Справа № 818/968/14
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.
Справа №818/968/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кононенко Є.Є.,

представника позивача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/968/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до В.о.начальника управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Танченко Олександра Івановича

про визнання протиправною та
скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Сумській області (надалі по тексту -
відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати
постанову в.о.начальника управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Танченко Олександра Івановича від
31.03.2014 р. №034107 про накладення штрафу в
сумі 1700 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що постановою відповідача
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до позивача застосовано штраф на суму
1700 грн. на підставі ст. 60, абз. 3 ч. 1
Закону України «Про автомобільний
транспорт», оскільки позивач, 14.02.2014 р.
на 598 км. а/д Київ-Чоп, допустив
порушення при наданні послуг з
перевезення вантажів, тобто здійснював
перевезення вантажу без оформлення
документів перелік яких визначений ст.
48 ЗУ « Про автомобільний транспорт».

Копію даної постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№034107, позивач отримав поштою 07.04.2014
року.

Крім того, копію акту перевірки,
позивач отримав безпосередньо в
Управлінні Укртрансінспекції у
Сумській області, куди звернувся 11.04.2014
р. для з'ясування даної ситуації.

Позивач не погоджується із зазначеною
постановою, вважає її незаконною,
оскільки, обставини, які викладені в
акті перевірки та в постанові, не
відповідають дійсності.

Зокрема, позивач зазначає, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ТЗ НОМЕР_3,
виданого 22.10.2011 р., автомобіль «Мерседес
Бенс» д.н. НОМЕР_1, зареєстрований за
позивачем, але ще 10.11.2011 р. позивач уклав
договір оренди даного автомобіля з ТОВ
«Промтехсплав - С», а тому після 10.11.2011 р.
позивачу взагалі не відомо де саме
перебуває його автомобіль, та хто саме
здійснює на даному автомобілі ту чи
іншу діяльність.

Тобто, з 10.11.2011 р. позивач фактично не
користується даним автомобілем, не
здійснює на ньому діяльність по
перевезенню вантажів, всі питання по
використанню та обслуговуванню даного
автомобіля взяв на себе орендар - ТОВ
«Промтехсплав-С», хто саме з водіїв
даного підприємства керує даним
автомобілем - позивачу не відомо.

Про подію, яка сталася 14.02.2014 р. на
автошляху Київ-Чоп, а також про
складання акту перевірки з питань
додержання вимог законодавства,
позивачу взагалі нічого не відомо.

У зв'язку з чим позивач вважає, що
відповідальність за порушення
законодавства України при здійсненні
вантажних перевезень наданому
автомобілі «Мерседес Бенс» д.н. НОМЕР_1,
має нести особа (фізична або юридична),
яка на відповідній правовій підставі
користується даним автомобілем. Такою
законною підставою є договір оренди,
який укладений відповідно до чинного
законодавства.

Отже, позивач приходить до висновку, що
оскаржена постанова є незаконною, а
тому такою, що підлягаю скасуванню.

Позивач, належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги заперечував.

Заслухавши доводи представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.02.2014 р.
державними інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Львівській
області в ході перевірки транспортного
засобу "Mercedes-Benz" д.н. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_2, під керуванням водія
ОСОБА_5, встановлено порушення з
надання послуг з перевезення вантажу
за маршрутом "Київ-Чоп", а саме: надання
послуг з перевезення вантажу без
оформлення документів, перелік яких
визначений ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт». За
результатами зазначеної перевірки
складено акт перевірки №009849 (а.с. 5).

31.03.2014 р. на підставі вищезазначеного
акту перевірки Управлінням
Укртрансінспекції у Сумській області
винесено постанову №034107 про
застосування до ОСОБА_2 штрафних
санкцій в розмірі 1700 грн. (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом п.1 ч.3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративні суди при оскарженні
рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень перевіряють чи
прийнято рішення на підставі, у межах,
та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

З матеріалів справи судом встановлено,
що підставою прийняття оскаржуваного
рішення є висновок відповідача про
здійснення позивачем перевезень
вантажу.

Проте, суд не погоджується із такими
висновками відповідача, виходячи з
наступного.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.69 та ч.1
ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.6 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Суд, відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті
60 Закону України "Про автомобільний
транспорт", передбачена
відповідальність автомобільних
перевізників за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону.

При цьому, стаття 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" зазначає, що
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами. Послугами ж з
перевезення пасажирів чи вантажів,
згідно вказаної вище норми, -є
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату.

Згідно до статті 33 Закону України "Про
автомобільний транспорт",
автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення вантажів на
договірних умовах, є суб'єкт
господарювання, який відповідно до
законодавства та одержаної ліцензії
надає послугу згідно з договором про
перевезення вантажу транспортним
засобом, що використовують на законних
підставах.

Статтею 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено
відповідальність до автомобільних
перевізників за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт.

Аналіз вказаної норми свідчить про те,
що суб'єктом відповідальності за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт є
автомобільний перевізник.

З огляду на наведене, а також приймаючи
до уваги той факт, що автомобіль, який
перевірявся не перебував у фактичному
користуванні позивача, відповідно,
ОСОБА_2 не надавав послуги з
перевезення вантажу, в зв'язку з чим і
не може визнаватися автомобільним
перевізником, як суб'єктом
відповідальності, даного
правопорушення.

Отже, за наведених умов, позивач не
може нести відповідальності за дії, які
він фактично не здійснював.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, суд зазначає, що відповідачем не
було надано жодних належних доказів, що
підтверджували б факт здійснення
позивачем вантажоперевезень на час
оформлення акту перевірки та прийняття
оскаржуваної постанови.

Натомість, в судовому засіданні
встановлено, що 10.11.2011 р. між ФОП ОСОБА_2
та ТОВ «Промтехсплав-С» укладено
договір оренди автомобіля, яким
передбачено надання орендодавцем
орендарю автомобіля «Мерседес-бенс»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 (а.с. 7).

Отже, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для притягнення
позивача до відповідальності,
передбаченої згідно абз.3 ч.1 ст. 60
Законом України "Про автомобільний
транспорт".

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що постанова в.о.
начальника Управління
Укртрансінспекції у Сумській області
прийнята необґрунтовано, без
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
вимоги позивача щодо скасування
рішення від 31.03.2014 р. №034107 про
застосування фінансових санкцій до ФОП
ОСОБА_2 в розмірі 1700 грн. 00 коп. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
В.о.начальника управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Танченко Олександра Івановича про
визнання протиправною та скасування
постанови -задовольнити в повному
обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
постанову в.о. начальника управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Танченко Олександра Івановича від
31.03.2014 р. №034107 про накладення штрафу в
сумі 1700 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя
О.А. Прилипчук

Повний текст постанови складено 16.05.2014
р.