Справа № 2а/0570/14599/11
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №2а/0570/14599/11
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Шальєвої В.А., Чебанова
О.О.

при секретарі
Іллінові О.Є.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представників відповідачів
Бакурової Г.І., Тимощик І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року у справі №2а/0570/14599/2011 за позовом
ОСОБА_2 до Макіївської виправної
колонії № 32 Управління Державного
Департаменту України з питань
виконання покарань в Донецькій
області, Державного Департаменту
України з питань виконання покарань,
Головного управління Державного
казначейства України у Донецькій
області про скасування висновку
службового розслідування від 11.02.2010
року за фактом отримання травми та акту
№1 від 11.02.2010 року про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, зобов'язання
Макіївської виправної колонії № 32
скласти новий акт по формі Н-1,
стягнення з Макіївської виправної
колонії №32 в якості відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я, 500000 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Макіївської виправної колонії № 32
Управління Державного Департаменту
України з питань виконання покарань в
Донецькій області, Державного
Департаменту України з питань
виконання покарань, Головного
управління Державного казначейства
України у Донецькій області про
скасування висновку службового
розслідування від 11.02.2010 року за фактом
отримання травми 09.02.2010 року та акту №1
від 11.02.2010 року про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, зобов'язання
Макіївської виправної колонії №32
скласти новий акт по формі Н-1, в якому
причинами та умовами нещасного
випадку, що трапився з позивачем,
зазначити неналежне утримання
відповідачем придворової території
житлової зони виправної колонії №32,
стягнення з Макіївської виправної
колонії №32 в якості відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я, 500000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з грудня 1999 року він
перебував на службі в органах ДКВС
України. 09.02.2010р. позивач знаходився на
службі, під час роботи отримав травму, а
саме на ліву гомілку впали залізні
ворота.

Комісією, створеною для розслідування
нещасного випадку, був складений
висновок від 11.02.2010р. службового
розслідування за фактом отримання
травми позивачем. При складанні
висновку Комісія визначила, що
причинами та умовами випадку з'явилися
особиста неуважність та необережність
молодшого інспектора ВНіБ старшого
прапорщика ОСОБА_2 при складних
погодних умовах під час виконання
своїх службових обов'язків.

На підставі вказаного службового
розслідування був складений акт №1 від
11.02.2010р. про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом. Згідно цього
акту причинами нещасного випадку стали
складні погодні умови - ожеледь.
Висновок комісії в даному акті:
нещасний випадок є таким, що трапився
при виконанні службових обов'язків в
період проходження служби.

Позивач вважає, що висновки комісії,
створеної для розслідування нещасного
випадку не відповідають фактичним
обставинам розслідування нещасного
випадку. Як зазначив позивач, причинами
та умовами нещасного випадку, що
трапився з ним є неналежне утримання
виправною колонією придворової
території житлової зони Макіївської
виправної колонії №32.

Також, позивач зазначив, що в
результаті отримання травми, він став
інвалідом, постійно відчуває фізичну
біль у нозі та його можливості стали
обмеженими, у зв'язку з чим порушений
звичайний уклад життя, що позначається
на психіці та викликає негативні
емоції та переживання. За таких
обставин моральну шкоду позивач оцінив
в 500000 грн.

ОСОБА_2 просив суд скасувати висновок
від 11.02.2010р. службового розслідування
за фактом отримання травми ОСОБА_2
09.02.2010р. та акт №1 від 11.02.2010р. про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, в частині причин та умов,
при яких стався нещасний випадок,
зобов'язати Макіївську виправну
колонію №32 скласти новий акт по формі
Н-1, в якому причинами та умовами
нещасного випадку, що трапився з
позивачем, зазначити неналежне
утримання відповідачем придворової
території житлової зони виправної
колонії №32 та стягнути з Макіївської
виправної колонії №32 в якості
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, 500000 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2014 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 у
повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити його позов у повному
обсязі. Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, позивач вказує, що
під час розгляду справи суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права. Доводи
апеляційної скарги позивача
аналогічні доводам, викладеним у
позовній заяві.

Позивач та його представник у судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали, просили задовольнити її у
повному обсязі та надали пояснення
згідно апеляційній скарзі.

Представники відповідачів у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги позивача
заперечували та просили залишити без
змін постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача,
представників позивача та
відповідачів, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що з 08.02.1999р. по
17.09.2010р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив
службу в органах внутрішніх справ та в
Державній кримінально-виконавчій
службі України безперервно 14 років 7
місяців 9 днів, про що свідчить копія
трудової книжки (а.с.58).

Відповідно до наказу начальника
Макіївської виправної колонії №32 від
09.02.2010р. №40 ОСОБА_2 заступив на службу з
09.02.2010р. по 10.02.2010р. у якості молодшого
інспектора нагляду за засудженими у
житловій зоні колонії.

Згідно розпорядження ЧПНУ ВНіБ
старшого лейтенанта воєнної служби
Разумова О.В., позивачем здійснювався
контроль та забезпечення нагляду за
проведенням вантажних робіт та
супроводження транспорту зі збірника
сміття житлової зони установи. Під час
виконання своїх службових обов'язків
ОСОБА_2 отримав травму.

Згідно Висновку службового
розслідування за фактом отримання
травми від 11.02.2010р., ОСОБА_2 09.02.2010р.
приблизно о 15 год. 15 хв. був доставлений
до медичної частини установи з травмою
лівої ноги. Зазначеним висновком
встановлено, що причинами та умовами
даного випадку з'явилися особиста
неуважність та необережність
молодшого інспектора ВНіБ старшого
прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_2
при складних погодних умовах під час
виконання своїх службових обов'язків
(а.с.55).

За фактом отримання позивачем травми
був складений акт №1 (форма Н-1) від
11.02.2010р. про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, в якому
комісія дійшла висновку про те, що
нещасний випадок слід вважати таким, що
трапився при виконанні службових
обов'язків в період проходження служби
(а.с.56-57).

Позивач, не погоджуючись з такими
висновками відповідача, посилався на
ст.43 Конституції України, ст.ст. 4, 6, 13
Закону України «Про охорону праці»,
ст.ст. 23, 57, 1167 Цивільного кодексу
України та рішення Конституційного
суду України від 08.10.2008р. і від 27.01.2007р.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст.
14 зазначеного Закону нещасний випадок -
це обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань
№203 від 20.10.2006р., зареєстрованого в
міністерстві юстиції України 22.11.2006р.
за №1224/13098, затверджено Положення про
порядок розслідування та обліку
нещасних випадків (у тому числі
поранень) і аварій, що сталися з особами
рядового і начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби України, яким передбачено, що за
результатами розслідування нещасних
випадків і аварій, що сталися з особами
рядового і начальницького складу
складається акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, форми Н-1 або
акт про нещасний випадок на
підприємстві, не пов'язаний з
виробництвом, форми НПВ (п.1.5, п.1.6).

Згідно п.2.10 вказаного Положення,
керівництво органу чи установи
кримінально-виконавчої служби
розглядає і затверджує акт форми Н-1
протягом доби після одержання
матеріалів, підготовлених комісією за
підсумками її роботи.

Абзацом 2 п.2.11 Положення про порядок
розслідування та обліку нещасних
випадків (у тому числі поранень) і
аварій, що сталися з особами рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України
передбачено, що один з затверджених
примірників актів надсилається
страховому органу, у якому
застрахований потерпілий.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
охорону праці», роботодавець повинен
організувати розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій відповідно до
положення, що затверджується Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
всеукраїнським об'єднанням профспілок.
За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування. У разі
відмови роботодавця скласти акт про
нещасний випадок чи незгоди
потерпілого з його змістом, питання
вирішується посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якої є обов'язковим для
роботодавця. Рішення посадової особи
органу державного нагляду за охороною
праці може бути оскаржено в судовому
порядку.

Як вбачається з вищевказаного висновку
службового розслідування та акту про
нещасний випадок, 09.02.2010р. приблизно о
15-05 годині ОСОБА_2 зачиняв праву частину
воріт житлової зони випускаючи
автотранспорт зі збірника сміття, а
ліву частину воріт, по команді
позивача, одночасно зачиняли
засуджені, котрі
праце-використовуються у складі
бригади для завантаження машини
сміття. При зачинені лівої частини
воріт, остання почала падати на
позивача, який в цей час знаходився
спиною до неї та засуджених. При цьому,
коли створи воріт розкривали для
проїзду автомобіля до збірника сміття,
лівий створ по накатаному снігу
припіднявся та зіскочив з навісів, у
зв'язку з чим при закритті лівого
створу останній зірвався та впав на
позивача (при цьому засуджені
попереджали ОСОБА_2 про небезпеку, але
останній завчасно не зреагував на
попередження), що підтверджується
наданими під час службового
розслідування рапортами ОСОБА_6,
ОСОБА_7, поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, а також поясненнями самого
ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком службового
розслідування стосовно отримання
позивачем травми саме внаслідок
особистої неуважності та
необережності під час виконання
службових обов'язків у складних
погодних умовах.

Відповідно до наказу відповідача №40
від 09.02.2010 року (а.с.145) позивач заступив
на службу з 08 год. 00 хв. 09.02.2010 року у
якості молодшого інспектора із
звичайного нагляду та охороною за
засудженими, при цьому відомістю №40
про забезпечення нагляду за добу, яка є
додатком до вищевказаного наказу
(а.с.135-142), будь-яких заходів (окрім
нагляду за засудженими) стосовно
виконання позивачем під час несення
служби вантажних робіт та
супроводження транспорту - не
передбачалося, тобто відкриття воріт
не входило до заходів, які повинний був
виконувати позивач 09.02.2010 року.
Вищенаведене також підтверджується
Інструкцією по несенню служби
молодшими інспекторами у житловій зоні
від 02.01.2010 року (а.с.144), з якою позивач
був ознайомлений 02.01.2010 року (запис №30).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що під час складання висновку
службового розслідування від 11.02.2010р.
за фактом отримання травми та акту №1
від 11.02.2010р. (форма Н-1) про нещасний
випадок працівники Макіївської
виправної колонії №32 діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стосовно позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів зазначає, що, згідно Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. м.
Київ «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду №5
від 25.05.2001р.), відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу
України, моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Враховуючи, що під час розгляду справ в
судах першої та апеляційної інстанцій
не доведено отримання позивачем травми
з вини відповідачів, оскільки травма
отримана через особисту неуважність та
необережність позивача, про що
свідчить висновок службового
розслідування за фактом отримання
травми та вищенаведені документи,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно відмовив в
задоволені позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Переглянувши судове рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги позивача, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року у справі №2а/0570/14599/2011 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року у справі №2а/0570/14599/2011 - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання ухвали
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена
16 травня 2014 року.

Колегія суддів
М.В. Бишов

В.А. Шальєва

О.О. Чебанов