Справа № 469/1705/13-а
Суддя: ТАВЛУЙ В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/1705/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року Березанський
районний суд Миколаївської області в
складі:

Головуючого судді
- Тавлуя В.В.

при секретарі
- Ткач
Т.В.

за участю

представника позивача:
- Бєліка С. В.

представника відповідача
- Гіневської - Фареник М. О.

представників третіх осіб, які

не заявляють самостійних вимог на

предмет спору на стороні відповідача
- Сорочана В. В.

- Сорочана Є. В.

- Дащенко В. Б.

- Дащенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Березанка
адміністративний позов Дочірнього
підприємства "Авіатор" Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
Кишинеу" до Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Пансіонат
"Жемчужина", Товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Відпочинок", про визнання
незаконним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень,

в с т а
н о в и в :

Дочірнє підприємство "Авіатор"
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт Кишинеу" 12.12.2013 року
звернулося до суду з зазначеним
позовом, у якому, з урахуванням
уточнень, викладених у заяві від 14.01.2014
року (а.с.62-63), просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області №27 від 12.04.2011
року в частині визнання права
власності за ТОВ «Пансіонат
«Жемчужина» на нерухоме майно -
інженерну споруду: водонапірну башту
«Рожновського». Позовні вимоги
мотивовані тим, що на підставі договору
оренди, укладеного з Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
Кишинеу», він прийняв на баланс майно
пансіонату «Авіатор», в тому числі
водонапірну башту «Рожновського» -
інв.№585, 1993 року будівництва.

На протязі періоду часу з 2004 по 2012
роки позивач здійснював експлуатацію
зазначеного об'єкту, і у 2007 році приймав
участь у його реконструкції.

У 2013 році ТОВ «Пансіонат «Жемчужина»
збудувало біля пансіонату «Авіатор»
паркан з каменю, яким позивачу було
перекрито доступ до водонапірної башти
«Рожновського», і листом від 10.08.2013 року
ДП «Авіатор» було повідомлено, що право
власності на зазначене майно
зареєстроване в державному реєстрі
прав на нерухоме майно за ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина», про що видане
відповідне свідоцтво про право
власності.

17.09.2013 року виконавчим комітетом
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області було направлено на адресу
позивача лист з додатками: копією
рішення про визнання права власності
на водонапірну башту «Рожновського»
№27 від 12.04.2011 року та копіями
правовстановлюючих документів, на
підставі яких було винесене це рішення.

Згідно вказаних документів 11.04.2011 року
ТОВ «Пансіонат «Жемчужина» звернулося
до Коблівської сільської ради з заявою
про визнання права власності на
свердловину технічної води, насосну
станцію та водонапірну башту
«Рожновського».

До даної заяви були додані наступні
правовстановлюючі документи:

- договір купівлі-продажу від 07.09.2007
року «Інженерної споруди - свердловини
технічної води»;

- договір оренди землі від 28.12.2007 року;

- паспорт свердловини технічної води.

Позивач вважає, що виходячи зі змісту
та переліку документів, доданих до
заяви ТОВ «Пансіонат «Жемчужина», у
Коблівської сільської ради були
відсутні правові підстави для визнання
за ТОВ «Пансіонат «Жемчужина» права
власності на водонапірну башту
«Рожновського».

Обґрунтовує це тим, що в порушення
вимог, зокрема, п.п.4 п.1.5. Тимчасового
положення «Про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»,
затвердженого наказом Мінюсту України
від 07.02.2002 року №7/5, відповідач прийняв
оскаржуване рішення на підставі
представленого ТОВ «Пансіонат
«Жемчужина» договору купівлі-продажу
від 07.09.2007 року, не посвідченого
нотаріально, в зв'язку з чим, позивач
вважає вказаний договір нікчемним.

Таким чином, на думку позивача,
відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення перевищив свої
повноваження, надані йому законом.

Посилаючись на наведене та інші
обставини, викладені у позовній заяві,
позивач просить суд визнати незаконним
та скасувати рішення виконавчого
комітету Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області №27 від 12.04.2011 року в частині
визнання права власності за ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина» на нерухоме
майно - інженерну споруду: водонапірну
башту «Рожновського».

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Пояснив суду, що водонапірна башта
«Рожновського», право власності на яку
визнано оскаржуваним рішенням за ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина», раніше
знаходилася на балансі державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
Кишинеу» і була передана йому у
володіння та користування на підставі
укладеного з ним договору найму та
додаткових угод до договору. Повідомив
суду, що позивач приймав участь у
реконструкції даного об'єкта, і на час
розгляду вказаної справи у
Березанському районному суді
Миколаївської області водонапірну
башту «Рожновського» після її
реконструкції прийнято на баланс ДП
«Авіатор» .

У надісланому до суду відзиву на
позовну заяву від 27.02.2014 року (а.с.145-146)
відповідач зазначив, що позов визнає. В
обґрунтування визнання позову вказав,
що ТОВ «Пансіонат «Жемчужина» не було
надано жодного правовстановлюючого
документу, що підтверджує виникнення
права власності на водонапірну башту
«Рожновського», а тому, вважає, що ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина» не мало
законних підстав для визнання за ним
права власності на водонапірну башту
«Рожновського». Разом з тим, чинне
законодавство не дозволяє відповідачу
самостійно скасувати прийняте ним
раніше рішення, і тому він просить
задовольнити позов.

У судовому засіданні представник
відповідача підтвердила визнання
позову, викладене у відзиві на позовну
заяву від 27.02.2014 року, і пояснила суду,
що оскаржуване рішення було прийнято
відповідачем з порушенням вимог
Тимчасового положення «Про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно», оскільки до заяви ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина» про визнання
за ним права власності на водонапірну
башту «Рожновського», не було надано
відповідних правовстановлюючих
документів на вказане майно, а саме:
Акта про прийняття об'єкта і введення
його в експлуатацію.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пансіонат
«Жемчужина», проти задоволення позову
заперечив. Вважає оскаржуване рішення
законним та таким, що не порушує права
позивача, а самого позивача вважає
неналежним. Крім того, на його думку,
позивач пропустив встановлений
законом шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «Відпочинок», позов не визнав,
виклавши правову позицію щодо спору,
аналогічну позиції ТОВ «Пансіонат
«Жемчужина».

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третіх осіб,
ознайомившись з матеріалами справи,
суд дійшов до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2011 року
Виконавчим комітетом Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області було прийнято
рішення №27, згідно якого за
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пансіонат
«Жемчужина» визнано право власності на
об'єкти нерухомого майна, які
розташовані на території Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області: на артезіанську
свердловину технічної води, насосну та
водонапірну башту "Рожновського" за
адресою: зона відпочинку "Коблеве",
с.Коблеве Березанського району
Миколаївської області, вул.Жемчужна, 2,
що підтверджується оглянутим судом
оригіналом вказаного рішення, зміст
якого відповідає посвідченим копіям
рішення, наявних у матеріалах справи
(Т.1, а.с.48).

Зазначене рішення позивач вважає
неправомірним, оскільки воно, на його
думку, було прийняте всупереч вимогам
чинного законодавства України, і
порушує його законні права та інтереси.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного
рішення, суд керується наступними
нормами закону.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, положення якої
кореспондуються з вимогами частини 3
статті 24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України.

Повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
регламентовані Главою 2 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Так, положеннями статті 30 зазначеного
закону закріплені повноваження в
галузі житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту
і зв'язку. В силу підпунктів 5, 10 пункту
«б» статті 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить облік відповідно до
закону житлового фонду, здійснення
контролю за його використанням; облік
та реєстрація відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно
від форм власності.

Крім того, відповідно до статті 40
зазначеного Закону виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад, крім
повноважень, передбачених цим Законом,
здійснюють й інші, надані їм законом
повноваження.

Наказом Міністерства юстиції України
від 07.02.2002 р. № 7/5, що зареєстрований в
Мін'юсті України 18.02.2002 року № 157/6445, до
прийняття Верховною Радою України та
набрання чинності законом України «Про
державну реєстрацію прав на об'єкти
нерухомого майна» затверджене
Тимчасове положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно. Розділом 8 зазначеного
Тимчасового положення, в редакції
чинній на дату прийняття оспорюваного
рішення, передбачені особливості
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Відповідно до підпункту "а" пункту 8.1.
Тимчасового положення, оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна з видачею свідоцтва про право
власності віднесено до компетенції
місцевих органів виконавчої влади.

Згідно вимог абз.1 цього ж підпункту "а"
пункту 8.1 Тимчасового положення
фізичним та юридичним особам
оформлення права власності на
новозбудовані, реконструйовані об'єкти
нерухомого майна здійснюється за
наявності документа, що посвідчує
право на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства, засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

Також, абз.11. підпункту "а" пункту 8.1
Тимчасового положення передбачено
можливість оформлення права власності
на нерухоме майно фізичним та
юридичним особам на підставі
документів, установлених
законодавством, які підтверджують
право власності на об'єкти нерухомого
майна та не віднесені до
правовстановлюючих документів,
передбачених у додатку 2 до Положення.

За змістом абз.1 пункту 8.1. Тимчасового
положення оформлення права власності
здійснюється на підставі відповідної
заяви про оформлення права власності.

При цьому, пунктом 8.2. зазначеного
Тимчасового положення регламентовано,
що до заяви про оформлення права
власності на нерухоме майно додаються
матеріали технічної інвентаризації
об'єкта нерухомого майна, а також інші
документи, визначені Положенням.

Аналіз наведених норм дає право для
висновку, що виконавчий орган
місцевого самоврядування при
вирішенні питання про оформлення
права власності на нерухоме майно
має перевірити матеріали технічної
інвентаризації нерухомого об'єкта.

Крім того, згідно статті 331 Цивільного
кодексу України право власності на
нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Тобто, чинним законодавством України
органи місцевого самоврядування
наділені делегованими повноваженнями
щодо оформлення права власності на
новостворену річ, право власності на
яку раніше не набувалось.

Разом з тим, на думку суду, вказаних
правових норм відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення не дотримався.

Так, з досліджених судом документів,
на підставі яких відповідачем було
прийняте оскаржуване рішення, які
відповідають наявним у матеріалах
справи їх посвідченим копіям,
вбачається, що 11.04.2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Пансіонат
«Жемчужина» звернулося до відповідача
з заявою, у якій просило визнати за ним
право власності на артезіанську
свердловину технічної води, насосну та
водонапірну башту «Рожновського», які
знаходяться за адресою: Миколаївська
область, Березанський район, с. Коблево,
вул. Жемчужна, буд.2 (Т.2, а.с.219).

До вказаної заяви було додано наступні
документи:

- копію договору купівлі-продажу від
07.09.2007 року (Т.2, а.с.220-221);

- копію договору оренди земельної
ділянки серії ВКС №218530 від 28.12.2007 року
(Т.2, а.с.222-225);

- копію Акта приймання-передачі
земельної ділянки від 28.12.2007 року (Т.2,
а.с.226-227);

- копію Акта про передачу межових
знаків під охорону та зберігання від
28.12.2007 року (Т.2, а.с.228-229);

- копію паспорту свердловини на воду
№4253 (4) (Т.2, а.с.230-237);

- копію свідоцтва про реєстрацію
юридичної особи (Т.2, а.с.238-239);

- копію довідки ЄДРПОУ ( Т.2, а.с.240-241).

На підставі вказаних документів
відповідачем було прийняте
оскаржуване рішення.

Разом з тим, подання вказаних
документів не передбачено Тимчасовим
положенням «Про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно», в
редакції, чинній на дату прийняття
зазначеного рішення, як підставу для
визнання права власності органом
місцевого самоврядування за фізичною
чи юридичною собою, а також саму
можливість визнання права власності на
об'єкт нерухомості органом місцевого
самоврядування, оскільки за змістом
даних Тимчасових положень до
повноважень зазначених органів
входить лише оформлення права
власності .

Більш того, в порушення положень пункту
8.1 Тимчасового положення заявником
було подано заяву про визнання права
власності, а не заяву про оформлення
права власності, як передбачено
Тимчасовим положенням, а в супереч
вимогам абз.1, 11, підпункту "а" пункту 8.1
даного нормативного акту до заяви не
було додано документів, що відповідно
до вимог законодавства засвідчують
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам (абз.1
підпункту "а" пункту 8.1), чи документів,
установлених законодавством, які
підтверджують право власності на
об'єкти нерухомого майна та не
віднесені до правовстановлюючих
документів, передбачених у додатку 2 до
Положення (абз.11 підпункту "а" пункту 8.1).

Крім того, в порушення вимог пункту 8.2.
зазначеного Тимчасового положення, до
заяви ТОВ «Пансіонат «Жемчужина», не
було додано матеріалів технічної
інвентаризації об'єкта нерухомого
майна, а також інших документів,
визначених Положенням, і відповідач не
здійснив їх перевірки.

Таким чином, суд вважає, що при
прийнятті оспорюваного рішення
відповідач діяв за межами повноважень,
наданих йому Конституцією України та
чинним законодавством, а тому прийняв
рішення, яке не відповідає чинному, на
час його прийняття, законодавству та
порушує права позивача, у зв'язку з чим
вбачаються підстави для визнання його
протиправним та скасування.

ТОВ «Пансіонат «Жемчужина» та ТОВ ВКФ
"Відпочинок" вважають, що рішення,
правомірність якого оспорює позивач,
не порушує прав та законних інтересів
ДП «Авіатор».

Проте, з такими доводами третіх осіб
суд не погоджується виходячи з
наступного.

Згідно положень ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Як вбачається з наявної у матеріалах
справи копії Договору найму №134/10-АR від
01.03.2010 року (Т.1, а.с.16-19), укладеного між
Державним підприємством «Міжнародний
аеропорт Кишинеу» та Дочірнім
підприємством "Авіатор" Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
Кишинеу" 01.03.2010 року Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
Кишинеу» було передано в найм позивачу
пансіонат «Авіатор», в тому числі
об'єкт під назвою «башта
«Рожновського» - інв.№585» (п.1.1)
Додатковою угодою до Договору найму
№134/10-АR від 01.03.2010 року (Т.1, а.с.20), дію
даного договору було продовжено до
20.02.2016 року (п.1.2.).

Про знаходження об'єкту під назвою
«башта «Рожновського», інв. №585, у
користуванні позивача свідчить також
копія «Переліку основних засобів, що
належать Державному підприємству
«Міжнародний аеропорт Кишинеу» та
перебувають у користуванні бази
відпочинку «Авіатор» в зоні відпочинку
"Коблеве" станом на 15.04.2013 року» (Т.1,
а.с.21.).

Згідно довідки ДП «Авіатор» від 07.04.2014
року (Т.3, а.с.25), станом на 01.04.2014 року
водонапірна башта «Рожновського»
обліковується на балансі позивача, в
підтвердження чого позивачем надано
посвідчену копію Інвентаризаційного
опису основних засобів від 01.04.2014 року,
підписану директором та головним
бухгалтером ДП «Авіатор», і завірену
печаткою підприємства (Т.3, а.с.26-28).

Таким чином, враховуючи, що станом на
дату звернення до суду з даним позовом
позивач являвся користувачем об'єкту -
башта «Рожновського» - інв.№585» за
Договором найму №134/10-АR від 01.03.2010 року,
а з 01.04.2014 року він є балансоутримувачем
зазначеного майна, суд вважає його
належним позивачем у даній справі,
оскільки оспорюване ним рішення, на
підставі, якого у подальшому на ім'я ТОВ
«Пансіонат «Жемчужина» було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, до складу якого входить
водонапірна башта «Рожновського» (Т.2.,
а.с.159), стосується прав та інтересів
позивача.

Не заслуговують на увагу також, на
думку суду, доводи третіх осіб про
пропуск позивачем встановленого
строку для звернення до суду з
зазначеним позовом, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи,
листом ТОВ «Пансіонат «Жемчужина» від
10.08.2013 року за вих. №21 (Т.1., а.с.9),
надісланим на адресу ДП «Авіатор»,
позивача було повідомлено про те, що
право власності на водонапірну башту
«Рожновського» зареєстроване у
встановленому порядку у державному
реєстрі нерухомого майна України за
ТОВ «Пансіонат «Жемчужина». В
подальшому на запит позивача
відповідач надіслав на адресу ДП
«Авіатор» копію оспорюваного рішення з
супровідним листом від 17.09.2013 року за
вих. №1159 (Т.1, а.с.10).

Отже, вказані матеріали свідчать про
обґрунтованість доводів позивача в
частині того, що про наявність
оскаржуваного рішення він дізнався
лише з листа відповідача, надісланого
17.09.2013 року за вих. №1159.

Відповідно до ч.2. ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, враховуючи, що позивач
звернувся до Березанського районного
суду Миколаївської області з вказаним
адміністративним позовом 12.12.2013 року,
суд вважає, що позивач не пропустив
встановлений законом шестимісячний
строк для звернення до
адміністративного суду.

На підставі викладеного, враховуючи
положення ч.2 ст.11 КАС України, суд
дійшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в межах позовних вимог.

Керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, 167 КАС
України, суд,-

п о с
т а н о в и в :

Позовні вимоги Дочірнього
підприємства «Авіатор» Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
Кишинеу» до Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Пансіонат
«Жемчужина», Товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «Відпочинок», про визнання
незаконним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень,-
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області №27 від 12.04.2011 року про визнання
права власності на об"єкти нерухомого
майна, які розташовані на території
Коблівської сільської ради
Березанського району, в частині
визнання права власності на
водонапірну башту «Рожновського» за
адресою: зона відпочинку "Коблеве",
с.Коблеве Березанського району
Миколаївської області, вул.Жемчужна,2,
за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Пансіонат
Жемчужина".

На підставі ч.1 ст.94 КАС України
стягнути з місцевого бюджету
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області на користь Дочірнього
підприємства «Авіатор» Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
Кишинеу» 70,44 грн. в рахунок сплаченого
судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Березанський районний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення постанови. У
разі проголошення вступної та
резолютивної частини постанови суду
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст постанови складено
та підписано 14 квітня 2014 року.

Суддя :