Справа № 805/4405/14
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 квітня 2014 р.
Справа № 805/4405/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул.50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Аканова О.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Прокурора Донецької області
Сюсяйло Олега Миколайовича про
визнання протиправним бездіяльності
прокурора Донецької області в частині
не надання інформації за результатами
розгляду заяви від 30.10.2013 № В-139,
інформаційного запиту від 24.11.2013 № В-155
у відповідності до вимог ст. 20 Закону
України "Про звернення громадян",
зобов'язання прокурора Донецької
області надати зазначену інформацію,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Прокурора Донецької області
Сюсяйло Олега Миколайовича про
визнання протиправним бездіяльності
прокурора Донецької області в частині
не надання інформації за результатами
розгляду заяви від 30.10.2013 № В-139,
інформаційного запиту від 24.11.2013 № В-155
у відповідності до вимог ст. 20 Закону
України "Про звернення громадян",
зобов'язання прокурора Донецької
області надати зазначену інформацію.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що вона звернулась
до відповідача з заявами як до органу
надзору по факту вчинення службового
підроблення робітниками УБОЗ
м.Маріуполя Донецької області, але
відповідач не надав інформації щодо
розгляду її заяв про скоєння
кримінального правопорушення.

Зазначає, що з такою бездіяльністю
відповідача вона не згодна, а тому
звернулась до суду з вищевказаним
позовом.

Позивач повідомлений належним чином
про дату, час і місце розгляду справи,
крім того у позові проси суд розглянути
справу у письмовому провадженні.

Представник відповідача просив суд
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Згідно ч. 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

З урахування вищевикладеного, суд
вважає за можливим розглянути справу у
письмовому провадженні.

Дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

Згідно витягу з кримінального
провадження №000375 до Прокуратури
Донецької області з
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя Донецької області надійшло
доручення суду, про проведення
перевірки доводів підсудних ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо застосування
відносно осіб недозволених заходів
розслідування з боку працівників УБОЗ
ГУМВС України Донецької області.

Постановою Прокуратури Донецької
області від 08.02.2014 кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№000375 від 30.10.2013 закрито у зв'язку з
відсутністю в діях працівників УБОЗ
ГУМВС України Донецької області ознак
складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365
КК України.

Як вбачається із листа Прокуратури
Донецької області від 29.04.2014 №17/1/2-375
вих-14 ОСОБА_1 зверталась до Прокуратури
Донецької області з заявами від 30.10.2013
№ В-139, 24.11.2013 № В-155 щодо перевірки
відомостей щодо застосування
недозволених заходів розслідування,
психічного та фізичного насильства з
боку працівників УБОЗ ГУМВС України
Донецької області, всі заяви додані до
кримінального провадження №000375.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь - які рішення, дії чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції (адміністративна справа) -
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Згідно пунктом 2 частини 3 статі 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів не поширюється на публічно -
правові справи, що належить вирішувати
в порядку кримінального судочинства.

Суд зазначає, що заяви позивача від
30.10.2013 № В-139, 24.11.2013 № В-155 щодо перевірки
відомостей щодо застосування
недозволених заходів розслідування,
психічного та фізичного насильства з
боку працівників УБОЗ ГУМВС України
Донецької області, додані до
кримінального провадження №000375
за якими прийнято постанову
Прокуратури Донецької області від
08.02.2014 щодо кримінального провадження,
яке внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №000375
від 30.10.2013 про закриття у зв'язку з
відсутністю в діях працівників УБОЗ
ГУМВС України Донецької області ознак
складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365
КК України.

Такі відносини врегульовані
Кримінальним процесуальним кодексом
України, оскільки позивач фактично не
згоден із постановою Прокуратури
Донецької області від 08.02.2014 щодо
кримінального провадження, яке внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №000375 від 30.10.2013
про закриття у зв'язку з відсутністю в
діях працівників УБОЗ ГУМВС України
Донецької області ознак складу
злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК
України, яка прийнята також і на
підставі заяв позивача від 30.10.2013 № В-139,
24.11.2013 № В-155.

19 листопада 2012 року набрав чинності
Кримінальний процесуальний кодекс
України, статтею 1 якого встановлено, що
порядок кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України. Кримінальне
процесуальне законодавство України
складається з відповідних положень
Конституції України, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, цього
Кодексу та інших законів України.

Частиною 4 статті 214 Кримінального
процесуального кодексу України
передбачено, що слідчий, прокурор, інша
службова особа, уповноважена на
прийняття та реєстрацію заяв і
повідомлень про кримінальні
правопорушення, зобов'язані прийняти
та зареєструвати таку заяву чи
повідомлення. Відмова у прийнятті та
реєстрації заяви чи повідомлення про
кримінальне правопорушення не
допускається.

Пунктом 1 частини 1 статті 303
Кримінально процесуального кодексу
України передбачено, що на досудовому
провадженні можуть бути оскаржені такі
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
або прокурора як бездіяльність
слідчого, прокурора, яка полягає у
невнесенні відомостей про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань після
отримання заяви чи повідомлення про
кримінальне правопорушення, у
неповерненні тимчасово вилученого
майна згідно з вимогами статті 169 цього
Кодексу, а також у нездійсненні інших
процесуальних дій, які він зобов'язаний
вчинити у визначений цим Кодексом
строк, - заявником, потерпілим, його
представником чи законним
представником, підозрюваним, його
захисником чи законним представником,
володільцем тимчасово вилученого
майна.

Статтею 304 КПК України встановлена
можливість для заявника про злочин у
встановлені строки здійснити
оскарження рішення, дії чи
бездіяльності слідчого або прокурора
під час досудового розслідування.

В даному випадку позивач фактично не
згоден із постановою відповідача про
закриття кримінального провадження,
яке внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №000375.

Частиною 1 статті 306 Кримінально
процесуального кодексу України
передбачено, порядок розгляду скарг на
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
чи прокурора під час досудового
розслідування тобто скарги на рішення,
дії чи бездіяльність слідчого чи
прокурора розглядаються слідчим
суддею місцевого суду згідно з
правилами судового розгляду,
передбаченими статтями 318-380 цього
Кодексу, з урахуванням положень цієї
глави.

Правові наслідки подання скарги,
порядок розгляду таких скарг під час
досудового розслідування, рішення, які
приймаються за наслідками такого
розгляду відповідним слідчим суддею,
встановлені статтями 305-307 КПК України.

З Рішення Конституційного суду України
від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001
вбачається, що діяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури, суду щодо порядку
провадження у кримінальних справах
регламентується КПК України.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи оскаржити до суду
окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Але таке оскарження може здійснюватись
у порядку, встановленому КПК України,
оскільки діяльність посадових осіб, як
і діяльність органів прокуратури, має
свої особливості, не належить до сфери
управлінської діяльності, і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства.

Спірні відносини, які виникли між
позивачем і відповідачем, не є
управлінськими, а тому регламентовані
Кримінальним процесуальним кодексом
України.

Захист прав заявників, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини 3 статті 2 КАС України, вимагав
би від адміністративного суду, до якого
надійшов такий позов, перевіряти та
надавати оцінку, не властиві суду
адміністративної юрисдикції,
дотримання відповідачем приписів,
встановлених Кримінальним
процесуальним кодексом та пов'язаними
з цим діями.

Таким чином, суд зазначає, що
адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та відновлення порушених у
рамках кримінального процесу прав
заявника, а тому позивач має право
звернутись до місцевого суду зі
скаргою на рішення, дії чи
бездіяльність Прокурора.

Відповідно до частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України провадження по
справі підлягає закриттю, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Як зазначалось вище, правова
можливість оскарження рішення, дій або
бездіяльність слідчого або прокурора,
передбачена в порядку визначеному
статтею 303 КПК України, при чому статтею
306 цього Кодексу визначений порядок
розгляду таких скарг.

Позов, з яким позивач звернувся до суду,
містить вимоги про вирішення
публічно-правового спору, але його
належить розглядати у порядку
кримінально-процесуального, а не
адміністративного судочинства
місцевим судом загальної юрисдикції.

З огляду на зазначене мають місце
підстави пункту першого частини першої
статті 157 КАС України, за якими справу
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 17, 21, 157, 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Прокурора Донецької області Сюсяйло
Олега Миколайовича про визнання
протиправним бездіяльності прокурора
Донецької області в частині не надання
інформації за результатами розгляду
заяви від 30.10.2013 № В-139, інформаційного
запиту від 24.11.2013 № В-155 у відповідності
до вимог ст. 20 Закону України "Про
звернення громадян", зобов'язання
прокурора Донецької області надати
зазначену інформацію - закрити.

Ухвала про закриття провадження у
справі може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання ухвали з одночасним
поданням копії апеляційної скарги до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Аканов О.О.