Справа № 569/9731/13-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2014 р.
Справа № 569/9731/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Рівненської міської
ради Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "25" лютого 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Рівненської міської ради
Рівненської області, третя особа -
ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8 про
визнання неправомірними рішення і
протоколу ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року позивачі
звернулися до суду з позовною заявою, в
якій просили визнати неправомірним
пункт 41 рішення Рівненської міської
ради від 26 грудня 2007 року № 1311 «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність, затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та скасування окремих пунктів
рішень Рівненської міської ради» про
передачу ОСОБА_6 у приватну власність
безоплатно земельної ділянки площею 448
кв. м. Також просять суд визнати
неправомірним протокол № 4 від 23
листопада 1994 року засідання
узгоджувальної комісії Рівненської
міської ради народних депутатів по
розгляду спорів з приводу суміжного
землекористування громадян міста по
заяві ОСОБА_6 про встановлення суміжної
межі між землекористуванням по
АДРЕСА_5 і по АДРЕСА_4.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 25 лютого 2014
року визнано протиправним пункт 41
рішення Рівненської міської ради від 26
грудня 2007 року № 1311 «Про передачу
земельних ділянок у приватну
власність, затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та скасування окремих пунктів
рішень Рівненської міської ради» про
передачу ОСОБА_6 у приватну власність
безоплатно земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 448 кв.м. за
адресою АДРЕСА_4.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивачі та треті особи
є власниками сусідніх житлових
будинків, що знаходяться в місті Рівне,
зокрема:

- по АДРЕСА_6 - ОСОБА_3,

- по АДРЕСА_4 - ОСОБА_6,

- по АДРЕСА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

- по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8

За згодою попередніх власників
вказаних житлових будинків частина
земельних ділянокпо АДРЕСА_3 виділена
для спільного проходу і проїзду до
будинків АДРЕСА_6 цієї ж вулиці, що
підтверджується матеріалами справи.

Існування вказаного проїзду
підтверджується даними технічного
паспорта на житловий будинок,
виготовленого Рівненським міським
бюро технічної інвентаризації 13 липня
2000 року, геодезичним планом земельної
ділянки в АДРЕСА_7, виготовленим ППФ
«Абрис» та погодженим заступником
начальника - головним інженером
управління містобудування та
архітектури Рівненського
міськвиконкому 01 березня 2004 року.

Також, суміжна межа між
землекористувачами по АДРЕСА_5 і
АДРЕСА_4 встановлена не була.

Рішенням відповідача від 26 грудня 2007
року № 1311 «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність,
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
скасування окремих пунктів рішень
Рівненської міської ради» (пункт 41)
передано ОСОБА_6 у приватну власність
безоплатно земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 448 кв.м. за
адресою АДРЕСА_4.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
до складу земельної ділянки площею 448
кв.м., переданій ОСОБА_6 входить частина
земельної ділянки, яка
використовується позивачами та
третіми особами як спільний проїзд і
прохід.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
зазначає.

Статтею 12 Земельного кодексу України (
у редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлені
повноваження сільських, селищних,
міських рад в галузі земельних
відносин, у тому числі по розпорядженню
землями територіальних громад,
передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлені підстави набуття права на
землю із земель державної та
комунальної власності: громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться також у разі
передачі земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу
України громадянам України за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом. Понад норму безоплатної
передачі громадяни можуть набувати у
власність земельні ділянки для
зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
передбачено статтею 118 Земельного
кодексу України.

Частиною 2 ст. 118 Земельного кодексу
України встановлено, що рішення
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймаються у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного
кодексу України відповідна місцева
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає заяву, а
при передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Згідно ч. ч. 9,10 ст.118 Земельного кодексу
України проект відведення земельної
ділянки погоджується з органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Таким чином, законодавством України
чітко встановленні повноваження
міської ради щодо безоплатної передачі
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності.

Однак, судом встановлено та не
спростовано відповідачем, що рішення
про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
не приймалося, що є порушенням порядку
безоплатної приватизації земельних
ділянок.

Розробка технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку є одним з підготовчих етапів
прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність чи в
користування.

Розробка такої документації має на
меті визначення меж земельної ділянки
в натурі, а також з'ясування обставин,
що можуть бути перешкодою для
прийняття рішення про надання у
власність чи у користування земельної
ділянки державної власності.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи, відповідачем не вжито усіх
необхідних заходів щодо з'ясування тих
обставин, які можуть бути перешкодою
для прийняття рішення про надання у
власність земельної ділянки, внаслідок
чого порушено права суміжних
землекористувачів.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про неправомірність
прийнятого рішення відповідачем без
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та у
відмові у позові в частині визнання
неправомірним протокол № 4 від 23
листопада 1994 року засідання
узгоджувальної комісії Рівненської
міської ради народних депутатів по
розгляду спорів з приводу суміжного
землекористування громадян міста по
заяві ОСОБА_6 про встановлення суміжної
межі між землекористуванням по
АДРЕСА_5 і по АДРЕСА_4 не оскаржувалась,
тому не є предметом апеляційного
розгляду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської міської
ради Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"25" лютого 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_6

3-ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33000

4-ОСОБА_5 АДРЕСА_1,33000

5- відповідачу/відповідачам:
Рівненська міська рада Рівненської
області вул. Соборна,
12-А,м.Рівне,Рівненська область,33000

6-третій особі: ОСОБА_6 - АДРЕСА_2,

7- ОСОБА_8 - АДРЕСА_3,