Справа № 127/3838/14-а
Суддя: Медяна Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/3838/14-а
Провадження № 2-а/127/227/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:

головуючого судді Медяної Ю.В.,

при секретарі Подоляк М.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павич
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дій суб'єкта владних
повноважень неправомірними,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
зазначеним вище адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці, в якому з
урахуванням прийнятої судом до
розгляду заяви про уточнення позовних
вимог, просив суд визнати дії
відповідача щодо відмови у розгляді
звернення та задоволенні вимог,
викладених у зверненні позивача від 25
січня 2014 року № 14/К-2 «Про перевищення
повноважень та прийняття завідомо
неправдивого рішення при призначенні
пенсії за віком», неправомірними;
визнати неправомірним та скасувати
розпорядження відповідача № 19145 від 07
березня 2013 року про призначення
позивачу пенсії за віком та зобов'язати
відповідача виплатити позивачу
моральну шкоду в сумі 21 308 грн. 17 коп., що
дорівнює сумі нанесених матеріальних
збитків за період з 01 березня 2013 року по
01 квітня 2014 року.

В позові зазначено, що позивач з 05
грудня 1997 року по 28 лютого 2013 року
одержував пенсію за вислугу років,
призначену йому відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Після досягнення позивачем
встановленого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку та
набувши необхідний для призначення
пенсії за віком страховий стаж, позивач
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України у м. Вінниці з проханням
призначити (перевести) його з
попереднього виду пенсії за вислугою
років, призначену відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», на пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

07 березня 2013 року відповідач видав
розпорядження №19145 про призначення
позивачу пенсії за віком із
врахуванням показника середньої
заробітної плати за 2007 рік із
посиланням на п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України № 327 від 23 квітня 2012
року, замість застосування ст. 44 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та ст. 15
постанови Правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
відповідно до яких відповідач повинен
був призначити позивачу пенсію за
віком із врахуванням показника
середньої заробітної плати за три
календарні роки, що передують року
звернення за призначенням пенсії
(тобто за 2010 -2012 роки), що на думку
позивача не відповідає вимогам Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», чим
порушено його права та інтереси і
спричинено значних матеріальних
збитків.

25 січня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці з заявою про перевищення
повноважень та прийняття завідомо
неправдивого рішення при призначенні
пенсії за віком, в якій просив
відповідача розглянути дане письмове
звернення та вжити заходів щодо
забезпечення поновлення його
порушених прав шляхом скасування
розпорядження №19145 від 07 березня 2013
року, провести перерахунок пенсії та
виплатити різницю між нарахованою та
виплаченою пенсією.

У відповідь на вказане вище звернення
відповідач направив на адресу позивача
лист, в якому зазначив, що дане
звернення позивача є повторним, а тому
у його розгляді позивачу відмовлено.

Такі дії відповідача позивач вважає
незаконними та такими, що порушують
його права, а тому звернувся до суду з
зазначеною вище позовною заявою.

В ході судового розгляду даної
адміністративної справи позивачем
було залишено без розгляду вимоги
позовної заяви в частині зобов'язання
відповідача виплатити позивачу
моральну шкоду в сумі 21 308 грн. 17 коп., що
дорівнює сумі нанесених матеріальних
збитків за період з 01 березня 2013 року по
01 квітня 2014 року.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримав в повному обсязі,
просив суд його задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та
заперечувала щодо його задоволення,
надавши суду пояснення, аналогічні
викладеним у письмових запереченнях,
зокрема зазначила, що відповідач при
розгляді заяви позивача № 44/К-2 від 25
січня 2014 року правомірно відмовив
останньому у її розгляді, оскільки
позивач вже звертався до відповідача з
аналогічними заявами, на які йому було
надано відповідь, а відповідно до
Закону України «Про звернення
громадян» повторні звернення одним і
тим же органом від одного і того ж
громадянина не розглядаються.

Позивача переведено з пенсії за
вислугу років, призначеної відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» на пенсію за віком, згідно з
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
№ 327 від 23 квітня 2012 року, а саме, при
розрахунку заробітної плати для
обчислення пенсії за віком, згідно з
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», враховано показник
середньої заробітної плати за 2007 рік.
Застосування середньої заробітної
плати (доходу), визначеної ч. 2 ст. 40
даного Закону, тобто за три календарні
роки, що передують року звернення за
переведенням пенсії з одного виду на
інший, передбачено Законом тільки при
переведенні вперше з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком, у разі,
якщо особа після призначення пенсії по
інвалідності продовжувала працювати
та набула не менше, ніж 24 місяці
страхового стажу.

Вислухавши учасників судового процесу,
дослідивши матеріали адміністративної
справи та оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов є обґрунтований і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 05
грудня 1997 року по 28 лютого 2013 року
отримував пенсію за вислугу років,
призначену йому відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Позивачеві проводились перерахунки
зазначеної пенсії з 01 липня 2012 року та з
01 січня 2013 року на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 23
квітня 2012 року № 355 «Про збільшення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (а.с. 27, 28).

Відповідно до листа Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області від 05 липня 2013 року
№ 532/К-12 позивачу ОСОБА_1 надано
роз'яснення, що постановою Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2012 року
№ 327 установлено проведення
перерахунку пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» особам із числа
військовослужбовців строкової служби
та членам їх сімей. Оскільки позивач
отримував пенсію за вислугу років
згідно з Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», як особа офіцерського складу,
тому підвищення до розміру пенсії за
вищезазначеною постановою йому не
проводилось (а.с. 110).

01 березня 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Вінниці з проханням призначити
(перевести) попередню пенсію за вислугу
років, призначену відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», на пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

07 березня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Вінниці
видано розпорядження №19145 про
призначення позивачу пенсії за віком
(а.с. 16).

25 січня 2014 року позивач подав до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці заяву «Про перевищення
повноважень та прийняття завідомо
неправдивого рішення при призначенні
пенсії за віком» за № 14/К-2 (а.с. 18-22).

В зазначеній вище заяві ОСОБА_1 просив
відповідача скасувати розпорядження
Управління ПФУ в м. Вінниці № 91145 від 07
березня 2013 року про призначення йому
пенсії за віком із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за 2007 рік, яке не відповідає нормам
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вимогам
нормативно-правових актів Пенсійного
фонду України, та здійснити йому
нарахування пенсії за віком з 01 березня
2013 року із застосуванням норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
вимог статті 15 постанови правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1, якими визначено
порядок нарахування пенсії за віком, в
порядку переводу пенсії із іншого
закону до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також провести
перерахунок пенсії та виплатити йому
різницю між нарахованою та виплаченою
пенсією.

У відповідь на вказане звернення
позивача Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Вінниці на адресу позивача
направлено лист за вих. № 14/к-2 від 10
лютого 2014 року (а.с. 6), в якому зазначено,
що відповіді на питання, аналогічні
порушеним у даному зверненні,
надавались позивачу за № 49/К-2 від 20
березня 2013 року та № 91/К-2 від 29 травня
2013 року. Також зазначено, що на підставі
ст. 8 Закону України «Про звернення
громадян» не розглядаються повторні
звернення одним і тим же органом від
одного і того ж громадянина з одного і
того ж питання, якщо перше вирішено по
суті.

Як вбачається зі звернення позивача до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці № 49/К-2 від 20 березня 2013 року
(а.с. 7, 8), у ньому позивач просить
відповідача обєктивно визначитись з
розміром середньої заробітної плати і
нарахувати йому пенсію, прийнявши до
відома факт перерахунку попереднього
виду пенсії, який було проведено в 2012
році на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2012 року
№ 355 за відповідними посадами
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу станом на 01
квітня 2012 року.

У зверненні позивача до Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці №
91/К-2 від 29 травня 2013 року (а.с. 11)
останній просить провести йому нове
визначення його індивідуального
коефіцієнту заробітної плати і
відповідно з ним провести перерахунок
пенсії.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку, що питання, порушені у
зверненнях позивача за № 49/К-2 від 20
березня 2013 року та № 91/К-2 від 29 травня
2013 року є різними за змістом з
питаннями, викладеними у зверненні №
14/К-2 від 25 січня 2014 року, а посилання
відповідача на те, що заява позивача №
14/К-2 від 25 січня 2014 року є повторною і
відповіді, на зазначені у ній питання,
вже надавались, є безпідставними.

Таким чином, суд вважає, що дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про відмову у розгляді
звернення позивача від 25 січня 2014 року
№ 14/К-2 про перевищення повноважень та
прийняття завідомо неправдивого
рішення при призначенні пенсії за
віком є неправомірними.

В судовому засіданні встановлено, що з
05 грудня 1997 року по 28 лютого 2013 року
позивач отримував пенсію за вислугу
років, призначену йому відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

З 01 березня 2013 року відповідно до заяви
позивача Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Вінниці йому призначено
державну пенсію за віком, згідно з
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на підставі
розпорядження № 91145 від 07 березня 2013
року, відповідно до якого відповідачем
застосовано показники середньої
заробітної плати за 2007 рік.

Пенсія за вислугою років - це
спеціальна пенсія для конкретно
визначеного кола осіб, передбачених
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а пенсія за віком -
загальновизначена пенсія для усіх
категорій осіб. Враховуючи той факт, що
позивач жодним із видів
загальнопередбаченої пенсії не
користувався раніше, то право па пенсію
за віком у нього виникло вперше (а не
відбувся перехід з одного виду пенсії
на інший).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», цей Закон регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Статтею 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Враховуючи наведене вище, питання щодо
виплати пенсії за вислугою років не
входять до правового регулювання
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», а регулюються Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. У разі якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до цього
Закону та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначається одна
пенсія за її вибором. При цьому різниця
між розміром пенсії, на який особа має
право відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», і розміром пенсії
із солідарної системи відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка визначається в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, фінансується за
рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, пенсія за вислугою років -
це спеціальна пенсія для конкретно
визначеного кола осіб, а
загальновизначена пенсія для усіх
категорій осіб -пенсія за віком.
Враховуючи той факт, що позивач жодним
із видів загальнопередбаченої пенсії
за віком не користувався раніше, то
право па пенсію за віком виникло у
нього вперше (а не відбувся перехід з
одного виду пенсії на інший). Дана
позиція висвітлена в постанові
Верховного Суду України від 19 березня
2013 року справа №21-31а13.

За таких обставин позивачу пенсія
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була призначена вперше, а
тому виникає право на застосування
формул визначення розміру пенсії, які
використовуються при призначенні
зазначеної пенсії вперше, а не тих
формул та граничних розмірів коштів,
які використовуються при переході із
одного виду пенсії на інший.

Враховуючи те, що на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» було
призначено пенсію вперше, тому при
визначенні розміру пенсійних виплат
слід застосовувати ст. 40 зазначеного
Закону.

Позивач з 1997 року по 2013 рік був
працюючим пенсіонером, за даний період
часу у відповідності до вимог чинного
законодавства із заробітної плати, яку
він отримував, сплачено страхові
внески. Тобто, існують усі законодавчо
передбачені підстави для отримання
пенсії із застосуванням середньої
заробітної плати за три календарні
роки, що передують року звернення за
призначенням пенсії, так як пенсія
призначена вперше відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

На підставі зазначеного вище, суд
вважає, що при визначенні розміру
пенсії за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розмір середньої
заробітної плати (дохід) у середньому
на одну застраховану особу в цілому в
Україні, з якої сплачено страхові
внески, за три календарні роки, що
передують року звернення за
призначенням пенсії слід
застосовувати, виходячи із розміру
заробітної плати за 2010-2012 роки, а не
застосовувати показники заробітної
плати в середньому на одну особу у
цілому по Україні, із якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії за 2007 рік.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що розпорядження Управління
ПФУ в м. Вінниці № 91145 від 07 березня 2013
року про призначення пенсії ОСОБА_1 за
віком із застосуванням показника
середньої заробітної плати за 2007 рік не
відповідає вимогам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ст.. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження правомірності своїх дій
при здійсненні призначення пенсії за
віком позивачу відповідачем не надано.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов
висновку про визнання дій Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про відмову у розгляді звернення від 25
січня 2014 року № 14/К-2 про перевищення
повноважень та прийняття завідомо
неправдивого рішення при призначенні
пенсії за віком неправомірними та
визнати неправомірним і скасувати
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці № 19145 від 07
березня 2013 року про призначення
позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа), тому з Державного
бюджету України на користь позивача
необхідно стягнути судовий збір в
розмірі 73 грн. 08 коп.

Враховуючи наведене вище та керуючись
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними, -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці про відмову у
розгляді звернення від 25 січня 2014 року
№ 14/К-2 про перевищення повноважень та
прийняття завідомо неправдивого
рішення при призначенні пенсії за
віком неправомірними.

Визнати неправомірним та скасувати
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці № 19145 від 07
березня 2013 року про призначення ОСОБА_1
пенсії за віком.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення.

Суддя: