Справа № 814/4394/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

22 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4394/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Виробничого кооперативу «Віра»
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р. по справі за адміністративним
позовом Виробничого кооперативу
«Віра» до Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013р. ВК «Віра» (далі
позивач) звернувся в суд із позовом до
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що ДПІ в період з
27.05.2013р. по 28.05.2013р. проведена
позапланова документальна невиїзна
перевірка кооперативу з питань
правомірності формування податкового
кредиту за серпень 2012р., яка оформлена
актом №214/22-23088380 від 28.05.2013р. У висновках
акту зазначено на порушення вимог
податкового законодавства України, які
полягають у відсутності реальних
господарських відносин з
контрагентом, а тому позивач не має
права на формування податкового
кредиту з ПДВ.

На підставі таких висновків
відповідачем 18.06.13р. прийняте податкове
повідомлення-рішення № про
визначення ВК «Віра» грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 229902,50грн., з яких 183922грн.
по основному зобов'язанню та 45980,50грн.
штрафу.

Позивач зазначає, що реальність
господарських відносин з контрагентом
підтверджена належним чином
оформленими первинними документами
податкового та бухгалтерського обліку,
а тому податкове повідомлення-рішення
є протиправним, таким, що порушує
законні права та інтереси платника
податків. Посилаючись на зазначені
обставини позивач просить позов
задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, ухвалити по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що податковий
кредит ВК «Віра» за серпень 2012р. на суму
123922грн. сформований без податкової
накладної, позивач не зміг довести
реальність господарських операцій з
контрагентами, надати необхідних
документів податкового та
бухгалтерського обліку які свідчать
про отримання ТМЦ. Проведеною
перевіркою не встановлено у ВК «Віра»
основних засобів та складських
приміщень необхідних для здійснення
фінансово-господарських операцій,
підприємство відсутнє за своєю
адресою, що підтверджує безтоварність
проведених операцій.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що в період з
27.05.2013р. по 28.05.2013р. Жовтневою МДПІ
Миколаївської області Державної
податкової служби проведена
позапланова документальна невиїзна
перевірка ВК «Віра» з питань
правомірності формування податкового
кредиту за серпень 2012р. за результатами
якої складено акт, в якому зазначені
порушення норм Податкового
законодавства. В результаті чого
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 229902,50грн.
та винесено податкове
повідомлення-рішення.

Перевіряючи правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення суд
першої інстанції виходив з наступного.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними.

Згідно з п.201.10 ПК України у разі відмови
продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачем за серпень 2012р. сформовано
податковий кредит на суму 123922грн., але
не надано податкової накладної на
підставі якої задекларовано вказану
суму податкового кредиту. Крім того,
позивач зазначив, що вказана сума
сформована в результаті
взаємовідносин з ТОВ «Міг», але в
судовому засіданні суду першої
інстанції було встановлено, що згідно
електронної бази Міністерства доходів
та зборів України індивідуальний
податковий номер « 30», за жодним
платником не зареєстрований.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку стосовно того,
що податковий кредит за серпень 2012р. на
суму 123922грн. сформований безпідставно
та не підтверджується податковою
накладною та будь-якими іншими
доказами.

Стосовно податкового кредиту на суму 60
000грн. за серпень 2012р. по господарським
взаємовідносинам з ПП ВКФ
«Універсал-Центр», суд виходив з того,
що на підставі зустрічної перевірки
даного контрагента встановлено, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою, господарської
діяльності не веде, а тому неможливо
встановити, чи дійсно були реальні
господарські операції у позивача з цим
контрагентом. Крім того, позивачем не
надано податкової накладної по
операції з цим контрагентом, а тому
податковий кредит на суму 60 000грн. за
серпень 2012р. сформований з порушенням
норм ПК України та не підтверджено
належними первинними документами.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов до правильного та
обґрунтованого висновку стосовно того,
що позивачем не доведено правомірності
формування податкового кредиту по
вказаним контрагентам, не надано
належним чином оформлених первинних
документів, а тому податковий орган
правомірно визначив суму грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.71КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що представник ДПІ
спростував доводи позивача та довів
правомірність винесення податкового
повідомлення-рішення, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про неправомірність
формування позивачем податкового
кредиту.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду ухвалена з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,200,206КАС України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виробничого
кооперативу «Віра» - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 5 грудня
2013р..- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

А.Г. Федусик