Справа № 816/2214/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/45043/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Хорольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року

у справі № 816/2214/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Хорольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного

управління
Міндоходів у Полтавській області

про визнання
протиправним та скасування
податкового

повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
(надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_4)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Хорольської міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби (правонаступник -
Хорольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області; надалі також - відповідач, ДПІ)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18 грудня 2012
року № .

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби від 18
грудня 2012 року № частині
збільшення фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 суми грошового зобов'язання за
платежем «орендна плата з фізичних
осіб» в розмірі 1348 грн. 81 коп. (одна
тисяча триста двадцять вісім гривень
вісімдесят одна копійка), у тому числі:
за основним платежем - в сумі 1079 грн. 06
коп. (одна тисяча сімдесят дев'ять
гривень шість копійок) та штрафними
(фінансовими) санкціями - в сумі 249 грн. 75
коп. (двісті сорок дев'ять гривень
сімдесят п'ять копійок). В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року апеляційну скаргу Хорольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишено без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року - без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 лютого 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року в частині задоволених позовних
вимог і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою прийняття
податкового повідомлення-рішення від 18
грудня 2012 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з орендної плати з фізичних осіб в
розмірі 5978 грн. 87 коп. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції на суму 1494
грн. 70 коп., з приводу правомірності
якого виник спір, стали висновки
відповідача, викладені в акті
перевірки від 7 грудня 2012 року №
775/17/НОМЕР_2, про порушення позивачем
вимог статті 21 Закону України «Про
оренду землі», пункту 2 статті 7 Закону
України «Про плату за землю», Закону
України «Про державний бюджет на 2010
рік», підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з орендної плати за землі
водного фонду на загальну суму 5978 грн. 87
коп., в тому числі за 2010 рік - 831 грн. 47
коп., за 2011 рік - 831 грн. 47 коп., за 2012 рік -
4315 грн. 93 коп.

Роблячи висновок про необґрунтоване
донарахування грошового зобов'язання в
розмірі 1348 грн. 81 коп. на підставі
податкового повідомлення-рішення, з
приводу правомірності якого виник
спір, суди попередніх інстанцій
виходили із наступного, з чим
погоджується і Вищий адміністративний
суд України.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни.

Згідно з підпунктами 288.2, 288.3, 283.4 статті
288 Податкового кодексу України
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки, а об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду; розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

З наведених законодавчих положень
слідує, що підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди земельної ділянки, яка
надана в оренду.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Хорольського
районного суду Полтавської області від
14 червня 2012 року у справі № 2-4/11,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 6 вересня 2012 року, визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки,
укладений Хорольською районною
державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_4
21 червня 2006 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази користування позивачем
зазначеною земельною ділянкою у жовтні
- грудні 2012 року.

За таких обставин, з огляду на те, що
позивач у жовтні - грудні 2012 року не був
орендарем земельної ділянки та не
використовував її, - суди попередніх
інстанцій дійшли юридично правильного
висновку про необґрунтованість
донарахування відповідачем грошового
зобов'язання зі сплати орендної плати
за земельну ділянку за вказані місяці.

Крім того, як слідує з акту перевірки,
документальну позапланову виїзну
перевірку дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Хорольською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Полтавської області Державної
податкової служби проведено за період
з 22 вересня 2009 року по 22 листопада 2012
року, однак безпідставно здійснено
розрахунок орендної плати по грудень
2012 року включно.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційні скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Хорольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко