Справа № 825/1426/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/1426/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Коляди І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2014 позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області і
просить визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-789
від 18.02.2014 та зобов'язати внести
відомості до картки особового рахунку
платника Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про відсутність заборгованості
зі сплати єдиного соціального внеску
станом на час прийняття рішення по
справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що п. 4
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 даного Закону,
набрала чинності 06.08.2011 року). Таким
чином, за вказаних обставин позивач як
фізична особа-підприємець, що є
пенсіонером за віком та є платником
єдиного податку, не повинен сплачувати
єдиний внесок. Крім того, позивачем вже
оскаржувались вимоги про сплату
недоїмки від 06.08.2013 №Ф-2460 та від 19.11.2013
№Ф-789, які були визнано протиправними
та скасовано постановами
Чернігівського окружного
адміністративного суду, що залишені
без змін Київським апеляційним
адміністративним судом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та зазначив, що за
даними пенсійного посвідчення,
виданого ФОП ОСОБА_3 29.12.2009р. серія
НОМЕР_2 (вид пенсії: за віком) та даних
ДПІ у м.Чернігові дата народження
підприємця - 16.09.1958р. Згідно п.1 ст.26
«Умови призначенню пенсії за віком»
Розділу III Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними, зокрема, такого віку: 57
років - які народилися з 1 квітня 1958 року
по 30 вересня 1958 року. Згідно даної норми
законодавства позивач має право на
призначення пенсії за віком у 2015 році.
Враховуючи зазначене, відповідач
вважає, що ФОП ОСОБА_3 не звільняється
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, як це
передбачено ст.. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». ДПІ в м.
Чернігові зазначає, що у позивача існує
заборгованість із сплати єдиного
внеску, а тому вимога від 18.02.2014 року №
Ф-789 є законною. Враховуючи наведене,
відповідач просить відмовити ФОП
ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що ОСОБА_3 (код НОМЕР_1)
зареєстрована в якості фізичної
особи-підприємця 26.04.1993 року Виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_3 ( а.с. 7) та
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
Свідоцтвом серії НОМЕР_4 (а.с.8). і
перебуває на обліку в ДПІ у м.
Чернігові, як платник єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_5 позивач з 29.12.2009 року є
пенсіонером за віком (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що
ДПІ в м. Чернігові складено та
направлено ФОП ОСОБА_3 вимогу про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску № Ф-789 від 18.02.2014 року
(а.с. 21). Відповідно до зазначеної вимоги
сума заборгованості позивача зі сплати
єдиного внеску станом на 31.01.2014 року
складає 8370,94 грн., в тому числі недоїмка
8370,94 грн.

Позивачем було оскаржено зазначену
вимогу до Головного управління
Міндоходів в Чернігівській області,
рішенням останнього № 377/ш/25-01-10.05-15 від
09.04.2014 року, вимогу № Ф-789 від 18.02.2014 року
було залишено без змін, а скаргу ФОП
ОСОБА_3 - без задоволення.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи зазначені норми Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", суд приходить
до висновку, що за умови, якщо фізична
особа-підприємець, що обрала спрощену
систему оподаткування є пенсіонером за
віком або інвалідом та отримує
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу , то вона
звільняється від сплати єдиного
соціального внеску.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку, зокрема, 56
років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57
років - які народилися з 1 квітня 1958 року
по 30 вересня 1958 року.

Статтею 9 вказаного Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до пункту "а" частини першої
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

З наведених правових норм вбачається,
що пенсія за віком може бути надана
особі, яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", також на пільгових
умовах.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
пенсіонером за віком у розумінні
наведених норм права.

Судом не приймаються до уваги
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення частини четвертої статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", в
зв'язку з не досягненням позивачем
пенсійного віку згідно статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.
Також, зазначеною нормою законодавець
не виключив осіб, які є пенсіонерами,
проте отримують пенсію за віком на
вищезазначених умовах.

Крім того, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_3
на підставі акта від 06.08.2013 року № 2809 та
даних картки особового рахунку
позивача Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Чернігові 06.08.2013 року було
сформовано вимогу № Ф-2460 про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
період з 01.01.2012 року по 30.06.2013 року в
розмірі 5958,24 грн. (а.с. 10,11).

Також ДПІ в м. Чернігові на підставі
даних картки особового рахунку станом
на 31.10.2013 року було направлено ФОП
ОСОБА_3 вимогу про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску від 19.11.2013 року №
Ф-789 в розмірі 7152,27 грн.

Позивачем оскаржувались зазначені
вимоги до суду. Постановами
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
по справі № 825/3710/13-а та від 22.01.2014 року
по справі № 825/90/14 вимогу УПФУ в м.
Чернігові № Ф-2460 від 06.08.2013 року та
вимогу ДПІ в м. Чернігові від 19.11.2013 року
№ Ф-789визнано протиправними та
скасовано.

Згідно ухвал Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.11.2013 року
та від 17.04.2014 року постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду залишені без
змін, тобто вони набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, наявні постанови суду, що
вступили в законну сили, якими
встановлено протиправність винесених
вимог і УПФУ в м. Чернігові, і ДПІ в м.
Чернігові, що свідчить про
протиправність вимоги № Ф-789 від 18.02.2014
року, оскільки сума заборгованості в
цих вимог виставляється є однією і тією
самою, тільки розмір її зростає із
зміною періоду, за який стягується
єдиний внесок.

Враховуючи наведене, а саме що судом
встановлено право ФОП ОСОБА_3 на
звільнення від сплати єдиного
соціального внеску, через наявність в
неї статусу пенсіонера за віком та
фізичної особи-підприємця, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, а також те що судом вже
встановлювалась протиправність вимог
до ОСОБА_3 про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог про визнання
протиправною та скасування вимоги ДПІ
в м. Чернігові № Ф-789 від 18.02.2014 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача внести відомості до картки
особового рахунку платника ФОП ОСОБА_3
про відсутність заборгованості зі
сплати єдиного соціального внеску, то
суд вважає, що вони підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 6.1. - 6.4 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої Наказом Мінітерства
доходів та зборів № 455 від 09.09.2013 року
заходи стягнення та впливу
застосовуються до платників,
визначених підпунктами 1 - 4 пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції, на яких
згідно із Законом покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону підпунктом 6
пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2,
підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2
пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції,
обчислена органами доходів і зборів у
випадках, передбачених Законом, є
недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки в
таких випадках:

якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника про
суми доходу (прибутку) фізичних осіб -
підприємців чи осіб, які забезпечують
себе роботою самостійно, свідчать про
донарахування сум єдиного внеску
органами доходів і зборів у
повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску;

якщо платник має на кінець
календарного місяця борги зі сплати
фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом
другим цього пункту, вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску або актом про суми
розбіжностей щодо сум доходу
(прибутку), заявлених у звітності до
органу доходів і зборів та
задекларованих у річній податковій
декларації фізичними особами -
підприємцями чи особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
або повідомленням - розрахунком на всю
суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами
третім та/або четвертим цього пункту,
вимога надсилається:

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та
2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
протягом п'яти робочих днів, наступних
за календарним місяцем, у якому виникла
або зросла недоїмка зі сплати єдиного
внеску (заборгованість зі сплати
фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та
4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
протягом п'ятнадцяти робочих днів,
наступних за календарним місяцем, у
якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати єдиного внеску (заборгованість
зі сплати фінансових санкцій).

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у
гривнях з двома десятковими знаками.

Вимога про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, звітів платника про
нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно з
додатком 4 до цієї Інструкції (для
платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Виходячи із зазначеного, ДПІ в м.
Чернігові зобов'язано вчиняти заходи
щодо стягнення суми недоїмки, якщо вона
міститься в картці особового рахунку
ФОП ОСОБА_3, тому суд вважає, що для
захисту прав позивача, який є
пенсіонером за віком, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
звільнений від сплати єдиного
соціального внеску, необхідно внести
до картки особового рахунку позивача
відомості про відсутність за позивачем
заборгованості із сплати єдиного
внеску на час винесення судового
рішення, а тому позовні вимоги про
зобов'язання ДПІ в м. Чернігові внести
такі відомості підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправним та
скасування вимоги від 18.02.2014 року № Ф-789,
а відповідачем не доказана
правомірність своїх дій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
оскаржувана вимога ДПІ в м. Чернігові
винесена протиправно з порушенням
вимог чинного законодавства, без
врахування усіх обставин, що мають
значення для її прийняття, а тому
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування вимоги про
стягнення недоїмки з єдиного
соціального внеску з ФОП ОСОБА_3 та
зобов'язання ДПІ в м. Чернігові внести
до кратки особового рахунку позивача
відомості про відсутність
заборгованості на час прийняття судом
рішення по справі підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у м. Чернігові Головного управління
Міндоходів в Чернігівській області від
18.02.2014 року № Ф-789 про сплату боргу
(недоїмки) єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 8370,94 грн.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів в Чернігівській
області внести відомості до картки
особового рахунку платника Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1)
про відсутність заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 12.05.2014
року.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур