Справа № 808/2265/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року 16:45 Справа № 808/2265/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Татаринова Д.В., розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Вільнянському районі Запорізької
області до Вільнянської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№ 20) про
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах по
списку № 2,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Вільнянському районі Запорізької
області (далі - позивач, УПФУ в
Вільнянському районі) до Вільнянської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Запорізькій області (№ 20), в
якому позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсії, призначеної на
пільгових умовах по Списку № 2 в
розмірі 7 112,13 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
відповідачем порушені вимоги чинного
законодавства з питань пенсійного
забезпечення, оскільки ним не
відшкодована Пенсійному фонду України
сума витрат на виплату та доставку
пенсії, призначеної на пільгових
умовах, згідно п. «б» - «з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
виплаченої колишній працівниці
відповідача за листопад 2013 року -
січень 2014 року у розмірі 7 112,13 грн.

09 квітня 2014 року позивачем до суду
подана заява (вх. № 13700) про зменшення
позовних вимог, у зв'язку з частковою
сплатою боргу. У заяві представник
просить суд стягнути з відповідача на
користь Пенсійного фонду України суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах у розмірі 8,69 грн.

Оскільки заява позивача від 09 квітня 2014
року про зменшення позовних вимог не
суперечить приписам статті 137 Кодексу
адміністративного судочинства Україна
(далі - КАС України) вона була прийнята
судом до розгляду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. До суду подав
заяву про розгляд справи за
відсутності уповноваженого
представника УПФУ в Вільнянському
районі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про місце, час та
дату судового засідання повідомлений
належним чином 04 квітня 2014 року. Про
причину неприбуття у судове засідання
суд не повідомлено.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Як передбачено частинами 2 та 6 статті 128
КАС України, неприбуття в судове
засідання без поважних причин
представника сторони або третьої
особи, які прибули в судове засідання,
або неповідомлення ним про причини
неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Отже, оскільки представник відповідача
не прибув у судове засідання без
поважних причин, а представник
позивача заявив клопотання про розгляд
справи за його відсутності, суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи та вважає можливим
розглянути справу у порядку письмового
провадження, на підставі статей 41, 128
КАС України.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» №400 від 26.06.1997 (далі Закон
№ 400) визначено, що платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Судом з'ясовано, що колишньому
працівнику Вільнянської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№ 20) ОСОБА_1, яка
була зайнята на роботі з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком № 2, була призначена
пенсія на пільгових умовах, відповідно
до п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», що
підтверджується наявним у матеріалах
справи протоколом про призначення
пенсії № 632 від 25 травня 2009 року.
Пільговий стаж зазначеного вище
пенсіонера підтверджується наявною у
матеріалах справи довідкою
відповідача № 6/15-3007 від 27 квітня 2009
року, яка уточнює особливий характер
роботи.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2
зазначеного Закону об'єктом
оподаткування є фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначені категорії
працівників, які мають право на пенсію
за віком на пільгових умовах. До 17
лютого 2000 року вказана стаття, крім
визначення категорій працівників, які
мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, регулювала порядок
внесення підприємствами та
організаціями плати до Пенсійного
фонду, що покривала витрати на виплату
і доставку пенсій, призначений
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України» від 17 лютого 2000
року норму що регулювала дане питання у
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» виключено та
врегульовано порядок покриття витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій шляхом введення окремого виду
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у Закон України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», яким передбачено, що
платники збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, передбачені
пунктом 1 цього Закону, повинні
сплачувати збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірах, встановлених статтею 4 цього
Закону, що визначається у відсотковому
відношенні до об'єкта оподаткування,
який передбачено статтею 2 цього
Закону. Суб'єкти підприємницької
діяльності, незалежно від форми
власності, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100% розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «б» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Розмір сум і порядок відшкодування
вказаних витрат Пенсійному фонду
України врегульований розділом 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена Постановою
Правління Пенсійного фонду України №
21-1 від 19 грудня 2003 року, зареєстрованою
у міністерстві юстиції 16 січня 2004 року
за № 64/8663 (далі Інструкція № 21-1).

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону.

Пункт 6.5 визначає, що розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України, які
подаються згідно з додатком 8 до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії. Тобто, нормативно
правовим актом на органи Пенсійного
фонду України покладено обов'язок
визначати розмір відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 визначено,
що підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні суму фактичних витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та інше), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем на адресу відповідача
своєчасно надсилались розрахунки
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгової пенсії ОСОБА_1. Розмір
виплачених пенсій підтверджується
довідкою позивача від 05 березня 2014
року.

Абзацом 8 пункту 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» передбачено, що
органи Пенсійного фонду України мають
право звертатись до суду чи до
господарського суду з позовом про
стягнення недоїмки. Несплачені суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій стягуються
відповідно до норм вказаного Закону.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на наведене, оскільки
матеріали справи свідчать про часткову
сплату відповідачем заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за віком,
призначених на пільгових умовах, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги у розмірі 8,69 грн., є
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до приписів пункту 4 статті
94 КАС України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 71, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Вільнянської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (№ 20)
(ідентифікаційний код 08563493) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Вільнянському районі Запорізької
області (ідентифікаційний код 20508387)
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах за листопад 2013 року
- січень 2014 року, у розмірі 8,69 (вісім
гривень шістдесят дев'ять копійок)грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Д.В. Татаринов.