Справа № 2а-3371/09/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа №
94984/09/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від відповідача - Бегей Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2009
року у справі за позовом Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області до Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» про стягнення
економічних санкцій в розмірі 729569,97
грн..,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2009 року позивач Державна
інспекція з контролю за цінами у
Львівській області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал», в якому
просив стягнути з відповідача вдохід
державного бюджету м. Львова 729569,97 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2009
року адміністративний позов
задоволено повністю. Постановлено
стягнути з Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал» на користь
Держбюджету м. Львова заборгованість в
сумі 729569,97 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
заявлених позовних вимог відимовити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що перевірка
встановлення та застосування норм
водопостачання не належить до
компетенції Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області. При нарахуванні плати за
послуги водопостачання та
водовідведення відповідач керувався
рішенням виконкому Львівської міської
ради від 29.02.2008 року № 161, в якому
передбачено застосування нових норм
водопостачання з 01.03.2008 року. Розмір
позовних вимог на думку відповідача
позивачем зроблено некоректно, зокрема
відсоток сплати споживачам категорії
«населення» у березні 2008 року
становить 76,4%, а не 97,8%, як зазначено у
розрахунку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.11.2007 року рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради за №
1017 «Про тарифи на послуги з
водопостачання та водовідведення»
встановлено порядок застосування
тарифів на послуги водопостачання та
водовідведення. 29.02.2008 року рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської ради за № 161 «Про затвердження
нормативів питного водопостачання та
норм питомого водоспоживання
населенням з системами
централізованого водопостачання м.
Львова», вирішено: затвердити
нормативи питного водопостачання та
норми питомого водоспоживання
населенням з системами
централізованого водопостачання м.
Львова, відповідачу повідомити
споживачів через засоби масової
інформації про причини зміни
нормативів відповідно до чинного
законодавства, проводити з 01.03.2008 року
розрахунки за надані населенню
послуги. 07.03.2008 року норми питомого
водоспоживання затверджені рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської ради за № 161 «Про затвердження
нормативів питного водопостачання та
норм питомого водоспоживання
населенням з системами
централізованого водопостачання м.
Львова» опубліковані в ЗМІ «Львівська
газета» за №33.

16.03.2009 року працівниками Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області на підставі
посвідчення від 23.02.2009 року за № 000503,
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» проведено
планову перевірка ЛМКП
«Львівводоканал» на предмет
дотримання державної дисципліни цін
при встановленні, формуванні та
застосуванні тарифів.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 000097, згідно якого
встановлено, що рішенням виконкому
Львівської міськради від 29.02.2008 року за
№ 161 введено в дію нові норми
водопостачання. Вказане рішення
опубліковано в «Львівській газеті» № 33
(7-9 березня 2008 року). ЛМКП
«Львівводоканал» при нарахуванні
плати за послуги водопостачання та
водовідведення застосовували нові
норми водоспоживання із 01.03.2008 року, що
суперечить ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
яким встановлено, що рішення ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення.

Порядок офіційного оприлюднення
регуляторних актів зазначено в ст. 12
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності», а саме
регуляторні акти, прийняті органами та
посадовими особами місцевого
самоврядування, офіційно
оприлюднюються у друкованих засобах
масової інформації.

Розрахунки за надані послуги з
водопостачання та водовідведення
згідно рішення № 161 від 29.02.2008 року
повинні були проводитись із 07.03.2008 року.
Враховуючи відсоток проплати
мешканцями у розмірі 97,8 % сума
необґрунтовано отриманої ЛМКП
«Львівводоканал» виручки за період
01.03.2008 року по 07.03.2008 року в результаті
порушення порядку застосування
тарифів на послуги водопостачання та
водовідведення становить 243189,99 грн.

20.03.2009 року позивачем винесено рішення
№ 63 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін, згідно якого вирішено
вилучити у відповідача 729569,97 грн. та
направлено відповідачу претензію № 63,
в якій зазначено, що сума економічних
санкцій підлягає перерахуванню в 10-ти
денний термін. Відповідач вимоги
вказаної претензії не виконав, про
виконання рішення позивача не
повідомив.

Згідно ст. 2 Закону України «Про ціни і
ціноутворення», цей закон поширюється
на всі підприємства й організації
незалежно від форм власності,
підпорядкованості і методів
організації праці та виробництва.

Згідно ст. 13 цього ж Закону, державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. При цьому контролюється
правомірність їх застосування та
додержання вимог законодавства про
захист економічної конкуренції.
Контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції покладено Урядом
України.

Згідно ст. 14 цього ж Закону, вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів
щодо оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади;
погодження в установленому порядку цих
питань з підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності.

Згідно ст. 59 цього ж Закону, рішення
ради нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Згідно ст. 12 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності»
регуляторні акти, прийняті органами та
посадовими особами місцевого
самоврядування, офіційно
оприлюднюються в друкованих засобах
масової інформації відповідних рад, а у
разі їх відсутності - у місцевих
друкованих засобах масової інформації,
визначених цими органами та посадовими
особами, не пізніш як у десятиденний
строк після їх прийняття та підписання.

Згідно ст. 58 Конституції України,
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Конституційним судом вказаній нормі
конституції дано тлумачення, що
положення ч. 1 ст. 58 Конституції України
про зворотну дію в часі законів та
інших нормативно-правових актів у
випадках, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи,
стосується фізичних осіб і не
поширюється на юридичних осіб (рішення
Конституційного суду України від 09.02.1999
року N 1-рп/99 по справі N 1-7/99).

Згідно ст. 32 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання», за
надання послуг з питного
водопостачання споживач вносить плату
за нормами і тарифами, що регулюються у
встановленому законодавством порядку.
Порядок справляння плати за надання
послуг з питного водопостачання
встановлюється законодавством. Тарифи
на надання послуг з питного
водопостачання розраховуються на
підставі галузевих нормативів витрат і
повинні повністю відшкодовувати
експлуатаційні витрати та
забезпечувати надійну роботу об'єктів
централізованого питного
водопостачання і водовідведення.

Рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради «Про
затвердження нормативів питного
водопостачання та норм питомого
водоспоживання населенням з системами
централізованого водопостачання м.
Львова» за № 161 від 29.02.2008 року
оприлюднено в «Львівській газеті»
07.03.2008 року, відповідно підлягало до
застосування лише з 01.03.2008 року, тобто
після оприлюднення, а відтак суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відповідач порушив вищевказані вимоги
законодавства, що є підставою для
відповідальності за порушення
державної дисципліни цін в частині, що
вся необґрунтовано одержана
підприємством сума виручки та штраф в
результаті порушення державної
дисципліни цін підлягає вилученню у
відповідача.

Щодо покликання апелянта на те, що
перевірка встановлення та
застосування норм водопостачання не
належить до компетенції Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області, колегія суддів
такі відхиляє, оскільки застосування
норм і тарифів водопостачання, згідно
вимог вказаного законодавства є
невідємною складовою розрахунків
послуг з водопостачання.

Також колегія суддів выдхиляє
покликання апелянта на те, що розмір
позовних вимог позивачем зроблено
некоректно, зокрема відсоток сплати
споживачам категорії «населення» у
березні 2008 року становить 76,4%, а не 97,8%,
як зазначено у розрахунку, оскільки
позивачем зроблений розрахунок на
підставі розрахунку необґрунтовано
отриманої виручки наданим
відповідачем . Суд не може собою
підміняти позивача чи відповідача у
справі та здійснювати розрахунок
необґрунтовано отриманої виручки,
оскільки це буде порушувати
встановлений законодавством порядок
проведення перевірки та прийняття
рішення. Відповідач не надав
спростування розрахунків зроблених
позивачем. Крім цього, відповідачем не
оскаржено винесене позивачем рішення
№ 63 від 20.03.2009 року про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, згідно якого
вирішено вилучити у відповідача 729569,97
грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги Державної інспекції контролю за
цінами у Львівській області про
стягнення з ЛМКП «Львівводоканал»
729569,97 грн. підлягають задоволенню
повністю.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 20
жовтня 2009 року про відмову у
забезпеченні адміністративного позову
у справі № 2а-3371/09/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 13.05.14