976 року працював трактористом в
колгоспі «Україна», який неодноразово
реорганізовувався (цю обставину
сторони визнали) і зрештою був
звільнений з ПСП «Україна» 28.11.2005 р. (а.с.
7-8).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до УПФУ у
Великобурлуцькому районі із заявою про
призначення йому пенсії на пільгових
умовах відповідно до положень ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» як
трактористу-машиністу зі стажем роботи
більше 29 років.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
своє звернення позивач отримав
відмову, мотивовану тим, що ТОВ «Зоря»
надало довідку, у якій підтверджено
стаж роботи трактористом-машиністом
лише 10 років 10 місяців (а.с. 9,13).

Не погодившись з відмовою відповідача
у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на
пільгових умовах, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що у спірний період
ОСОБА_1 працював трактористом, що
повністю підтверджується записами у
його трудовій книжці, показаннями
свідків, а також іншими зібраними та
дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивач має право
на призначення пенсії згідно п. «в» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а дії відповідача щодо
відмови у призначенні позивачу пенсії
на пільгових умовах є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 46 Конституцій України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи трактористи-машиністи,
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно роз'яснення Міністерства
соціального забезпечення України від
20.01.1992 року №7 «Про порядок призначення
пенсій на пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства», до
трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції,
відносяться працівники, які оформлені
на роботу трактористами-машиністами,
мають відповідні посвідчення, постійно
зайняті на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах на протязі повного сезону
сільськогосподарських робіт в
рослинництві і тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відробили
повний польовий період на тракторах та
інших самохідних
сільськогосподарських машинах, весь
рік роботи зараховується до стажу, який
дає право на пільгове пенсійне
забезпечення і в тому випадку, якщо в
міжпольовий або міжсезонний період
вони виконували інші роботи.

Положеннями ст. 62 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637 визначено, що
основним документом який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку
передбачено, що за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Згідно з приписами п. 20 вказаного
Порядку у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників .

При цьому пунктом 18 зазначеного
Порядку передбачено, що за відсутності
документів про наявний стаж роботи і
неможливості одержання їх внаслідок
ліквідації підприємства, установи,
організації або відсутності архівних
даних з інших причин, ніж ті, що
зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж встановлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
довідки мають надаватися в разі, коли
взагалі відсутні відомості в трудовій
книжці про працю громадян у спірний
період, що визначає його право на
пенсію на пільгових умовах.

Судом першої інстанції встановлено, що
в акті, складеному спеціалістами УПФ
за наслідками додаткової перевірки
первинних бухгалтерських документів,
який відмовилися підписувати
представники ТОВ «Зоря», зазначено, що
загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 29
років 08 місяців, з них 18 років 08 місяців
28 днів - трактористом, 4 роки 11 місяців -
механізатором, 6 років 5 днів - без
зазначення про вид виконуваної роботи
(а.с. 55-65).

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідно до записів у
трудовій книжці позивача, 15.06.1976 року
позивач прийнято в члени колхозу
"Украина" на посаду тракториста та
звільнено 28.11.2005 року. (а.с.7-8).

Колегія суддів вказує на те, що інших
записів у трудовій книжці ОСОБА_1, крім
реорганізації підприємства, не
зазначено.

У відповідності до копії паспорта
позивача, що наявна у матеріалах справи
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5),
тобто на момент звернення до органів
пенсійного фонду він досяг віку 55
років.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що згідно
записів у трудовій книжці позивача
його загальний трудовий стаж співпадає
з пільговим і становить за період
роботи з 15.06.1976 р. по 28.11.2005 р. більше 29
років, вік позивача станом на час
звернення до УПФ становив 55 років (а.с.
5).

Отже, матеріалами справи підтверджено,
що позивач з 15.06.1976 р. по 28.11.2005 р.
працював трактористом та був
безпосередньо зайнятим у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспі.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на день подання позивачем
заяви про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах були наявні всі
умови, що дають право на її призначення,
визначені п. в ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, безпідставною відмову
позивачу у підтвердженні стажу роботи
на посаді тракториста з 15.06.1976 р. по
28.11.2005 р., як такого, що дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
та відмову в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до ст. 13 п. "в" Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про відмову позивачу
в призначенні пільгової пенсії за
віком відповідно до ст. 13 п. "в" Закону
України "Про пенсійне забезпечення", у
зв'язку з відсутністю необхідного
пільгового стажу роботи трактористом -
машиністом, відповідач діяв не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позовні вимоги про визнання
протиправною відмову УПФУ у
Великобурлуцькому районі Харківської
області щодо призначення ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах та
зобов'язання УПФУ у Великобурлуцькому
районі Харківської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах з 3 вересня 2013 року відповідно до
пункту «в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», виходячи зі
стажу роботи трактористом-машиністом 29
років 8 місяців є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
держане пенсійне страхування" та п. "а"
ч. 1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, пенсія за віком
призначається з дня, що настає за днем
досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

З огляду на те, що позивач досяг
пенсійного віку 03.09.2013 року, із заявою
про призначення пенсії на пільгових
умовах звернувся до відповідача в
межах трьохмісячного строку з дня
досягнення пенсійного віку, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
зобов'язання УПФУ у Великобурлуцькому
районі Харківської області призначити
ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах саме
з 03.09.2013 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
09.04.2014 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому відсутні підстави для
її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта -
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів підтверджує, що,
при прийнятті судового рішення у
справі, суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 09.04.2014р.
по справі № 616/155/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.