Справа № 464/3484/14-а
Суддя: Тімченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №464/3484/14-а
пр № 6-а/464/50/14
У Х В А Л А

16.05.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в
складі: головуючого Тімченко О.В., за
участі секретаря судового засідання
Ониськів А.С., стягувача ОСОБА_1, ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
подання державного виконавця
Сихівського відділу ДВС Львівського
МУЮ Семків С.І. про зміну способу
виконання рішення,-

В С Т А Н О
В И В :

державний виконавець Сихівського
відділу ДВС Львівського МУЮ звернувся
до суду із поданням, в якому просять
змінити порядок і спосіб виконання
рішення суду по справі за позовом
ОСОБА_1 до УПФ у Галицькому районі
м.Львова в частині зобов'язання УПФ у
Галицькому районі м.Львова здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
нарахування та виплату у відповідності
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державної пенсії в розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної абз.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з
09.03.2011 р. і до 22.07.2011 р. включно, з
врахуванням виплачених сум у спосіб
стягнення з УПФ у Галицькому районі
м.Львова в розмірі 52 714,25 грн. вже
нарахованого підвищення до пенсії. В
обґрунтування покликається на те, що
05.11.2013 р. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання вищезазначеного
виконавчого документа №2а-1439/11,
виданого 01.10.2013 р. Сихівським районним
судом м.Львова, та надано боржнику - УПФ
України у Галицькому районі м.Львова
строк для самостійного виконання
рішення. На виконання судового рішення
боржником на підставі рішення суду від
01.10.2013 р. проведено нарахування до
пенсії ОСОБА_1 в розмірі 52 714,25 грн.,
однак виплату коштів не проведено у
зв'язку із відсутністю фінансових
ресурсів державного бюджету України.

У судовому засіданні стягувач
ОСОБА_1 проти задоволення подання
заперечила, оскільки таке тільки
затягує виконання судового рішення,
чого уникає ВДВС.

У судове засідання в справі за
поданням щодо зміни способу виконання
судового рішення боржник Сихівський
ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР та державний виконавець
не з'явилися, хоча належним чином - під
розписку були повідомлені про час та
місце розгляду справи, що згідно з ч.2
ст.263 КАС України не перешкоджає
судовому розгляду.

Заслухавши пояснення стягувача
та дослідивши матеріали справи, суддя
приходить до наступного.

Постановою Сихівського районного
суду м.Львова від 02.09.2011 р. по справі
№2а-1439/11, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 р.,
зобов'язано УПФ України у Галицькому
районі м.Львова провести ОСОБА_1
нарахування і виплату у відповідності
до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державної пенсії в розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної абз.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з
09.03.2011 р. і до 22.07.2011 р. включно, з
врахуванням виплачених сум.

Відповідно до постанови
державного виконавця Сихівського
відділу ДВС Львівського МУЮ
Красницького І.Я. від 05.11.2013 р. відкрито
виконавче провадження (ВП №40320950) з
виконання виконавчого листа №2а-1439/11,
виданого 01.10.2013 р. Сихівським районним
судом м.Львова, на підставі згаданого
судового рішення.

Подання державного виконавця про зміну
способу виконання судового рішення не
підлягає до задоволення з наступних
мотивів.

У п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 р. №
14 «Про практику розгляду скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернення учасників
виконавчого провадження» роз'яснено,
що при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до ст.263 КАС України - їх задоволення
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім*ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Так, у ч.1 ст.263 КАС України не
обмежено право суду певними
обставинами, при наявності яких суд
може змінити спосіб виконання
прийнятого рішення, проте визначальним
фактором при цьому є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний сплив на
виконання такого судового рішення.
Підставою для зміни способу виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
судового рішення або роблять його
неможливим у встановлений судом
спосіб. Під зміною способу і порядку
виконання рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Тобто зі змісту
вказаної норми випливає, що суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту, при
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Суд зазначає, що при зміні способу
виконання судового рішення ст.263 КАС
України передбачено зміну чи
встановлення способу виконання саме
резолютивної частини рішення, яка
містить висновки по суті позовних
вимог, тому суд не може змінювати
змісту резолютивної частини судового
рішення та способу захисту порушеного
права, обраного судом при вирішенні
справи по суті.

Враховуючи положення ст.263 КАС України
та вимоги подання, державний
виконавець просить суд фактично
змінити зміст резолютивної частини
відповідного судового рішення, що є
порушенням процесуального права та є
неприпустимим.

При цьому суд враховує вимоги ст.ст.21,
105, 162 КАС України, якими передбачено, що
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум. Зазначене
підлягає застосуванню і під час
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу та порядку
виконання судового рішення.

Згідно зі ст.14 КАС України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.
Крім цього, у ст.22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

Враховуючи практику Європейського
суду з прав людини (рішення
Європейського суду з прав людини від
29.06.2004 «Справа «Жовнер проти України»,
від 29.06.2004 «Справа «Півень проти
України»), державний орган не може
посилатись на відсутність коштів, як на
«виняткові обставини», щоб не
виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням, оскільки це призведе
до втручання держави у процедуру
виконання судового рішення. Відповідно
до ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» -
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Таким чином, враховуючи, що боржником є
державний орган, на якого покладено
обов'язок виконання рішень
зобов'язального характеру, а відтак
відсутність коштів у боржника чи у
держави на виконання взятих на себе
зобов'язань не звільняє боржника від
виконання рішення суду, та не є
обставиною, яка ускладнює його
виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на
те, відповідно до ст.2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган. Судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у ст.2 згаданого Закону
видів рішень, а покликання на нього в
заяві є некоректним.

Таким чином, оцінюючи в
сукупності наведені доводи, матеріали
та дійсні обставини справи, суд вважає,
що подання державного виконавця про
зміну способу виконання рішення є
безпідставним та в його задоволенні
слід відмовити.

При цьому, державним виконавцем
Семків С.І. не додано доказів того, що
згадане виконавче провадження
перебуває саме на його виконанні і саме
він вправі звертатись із поданням про
зміну способу виконання судового
рішення, оскільки таке відкрите
державним виконавцем Красницьким І.Я.

Керуючись ст.ст.160, 165, 263 КАС України, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні подання державного
виконавця Сихівського відділу ДВС
Львівського МУЮ Семків С.І. про зміну
способу виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий
О.В.Тімченко