Справа № 9101/186955/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2014 рокусправа № 2а/0432/37/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

секретар судового засідання:
Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на постанову
Петропавлівського районного суду

від 06 червня 2012 року,

у справі № 0432/685/2012
(провадження 2а-0432/37/2012)

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Управління
пенсійного фонду України

в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області,

про визнання
протиправними дій,-

встановив: у березні 2012 року ОСОБА_1
(далі - Позивач) звернувся з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області (далі -
Відповідач), в якому просив зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії з дня її
призначення і до теперішнього часу в
наступному порядку:

- виконати вимоги пункту 2 статті 33
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058) та
перерахувати коефіцієнт страхового
стажу по статті 25 цього Закону, з
одночасним урахуванням положень
частини 1 статті 24 Закону № 1058, який має
складати 0.44325 , що. за позицією
Позивача, означає одночасне
застосування приписів пункту 2 статті 33
Закону (за наявності у непрацюючих
інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу за їх
вибором пенсія по інвалідності
призначається в розмірі пенсії за
віком, обчисленої відповідно до статей
27 і 28 цього Закону, тобто, пенсію по
інвалідності слід призначити у розмірі
пенсії за віком), та абзацу 2 частини 1
статті 24 цього Закону (при цьому до
страхового стажу для обчислення
розміру пенсії за віком, з якого
обчислюється розмір пенсії по
інвалідності, крім наявного страхового
стажу, зарахувати також і період з дня
встановлення інвалідності до
досягнення ним досягнення 60-річного
віку, а тому його страховий стаж має
складати 32 роки 10 місяців: а саме - 26
років 2 місяці - по трудовій книжці та 6
років 7 місяців - перебування на пенсії
по інвалідності, а тому і коефіцієнт
страхового стажу має бути збільшено -
0.44325);

- при визначенні розміру заробітної
плати згідно з пунктом 2 статті 41 та
постановою Кабінету Міністрів України
№ 306 від 20.04.2005 року слід розділити
помісячно заробітну плату за кожен рік
та перерахувати індивідуальний
коефіцієнт заробітної плати у
відповідності до статті 40 Закону № 1058,
який має складати 2.6915, що за позицією
Позивача означає: оскільки, за
специфікою його роботи начальника цеху
тваринництва у радгоспі
«Дніпровський» у кінці кожного року
нараховувалась доплата за
результатами роботи за рік, то стосовно
нього слід застосовувати приписи
постанови КМУ № 306 від 20.04.2005 року, що
призведе до збільшення
індивідуального коефіцієнту
заробітної плати.

При цьому, Позивач ставить питання про
здійснення перерахунку пенсії із дня
її призначення 24 березня 2005 року та
зазначає, що на свої неодноразові
звернення до Відповідача він так і не
отримав законної та обґрунтованої
відповіді. (а. с. 3-8, 18-21).

Постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 06 червня 2012 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено у повному обсязі.

Судове рішення обґрунтовано тим, що
формула розрахунку коефіцієнту стажу
Відповідачем стосовно даних Позивача
застосована вірно, крім того, Позивачем
пропущено строк звернення до суду,
визначений статтею 99 КАС України (а. с.
76,77)

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, відповідно до якої
просить скасувати постанову
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 06 червня
2012 року та прийняти нове рішення про
задоволення його вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом неповно з'ясовано фактичні
обставини справи, суд обмежився лише
запереченнями Відповідача, які є
нелогічними і не послідовними, а тому
прийняв рішення, що не ґрунтується на
правових нормах Закону.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не надходило.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, до судового засідання
не з'явились, клопотань про перенесення
розгляду справи не надавали, тому, у
відповідності до положення ст. 41 КАС
України, фіксування судового процесу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Позивач перебуває на
обліку у Відповідача та отримує пенсію
по інвалідності, яка розрахована в
розмірі пенсії за віком з 24 березня 2005
року.

Загальний страховий стаж Позивача при
призначенні пенсії (з урахуванням
пізніше наданої у липні 2005 року, копії
диплому) склав 26 років 02 місяці 15 днів.

Заробітна плата для розрахунку пенсії
Позивача взята за період з 01 січня 1987
року по 31 грудня 1991 року.

Як зазначав Відповідач, і що не
спростовано Позивачем, після його
звернення 15 липня 2005 року із заявою
провести перерахунок пенсії згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 306 від 20.04.2005 року його скоригований
заробіток для визначення розміру
пенсії (а це стосовно лише1990 року),
склав 1.023,79 грн., а до цього складав 938,19
грн. (а. с. 61).

У подальшому перерахунки пенсії
Позивача проводились неодноразово,
однак лише за наслідками загальних
підстав для перерахунку пенсій усім
пенсіонерам (масовий перерахунок) та
ОСОБА_1 до суду не оскаржувались.

Будь-яких заяв відповідної форми № 4
про перерахунок пенсії з серпня 2005 року
Позивач до пенсійного органу не
надавав, мали місце лише звернення про
невірне нарахування пенсії, на що
Позивач отримував відповіді у
відповідності до статті 20 Закону
України «Про звернення громадян» (а. с.
60-61, 55-56, 57), при цьому ОСОБА_1 у поданих
заявах прямо просив надати йому
відповідь згаяно до ст. 20 Закону
України «Про звернення громадян» (а. с.
55, 66)

Незгода Позивача з розрахунком пенсії
з дня її призначення, та прийняття
рішення про зобов'язання Відповідача
провести розрахунок пенсії із дня її
призначення (2005 року) відповідно до
самостійно ним розрахованого
загального страхового стажу та
коефіцієнту страхового стажу і розміру
заробітку (а. с. 59) і є предметом
судового спору.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
заявлених вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що дії Відповідача щодо
проведення розрахунку пенсії Позивачу
вчинені у межах компетенції та
узгоджуються з Закону.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про відсутність підстав
для задоволення заявлених вимог та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як слідує із матеріалів справи, про що
зазначає пенсійний орган, і що не
спростовано Позивачем, при первісному
розрахунку його пенсії як непрацюючому
інваліду третьої групи, пенсія була
розрахована у розмірі пенсії за віком,
оскільки страховий стаж Позивача
складав більше 26 років і дозволяв
застосувати приписи частини 2 статті 33
Закону № 1058 у редакції, чинній на час
призначення пенсії - за наявності у
непрацюючих інвалідів II і III груп - у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу за їх вибором пенсія
по інвалідності призначається в
розмірі пенсії за віком, обчисленої
відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

При цьому слід зазначити, що
застосування приписів частини 2 статті
33 Закону № 1058 виключає можливість
одночасного застосування і положень
абзацу 2 частини 1 статті 24 цього Закону,
оскільки:

- коли пенсію по інвалідності
розраховувати у відповідності до
частини 1 статті 33 Закону № 1058, тоді
страховий стаж Позивачу дійсно складав
би 32 роки 10 місяців - 26 років 2 місяці - по
трудовій книжці та 6 років 7 місяців -
перебування на пенсії по інвалідності
до досягнення 60-річного віку, що у свою
чергу збільшило б і коефіцієнт
страхового стажу, однак остаточний
розмір пенсії по інвалідності до
виплати складав би лише 50% пенсії за
віком, розрахованої відповідно до
статей 27 і 28 цього Закону.

- коли пенсію по інвалідності
розраховувати у відповідності до
частини 2 статті 33 Закону № 1058, то до
розрахунку береться реальний
фактичний стаж особи, у даному випадку -
26 років 02 місяці, як наслідок - і менший
коефіцієнт страхового стажу, так як не
додається час перебування на пенсії по
інвалідності до досягнення особою
пенсійного віку, але пенсія
розраховується у нормах пенсії за
віком відповідно до статей 27 і 28 цього
Закону і зразу виплачується у
стовідсотковому розмірі, не дивлячись
на те, що непрацююча особа має третю
групу інвалідності.

Отже, посилання Позивача на те, що при
призначенні пенсії як за нормами
частини 1 статті 33 Закону № 1058 так і за
нормами частини 2 статті 33 цього Закону
обов'язково застосовуються приписи
абзацу 2 частини 1 статті 24 цього Закону,
тобто, обов'язково зараховується
додатковий стаж у розмірі строку
перебування особи на пенсії по
інвалідності до досягнення пенсійного
віку , і як наслідок, збільшується і
коефіцієнт страхового стажу - є
помилковими.

Як зазначає Відповідач, розрахований
ними у 2005 році розмір пенсії по
інвалідності за частиною 2 статті 33
Закону № 1058 був більший ( 334.68 грн.), ніж
розмір пенсії по інвалідності за
частиною 1 статті 33 Закону № 1058 (332 грн.),
тому йому і було призначено пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком.

За таких обставин вимоги Позивача щодо
зобов'язання Відповідача застосувати
приписи пункту 2 статті 33 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
перерахувати коефіцієнт страхового
стажу по статті 25 цього Закону з
одночасним урахуванням положень
частини 1 статті 24 Закону № 1058, який має
складати 0.44325 - задоволенню не
підлягають, оскільки протирічать
приписам вищевказаних правових норм.

Щодо вимог Позивача про зобов'язання
пенсійного органу при визначенні
розміру заробітної плати, розрахувати
його згідно з пунктом 2 статті 41 та
постановою Кабінету Міністрів України
№ 306 від 20.04.2005 року, розділивши
помісячно заробітну плату за кожен рік
та перерахувати індивідуальний
коефіцієнт заробітної плати у
відповідності до статті 40 Закону № 1058,
який має складати 2.6915, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Із матеріалів справи слідує, що
заробітна плата Позивача для
призначення пенсії була взята за
період роботи з 01 січня 1987 року по 31
грудня 1991 року, коли Позивач працював
на посаді начальника цеху тваринництва
у радгоспі «Дніпровський», де
остаточний розрахунок проводився за
результатами роботи за рік.

Як зазначає Відповідач, і що не
спростовано Позивачем, коригування
заробітку Позивача проводилось на
підставі поданої ним 15 липня 2005 року
заяви та доданої до неї довідки (а. с. 51)
і що більше заяв про перерахунок пенсії
не надходило, були лише звернення з
вимогою надати відповідь згідно зі ст.
20 Закону України «Про звернення
громадян».

Відповідно до статті 37 Постанови ПФУ №
22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження
порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» орган, що призначає
пенсію, розглядає питання про її
призначення (перерахунок) тільки при
зверненні особи з відповідною заявою,
передбаченою в додатку № 4.

Статтею 5 вказаної Постанови визначено,
що днем звернення за пенсією
вважається день приймання органом, що
призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що відповідні Управління пенсійного
фонду України призначають
(перераховують) пенсію саме на підставі
відповідної заяви та тих документів,
які надані заявником до пенсійного
органу.

У матеріалах справи наявні довідки від
26 липня 2005 року (а. с. 52, 53), де зазначений
заробіток при обчисленні пенсії за
один і той же період різняться (а. с. 51 та
53).

Однак заяви за формою № 4 про
проведення перерахунку пенсії на
підставі вказаних довідок Позивач до
Відповідача не надавав, рішення із
зазначеного питання пенсійним органом
до теперішнього часу не приймалось,
оскільки на численні заяви до УПФУ
ОСОБА_1 вимагав лише надання
аргументованої законодавчими актами
відповіді.

За таких обставин вимоги Позивача про
проведення перерахунку його пенсії із
дня призначення (березень 2005 року)
згідно з пунктом 2 статті 41 та
постановою Кабінету Міністрів України
№ 306 від 20.04.2005 року та одночасним
перерахунком індивідуального
коефіцієнту заробітної плати у
відповідності до статті 40 Закону № 1058
також не підлягають задоволенню з
огляду на передчасне звернення до суду,
оскільки відсутні докази того, що
Позивач звертався саме до пенсійного
органу після 27 липня 2005 року з належно
оформленою заявою і що повноважним
органом (Відповідачем) приймалось з
цього питання відповідне рішення,
оскільки прийняття такого рішення саме
судовими органами знаходиться поза
межами їх повноважень.

За таких обставин та у межах доводів
апеляційної скарги підстави для зміни
чи скасування судового рішення
відсутні.

В той же час, Позивач не позбавлений
права звернутись до пенсійного органу
із заявою форми № 4 про перерахунок
пенсії згідно з постановою Кабінету
Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005
року "Про реалізацію абзацу другого
пункту 2 статті 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", додавши до неї відповідні
довідки, які він вважає за необхідне
взяти до уваги при розрахунку розміру
заробітної плати. І лише після
отримання відповідного рішення про
проведення перерахунку, чи відмови у
перерахунку, (у разі необхідності)
звертатись до суду за захистом
порушеного права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 06
червня 2012 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 31
березня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна