Справа № 812/1875/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1875/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Чиркіна
С.М.

при секретарі:
Барашко М.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: не прибув,

представник 3-ї особи: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, - Управління
Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-5240-12 від 06.02.2014 на суму 2388,06 грн.,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-5240-12 від 06.02.2014 на суму 2388,06 грн.,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідно до пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_3, виданого
21.01.2014 року Пенсійним фондом України є
пенсіонером за віком на пільгових
умовах з 13.06.2005 року.

На даний час здійснює підприємницьку
діяльність та зареєстрована як фізична
особа - підприємець 21.02.2000 року
державним реєстратором
Новопсковоської районної державної
адміністрації Луганської області
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2.

06 лютого 2014 року було отримано у
Новопсковському відділенні
Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області вимогу про сплату
боргу ( недоїмки) № Ф-5240-12 від 06 лютого
2014 року, якою вимагається про
необхідність сплати недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування в сумі 2388,06 грн.

Вважає дії відповідача протиправними
та такими, які порушують вимоги чинного
законодавства.

З посиланням на п.4 ч.1 ст.4 ЗУ «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зазначає, що
довічно отримує пенсію за віком та з
13.06.2005 року перебуває на спрощеній
системі оподаткування, та вважає, що
звільнена від сплати єдиного внеску з 01
січня 2012 року.

Ухвалою суду від 07 квітня 2014 року
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області.

Представник відповідача надав
письмове заперечення ( а.с.36-37), в якому
просив відмовити в задоволенні позову
та серед іншого зазначив, що
звільняються від сплати єдиного внеску
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
після досягнення пенсійного віку ,
встановленого нормами ст.26 Закону №1058.
Інші категорії осіб, які отримують
пенсію на пільгових умовах, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Представник третьої особи надав
письмові пояснення по справі ( а.с.48-49), в
яких просив відмовити в задоволені
позову.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити позов, надав
пояснення аналогічні викладеному в
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, надіслав на адресу
суду клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника та
просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, на адресу суду
надіслав заяву про розгляд справи без
участі уповноваженого представника.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача та третьої особи, на
підставі доказів наявних в матеріалах
справи, які містять достатньо даних про
права та обов'язки сторін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
статей 69-72 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню повністю, з таких підстав.

Позивач - ОСОБА_2, і.к.НОМЕР_1
зареєстрована як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Новопсковської районної державної
адміністрації Луганської області
21.02.2000 року ( а.с.20).

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області та згідно пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_3, виданого
21.01.2014 року Пенсійним фондом України (
попереднє пенсійне посвідчення серії
НОМЕР_4) є пенсіонером за віком на
пільгових умовах з 13.06.2005 року ( а.с.22,23).

З 01 січня 2012 року позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 16.05.2012 року НОМЕР_5
(а.с. 21).

Згідно п.7 ч.1 ст.13 ЗУ "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування " №2464
від 08.07.2010 ( далі - ЗУ 2464) органи доходів і
зборів мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

Згідно п.п. 41.1, 41.2 ст.41 ПКУ контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Відповідно до вимог частини 4 статті 25
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідачем
позивачу була сформована та надіслана
вимога від 06.02.2014 року №Ф-5240-У про
сплату боргу на суму 2388,06 грн. (а.с. 9).

Між сторонами виник спір щодо
нарахування позивачу єдиного внеску та
формування вимоги від 06.02.2014 року
№Ф-5240-У про сплату боргу на суму 2388,06
грн.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (надалі Закон
№2464-VI), яким запроваджено єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено,
що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4
Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI
платниками єдиного внеску є
роботодавці фізичні особи - підприємці,
в тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

З урахуванням статті 2, п.4 ч.1 ст.4 Закону
№2464-VI, дія цього закону поширюється на
позивача, як на платника єдиного внеску
- фізичну особу підприємця, як особа, що
обрав спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI
передбачено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний: своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

База нарахування, розмір єдиного
внеску та пропорції його розподілу за
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
порядок обчислення і сплати єдиного
внеску визначені статтями 7-9 Закону
№2464-VI.

Згідно ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Також частиною 12 цієї статті
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Згідно ч.4 ст.25 ЗУ№ 2464 орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Позивач звернувся зі скаргою до
Головного управління Міндоходів у
Луганській області ( а.с.10-13), рішенням
якого від 28.02.2014 року № 3435/2-32-10-04/22
скаргу ФОП -ОСОБА_2 від 07.02.2014 -залишено
без задоволення, вимогу Старобільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській
області від 06.02.2014 № Ф-5240-12 -без змін (
а.с.16-18).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
позивач оскаржила вищезазначену
вимогу до суду.

Позивач не сплачує внески у зв'язку із
внесенням Законом України від 07 липня
2011 року №3609-УІ доповнень у статтю 4
Закону №2464, якими звільнено від
обов'язку сплачувати єдиний внесок
пенсіонерів за віком, інвалідів та
осіб, які отримують соціальну допомогу.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено наступні види
пенсійних виплат 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачені умови
призначення пенсії за віком, а саме
чоловіки - після досягнення віку 60
років, жінки - 55 років.

Відповідач у запереченнях на
адміністративний позов вказує, що
позивач отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (арк. справи 36-37).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умов їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на статтю 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" із зазначенням
того, що при призначенні пенсії позивач
не досяг пенсійного віку 60 років, а тому
не має права на пільги, передбачені ч.4
ст.4 Закону України №2464 з огляду на
наступне.

Як вбачається із ч. 4 ст.4 Закону України
№2464 звільняються від сплати єдиного
внеску пенсіонери за віком, у разі
обрання ними спрощеної системи
оподаткування. Зазначений перелік
обставин є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає, тобто із кола
цих осіб додатково не можуть бути
виключені пенсіонери відповідно до
умов призначення пенсій.

Безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення ч.4 ст.4
Закону України № 2464, оскільки позивач
не досяг 60-річного віку, тому що вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягнення особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Відповідно до ч.1 Закону України "про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію. В зв'язку з тим,
що позивач отримує пенсію за віком, а ч.4
ст.4 Закону № 2464 не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на
пільгових умовах на підставі ст.13
Закону України "Про Пенсійне
забезпечення", суд прийшов до висновку
про те, що позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене,
відповідачем не доведено
правомірність складання вимоги про
сплату боргу від 06.02.2014 року №Ф-5240-У на
суму 2388,06 грн., а тому позовні вимоги в
частині визнання протиправною і
скасування вимоги від 06.02.2014 року
№Ф-5240-У на суму 2388,06 грн. підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій - примушення до
сплати за себе єдиного соціального
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування задоволенню не
підлягають, оскільки такі вимоги
передбачають захист прав позивача у
майбутньому, що суперечить положенням
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно якої
захисту підлягає порушене право.

На підставі вищенаведеного, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 07 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено протягом
5-ти днів, про що згідно вимог частини 2
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 до Старобільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача, - Управління Пенсійного
фонду України в Новопсковському районі
Луганської області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу № Ф-5240-12 від 06.02.2014 на суму
2388,06 грн., зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Старобільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про сплату боргу
№ф-5420-12 від 06.02.2014 на суму 2388,06 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) витрати
по сплаті судового збору в сумі 182,70 грн.
(сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 травня 2014 року.

Суддя
С.М. Чиркін