Справа № К/9991/40461/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/40461/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Відділу державного комітету
земельних ресурсів у
Красноармійському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
20.04.2011р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011р. у справі №
2а-0570/5143/2011 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Амарант-Агро» до Відділу державного
комітету земельних ресурсів у
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправною
бездіяльності, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро-Амарант»
звернулось до Відділу Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області з позовом, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просило визнати
протиправною бездіяльність Відділу
Держкомзему у Красноармійському
районі Донецької області у розгляді
питання про реєстрацію 80 додаткових
угод до договорів оренди землі, наданих
ТОВ «Агро-Амарант», внесення
відповідних записів до поземельної
книги та зобов'язати відділ
Держкомзему у Красноармійському
районі Донецької області розглянути
питання про реєстрацію 80 додаткових
угод до договорів оренди землі, наданих
ТОВ «Амарант-Амарант», внесення
відповідних записів до поземельної
книги, а також повернути ТОВ
«Агро-Амарант» примірники додаткових
угод до договорів оренди землі з
відмітками про їх реєстрацію.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач зазначив, що 16.03.2011р. Товариство
звернулось до відділу Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області із заявою про проведення
державної реєстрації додаткових угод
до договорів оренди землі (паїв) в
кількості 238 одиниць при цьому були
надані всі необхідні документи для
реєстрації кожної додаткової угоди.
Прийом документів відділом був
зафіксований відповідним актом
прийому-передачі. Позивач зазначає, що
незважаючи на те, що відділу
Держкомзему були передані всі
необхідні документи про проведений
повний розрахунок за реєстрацію
додаткових угод та внесення записів до
поземельної книги, відповідач до
теперішнього моменту не повернув
товариству примірники 80 додаткових
угод з відмітками про їх реєстрацію.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20.04.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011р., позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
Відділу Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області щодо реєстрації 80 додаткових
угод до договорів оренди землі, наданих
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амарант-Агро».
Зобов'язано Відділ Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області зареєструвати 80 додаткових
угод від 22.11.2010 року до договорів оренди
землі між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амарант-Агро» та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22 ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_80, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42 ОСОБА_43,
ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65,
ОСОБА_66, ОСОБА_67 ОСОБА_68, ОСОБА_69 ОСОБА_70,
ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74,
ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_77,
ОСОБА_78, ОСОБА_79, внести відповідні
записи до поземельної книги та
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Амарант-Агро»
примірники додаткових угод до
договорів оренди землі з відмітками
про їх реєстрацію.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій Відділ
державного комітету земельних
ресурсів у Красноармійському районі
Донецької області звернувся з
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 листопада 2010 року між
позивачем та громадянами-власниками
земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території Петрівської
сільської ради Красноармійського
району Донецької області
(орендодавцями) були укладені 238
додаткових угод до договорів оренди
землі, якими продовжено термін дії
договорів оренди землі.

16 березня 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Амарант-Агро» звернулось з заявою до
управління Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області щодо реєстрації 238 додаткових
угод до діючих договорів оренди земель
(паїв), що знаходяться у Петрівській
сільській раді.

Разом з заявою про реєстрацію
додаткових угод позивачем були подані
відповідачеві заяви від орендодавців
на ім'я начальника управління
Держкомзему у Красноармійському
районі Донецької області, написані
власноруч в одному примірнику; копії
договору оренди землі, завірена
печаткою підприємства в одному
примірнику; додаткові угоди у трьох
примірниках, дві з яких повертається
підприємству; ротація культур на
термін дії договору в одному
примірнику; копії паспортних даних та
копії ідентифікаційних кодів,
завірених печаткою підприємства; копії
державного акту; плани (схема) меж
земельної ділянки, який залишається за
місцем реєстрації.

17 березня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Амарант-Агро» та відділом Держкомзему
у Красноармійському районі Донецької
області був укладений договір № 37/707,
згідно з яким відділ здійснює
реєстрацію додаткових угод до
договорів оренди землі та вносить
записи до поземельної книги, за що
товариство сплачує суму в розмірі 13090,00
грн. В той же день позивачу Держкомзему
у Красноармійському районі Донецької
області був виставлений рахунок № 27 на
оплату із зазначенням банківських
реквізитів. Згідно з платіжним
дорученням № 61 від 18.03.11р. позивач на
виконання вказаного договору здійснив
оплату на загальну суму 13090 грн.

Однак відділом Держкомзему у
Красноармійському районі Донецької
області на виконання умов зазначеного
договору було зареєстровано та
повернуто позивачу частину додаткових
угод до договорів оренди землі (паїв) в
кількості 158 штук., але решту 80
додаткових угод, які були укладені між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амарант-Агро» та
громадянами-власниками земельних
ділянок, відповідачем зареєстровані не
булі, на тій підставі, що вказані
громадяни подали заяви про не
проведення державної реєстрації
додаткових угод.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що чинним законодавством не
передбачено повноважень державних
органів земельних ресурсів зупиняти
процес реєстрації договорів оренди.

Колегія суддів погоджується з даною
позицію судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон, в редакції станом на 2011 рік) у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

Колегія суддів зазначає, що вказана
норма закону містить в собі вичерпний
перелік підстав відмови у державній
реєстрації прав та обтяжень, але такої
підстави як подання заяви громадян про
не проведення державної реєстрації
зазначена норма в собі не містить.

Відповідно до ст. 624 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 5 статті 15 Закону
державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться в строк, що
не перевищує чотирнадцяти робочих днів
(крім випадків, встановлених у частині
сьомій цієї статті) з моменту
надходження до органу державної
реєстрації прав заяви про таку
реєстрацію та передбачених цим Законом
та нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач для реєстрації додаткових угод
надав відповідачу заяви орендодавців
про реєстрацію додаткових угод до
договорів оренди та інші передбачені
зазначеним законом документи 17 березня
2010 року.

Згідно з актом про відмову у прийнятті
додаткових угод укладених власниками
земельних паїв Петровської сільської
ради з ТОВ «Амарант-Агро» від 13 квітня
2011 року частина додаткових угод до
договорів оренди повертається
позивачеві, але останній від їх
отримання відмовився.

Тобто в порушення ч.1 п.3, ч.5 Закону
рішення відповідачем щодо реєстрації
відмови в реєстрації або зупинення
державної реєстрації додаткових угод
відповідачем в у встановлений законом
строк не прийнято.

Також, стаття 16 Закону передбачає
можливість відкликання заяви про
державну реєстрацію, але як вбачається
з заяв власників земельних ділянок які
були подані після надання заяв про
реєстрацію додаткових угод до
договорів вимоги про відкликання цих
заяв не містяться.

Крім того, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації. Державна реєстрація
договорів оренди землі проводиться у
порядку, встановленому законом.

Згідно з абзацом другим пункту 16-1
Порядку ведення Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.09.2009
№1021, державна реєстрація договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється
після державної реєстрації земельної
ділянки.

Відповідно до пункту 16-2 Порядку
ведення Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.09.2009
№1021, для державної реєстрації договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності, договору
суборенди земельної ділянки (її
частини) власник чи набувач права або
уповноважена ними особа подають до
відповідного територіального органу
Держземагентства заяву і такі
документи:

- копія документа, що посвідчує особу
набувача права на земельну ділянку або
її власника, а у разі подання заяви
уповноваженою ними особою - також копія
документа, що підтверджує його
повноваження діяти від імені таких
осіб;

- документація із землеустрою, яка
включає план земельної ділянки і
містить відомості про координати
поворотних точок меж частини земельної
ділянки та обмінний файл - у разі
державної реєстрації договору
суборенди частини земельної ділянки;

- договір оренди земельної ділянки із
земель приватної власності, договір
суборенди земельної ділянки (її
частини) (кількість примірників
договору повинна бути на один
примірник більша, ніж кількість сторін
договору);

- копія реєстраційного номера
облікової картки платника податків
(ідентифікаційного номера) згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів - для фізичної
особи, крім осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття номера та повідомили про
це відповідному органу державної
податкової служби, ідентифікаційного
коду згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України або податкового номера - для
юридичної особи;

- документи про внесення плати за
надання послуг із: здійснення
державної реєстрації договору оренди
земельної ділянки із земель приватної
власності, договору суборенди частини
земельної ділянки; перевірки обмінного
файла - у разі державної реєстрації
договору суборенди частини земельної
ділянки.

Під час подання заяви фізична особа
пред'являє паспорт або інший документ,
що посвідчує особу, а у разі подання
заяви уповноваженою особою - також
документ, що підтверджує її
повноваження діяти від імені такої
особи. Документ, що підтверджує
повноваження діяти від імені іноземної
особи повинен бути легалізований в
установленому законодавством порядку.

Забороняється вимагати подання
документів та відомостей, не
передбачених цим пунктом.

Відповідно до пункту 16-3 зазначеного
Порядку Територіальний орган
Держземагентства відмовляє у
державній реєстрації договору оренди
земельної ділянки із земель приватної
власності, договору суборенди
земельної ділянки (її частини), якщо:
документи подані не в повному обсязі;
подані документи не відповідають
вимогам, установленим цим Порядком.

За результатами аналізу законодавства,
що регулювало порядок державної
реєстрації договорів оренди земельних
ділянок приватної власності на момент
виникнення спірних правовідносин, у
тому числі, положень Порядку ведення
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009 №1021,
колегія суддів виходь з того, що
відповідним законодавством не було
передбачено права однієї зі сторін
договору на відкликання заяви про його
державну реєстрацію, поданої іншою
стороною, та відповідного
кореспондуючого такому праву обов'язку
відповідачів не реєструвати договір.

Крім того, у постанові Верховного Суду
України від 18.12.2013р. Судова палата у
цивільних справах Верховного Суду
України зазначила, що своє
волевиявлення на укладення договору
учасник (сторона) правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа.
Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.
Прохання учасника (сторони) правочину
не здійснювати реєстрацію договору
оренди земельної ділянки,
волевиявлення на укладення якого він
виявляв у момент досягнення згоди з
усіх істотних умов, складання та
скріплення підписом письмового
документа, не є підставою для визнання
договору недійсним у порядку,
визначеному частиною третьою статті 203
та частиною першою статті 215 Цивільного
кодексу України.

У постанові від 25 грудня 2013 року ця
Судова палата підтвердила наведене
вище правове судження та зазначила, що
відповідно до статті 214 Цивільного
кодексу України відмова від
двостороннього правочину може
відбуватися лише за взаємною згодою
сторін.

Одностороння незгода сторони з
реєстрацією підписаного (укладеного)
нею договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постанові від 21 січня 2014 року
(справа № №21-408а13) та у постанові від 14
січня 2014 року.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу скаргою Відділу
державного комітету земельних
ресурсів у Красноармійському районі
Донецької області відхилити, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20.04.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: