Справа № 2а-3292/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 р.
Справа № 136114/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Сапіги В. П., Яворського І. О.;

за участю:

секретаря судового засідання -
Корнієнко О. А.;

представника позивача - Шимчишина І. С.;

представника відповідача - Шевчука І.
З.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «КСК» до
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2011 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «КСК» до Державної
податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 02 вересня 2010 року, № /0
від 02 вересня 2010 року та № /1/30858
від 23 грудня 2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що господарські операції
позивача з приватним підприємством
«Амарант» є реальними, що окрім
первинних документів додатково
підтверджується товарно-транспортними
накладними. Первинні документи, що
підтверджують валові витрати, існували
як на день здійснення коригувань, так і
на дату проведення перевірки. У
позивача наявна переплата з податку на
прибуток у відповідному періоді.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 02
вересня 2010 року, № /0 від 02 вересня
2010 року та № /1/30858 від 23 грудня 2010
року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
первинні документи, які підтверджують
валові витрати позивача існували як на
день здійснення відповідних
коригувань, так і на дату проведення
перевірки, з огляду на це ТзОВ «КСК»
обґрунтовано включено до складу
валових витрат суму 96 399 грн. Акціонерне
товариство фірма «Світоч» згідно із
зворотньою накладною від 05.12.2008 року
повернено продукцію на загальну суму 23
005,44 грн, яку відвантажено 02.12.2008 року по
розхідній накладній № 0212/2.
Підтвердженням реальності
господарських відносин є первинні
документи та товарно-транспортні
накладні.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Львова,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
витрати на придбання товарів не
оформлені відповідними документами.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, досліджено
матеріали справи та проаналізовано
доводи апеляційної скарги, внаслідок
чого зроблено висновок про відсутність
підстав для задоволення такої.

Встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Львова проведено планову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «КСК» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2008
року по 31 березня 2010 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2008 року по 31 березня 2010 року,
результати якої оформлено актом №
1268/211/23-1/32115863 від 20 серпня 2010 року.

Актом перевірки зафіксовано наступні
порушення:

- пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11,
п. 5.1, пп. 5.2.1, п. 5.2, пп. 5.3.9, п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»;

- пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість»;

- пп. 3.1.3 п. 3.1, п. 3.4 ст. 3, пп. 4.2.1 п. 4.2
ст. 4, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8,
пп. 19.2, 9.12 ст. 9, пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», п. 4 Порядку надання
документів та їх складу при
застосуванні податкової соціальної
пільги, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 2035 від 26
грудня 2003 року.

На підставі даного Акта перевірки
відповідачем прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № /0/ від 02 вересня 2010 року,
яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 28960 грн 42 к. (19306 грн 95 к.
основного платежу та 9653 грн 47 к.
штрафних (фінансових) санкцій);

- № /0/ від 02 вересня 2010 року,
яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в розмірі 64260 грн (42840
грн основного платежу та 21420 грн
штрафних (фінансових) санкцій);

- /1/30858 від 23 грудня 2010 року,
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 2396 грн 41 к (штрафні (фінансові)
санкції).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Здійснивши перевірку висновків суду
першої інстанції щодо відповідності
оскаржуваних рішень відповідача
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд
апеляційної інстанції погоджується з
такими та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно з п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Згідно із підпунктом 7.4.5 пункту 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
підставою для виникнення права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування є реальність
господарських операцій та реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування.

Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, в тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахування обмежень установлених п. п.
5.3, 5.7 вказаної статті.

Підпунктом 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

За змістом ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, до складу валових витрат
звітного періоду включається лише ті
витрати, які пов'язані з виробничою
діяльністю та підтверджені
відповідними документальними
доказами. Відсутність однієї із
зазначених умов не дає платнику
податків включати суми витрат до
валових витрат бази оподаткування
податку на прибуток.

Відповідачем виключено з валових
витрат фінансово господарської
діяльності підприємства суму 50 000 грн.
по взаємовідносинах з ПП «Диметра-ЛТ»,
яка виникла за результатами договору
про надання
інформаційно-консультаційних послуг №
1/12 від 10.12.2007 року, укладеного між
товариством з обмеженою
відповідальністю «КСК» та ПП
«Диметра-ЛТ». На дату заповнення
декларації за 2008 рік, відповідно і на
дату проведення перевірки, позивач
підтверджує правомірність своїх
валових витрат актом здачі - приймання
робіт, вищезгаданим договором та
звітом про проведену роботу, яка була
використана позивачем в своїй
господарській діяльності. Даний факт,
зокрема, підтверджується тим, що після
такого звіту, позивачем було укладено
різного роду цивільно-правові угоди з
своїми контрагентами, які долучені до
матеріалів справи.

Відповідачем знято з рядка 04.1
декларації за І квартал 2008 року суму з
валових витрат, мотивуючи це
відсутністю первинних документів.

На дату подання декларації по податку
на прибуток, відповідно і на дату
проведення перевірки, позивач
підтверджено правомірність валових
витрат накладною № 11 від 29.01.2008 року на
суму 5 366,67 грн. (без ПДВ) по контрагенту
ПП «Компанія «Азіз - Фрукт», відповідно
до якої придбано мак, як сировина, що
використовується в господарській
діяльності; накладною № 052901 від 29.01.2008
року на суму 31,00 грн. (без ПДВ) по
контрагенту ПОГ ЛСКЦ ШАНУ «Орієнтир»,
придбано видаткові та прибуткові
номерні касові ордери; накладною №
Р-00817 від 05.02.2008 року на суму 185,55 грн. (без
ПДВ) по контрагенту ТзОВ «Ядро»,
придбано матеріали, які
використовуються для підтримки
санітарно-епідеміологічного стану
підприємства харчової переробної
промисловості; накладною № Т1/23170 від
06.02.2008 року на суму 123,14 грн. (без ПДВ) по
контрагенту ПП «Час Пік», придбано
канцелярські товари, які також
використовуються для ведення
податкового та бухгалтерського обліку;
накладною № 379024 від 15.02.2008 року на суму
31 200,06 грн. (без ПДВ) по контрагенту ДП
«Кондитерська корпорація «Рошен», по
якій придбано арахіс, як сировина, що
використовується в господарській
діяльності; накладною № 41 від 25.02.2008
року на суму 330,48 грн. (без ПДВ) по
контрагенту ПП «Єврофлекс», по якій
придбано пакувальний матеріал;
товарно-транспортна накладна № 27278 від
28.02.2008 року на суму 7 620 грн по
контрагенту ТзОВ ТВК «Львівхолод»,
придбано флексоформ, для подальшого
використання при упаковці готової
продукції.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вищевказані первинні
документи, які підтверджують валові
витрати позивача, існували як на день
здійснення відповідних коригувань, так
і на дату проведення перевірки, а тому
позивачем обґрунтовано включено до
складу валових витрат суму 96 399 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Львова №
/1/30858 від 23.12.2010 року то прийняття
такого відповідачем обґрунтовано
включенням вартості повернення товару
від контрагента АТ Фірми «Світоч».

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що позивач не зняв таку суму
з валового доходу, в результаті чого
відбулась переплата з податку на
прибуток у відповідному періоді
Акціонерне товариство фірма «Світоч»
згідно із зворотною накладною від
05.12.2008 року повернено продукцію на
загальну суму 23 005,44 грн, яку було
відвантажено 02.12.2008 року по розхідній
накладній № 0212/2.

Податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Шевченківському районі м. Львова №
/0/ від 02.09.2010 року про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість базується на тому, що
позивачем завищено податковий кредит
на суму 42 840 грн за результатами
фінансово-господарських операцій з
контрагентом ПП «Амарант».

Відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 02.09.2010 року №
/0/ про донарахування суми
податкового зобов'язання по податку на
прибуток, то відповідачем таке
обґрунтовано відсутністю первинних
бухгалтерських документів на суму 96 399
грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
такі операції підтверджено, як
первинними документами, так і
товарно-транспортними накладними, які
свідчать про реальність таких
правовідносин. ТзОВ «КСК» отримало від
ПП «Амарант» в грудні 2008 року сировину,
а саме арахіс, по розхідних накладних
та товаротранспортних накладних, які
підтверджують факт перевезення товару:
№ 121001 від 10.12.2008 року на суму 257 040 грн, в
тому числі ПДВ 42 840 грн, ТТН від 10.12.2008
року - автоперевізник ПП ОСОБА_3, авт.
МАН НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_3; № 121804 від
18.12.2008 року на суму 237 200 грн, в тому числі
ПДВ 39 533,33 грн, ТТН від 18.12.2008 року
автопервізник «Інстал Пласт ХВ», авт.
МЕРСЕДЕС НОМЕР_4 з причіпом НОМЕР_5; №
122201 від 22.12.2008 року на суму 220600 грн, в
тому числі ПДВ 36 766,67 грн, ТТН від 22.12.2008
року - автоперевізник ПП ОСОБА_1, авт.
МЕРСЕДЕС НОМЕР_2 з причіпом НОМЕР_6; №
122507 від 25.12.2008 року на суму 237200 грн, в
тому числі ПДВ 39 533,33 грн, ТТН від 25.12.2008
року - автоперевізник ПП ОСОБА_2, авто
ИВЕКО НОМЕР_7 з причіпом НОМЕР_8; № 122608
від 26.12.2008 року на суму 237200 грн, в тому
числі ПДВ 39 533,33 грн, ТТН від 26.12.2008 року -
автоперевізник ПП ОСОБА_3, авт. МАН
НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_3.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року в справі № 2а-3292/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. П.
Сапіга

І. О.
Яворський

Ухвалу складено в повному обсязі 13
травня 2014 року