Справа № 538/471/14-а
Суддя: Савинський Г. Б.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА 2-а/538/25/14

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області
Савинський Г.Б. розглянувши в порядку
письмого провадження адміністративну
справу за позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в Лохвицькому районі
Полтавської області, третя особа по
справі - Державна судова адміністрація
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Лохвицького районного суду
Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі, третя особа по
справі - Державна судова адміністрація
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, в якому просить суд визнати
дії Управління Пенсійного фонду
України в Лохвицькому районі щодо
відмови в перерахуванні довічного
грошового утримання неправомірним,
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Лохвицькому районі
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання та
виплатити утворену заборгованість в
розмірі 90% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді починаючи
з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014
року.

В судове засідання позивач не з'явився,
але надав суду заяву в якій просить
справу розглядати без його участі та
те, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився надавши суду
заяву в якій просить суд справу
розглядати без його участі та надав
заперечення, згідно якого заперечував
проти задоволення позову.

Представник третьої особи Державної
судової адміністрації України в судове
засідання не з'явився хоча і
повідомлений належним чином, не
повідомив про причини своєї неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких грунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що в задоволенні позву
необхідно задоволити з наступних
підстав.

ОСОБА_1 працював на посаді судді
Лохвицького районного суду
Полтавської області з 01 червня 1990 року
по 30 квітня 2002 року, згідно наказу
начальника управління юстиції №49-К від
29 березня 2002 року відповідно до
Постанови Верховної Ради України від
07.02.2002 року №3063-111 звільнений з посади у
відставку.

Відповідно до ч,2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У частині першій ст. 126 Основного закону
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій ст. 126 Конституції
України, де надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься
щомісячне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності суддів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Згідно з п. 4 ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" (далі Закон №2453), який
діяв на час виходу позивача у
відставку, судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне довічне утримання в
розмірі 80% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік понад 20 років розмір
щомісячного довічного утримання
збільшується на 2 % заробітку, але не
більше 90% заробітку судді.

Відповідно до ч.5 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" в
редакції Закону України від 08,07.2011р.
№3668, довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Згідно з ч. З ст. 138 Закону України "Про
судоустрій І статус суддів (в редакції
Закону до 03. Об. 2013р. ) щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді.

Розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
і розмір пенсії колишнього державного
службовця залежить від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідні посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці.

Крім того, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
передбачений на рівні підзаконного
нормативно-правового регулювання.
Зокрема, пунктами 314 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від06.04.2011р.
№384/2011, пунктами 2.1 І 2. 2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного Фонду України від 30.04.2002 р.
№8-2 ( у редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 р.
№5-5) серед основних завдань і функцій
Пенсійного фонду України та його
органів на місцях призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям
у відставці та підготовка документів
для їх виплати.

Також додатком №2 до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р.
№3-1, встановлена форма довідки про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в якій
зазначаються в відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Оскільки ч. З ст. І38 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлений розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у відсотках від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного грошового
утримання має збільшуватись у разі
збільшення розміру заробітної плати
відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за моїм зверненням.

Крім того, рішенням
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від03.06.2013 року (справа щодо змін умов
виплати пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у від
ставці) визнано такими, що не
відповідають Конституції ( є не
конституційними частину третю, перше,
друге, трете речення частини п'ятої
статті 138 Закону України "Про
судоустрій І статус суддів" від 07.07.2010 р.
№2453 в редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що
визначений Законом №2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом №3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон №3668звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів. Отже,
частина третя ст. 138 Закону №2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Щодо обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч. 5 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", Конституційний суд зазначив,
що в Рішенні від ІЗ червня 2007 року
№4-рп/2007 Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення е закон! максимального
розміру пенс!! суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що залишивши
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, закон звузив обсяг цього права,
встановивши граничну межу для таких
виплат суддям (абзац шостий підпункту
3.2 пункту з мотивувальної частини).

Як встановлено положенням ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансування судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закину України "Про
судоустрій і статус суддів визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею займає штатну суддівську посаду
в одному з судів України і здійснює
правосуддя на професійній основі»
Судді в Украй! мають єдиний статус
незалежно від місця суду в системі
судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно з ч.5 ст. 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою про
відставку, зберігається званнясудді та
гарантії недоторканості, встановлені
для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус судді суддя, що досяг
встановленого законом віку для виходу
у відставку з суддівської посади, яку
займав протягом певного часу, повинен
отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути як
можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Згідно з положенням ст. 58 конституції
України передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Оскільки Конституція України, як
зазначено е II статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ зобов'язані
застосовувати Конституцію України як
акт прямо! дії.

Виходячи з норм ст. 53 Конституції
України матеріальні та соціальні
гарантії позивача, як судді у
відставці, які були встановлені на день
виходу позивач у відставку, не можуть
бути обмежені або скасовані ані новими
законами; ані внесенням змін до чинних
законів.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону України УІ "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" №3668 та
правових позицій Конституційного суду
України вважаю, що обмеження
щомісячного довічного грошового
утримання максимальний розміром,
встановленим цим Законом, не може бути
поширене на позивача, як судді у
відставці, оскільки виплата
щомісячного довічного грошового
утримання призначалася позивачу
відповідно до Закону України "Про
статус суддів" від 15 грудня 1992р. а не
відповідно до Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" бід 07 липня
2010 року, на який йде посилання у пункті
статті 2 розділу І Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", щомісячне довічне грошове
утримання було призначено ОСОБА_1 до
набрання чинності цим Законом.

Зважаючи на викладене, відмова
відповідача у перерахуванні ОСОБА_1
щомісячного грошового утримання є
протиправною і такою, що суперечить
чинному законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійснені ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Частина 2
вищевказаної статті визначає, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дії чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, вимога позивача про
перерахунок і виплату щомісячного
грошового утримання в подальшому є
неправомірною, оскільки суд захищає
порушені права і не може розглядати
справи та приймати рішення на майбутнє.

Відповідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного Бюджету України.

У зв'язку із задоволенням позовних
вимог підлягає стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача 243
грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
положеннями ст.ст.19, 126, 130 Конституції
України, п.п 6.1, 6.4 Європейської хартії
про закон "Про статус суддів", ст. 123
Закону України "Про судоустрій
України", ст. 44 Закону України "Про
статус суддів2, ст.ст. 2, 6,7, 21, 158, 159, 160, 161,
162, 163 КАС України, Законом України "Про
судовий збір", -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України, третя особа
по справі - Державна судова
адміністрація України про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
Лохвицькому районі щодо відмови в
перерахуванні щомісячного довічного
грошового утримання неправомірними та
зобов'язати вчинити певні дії
задоволити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Лохвицькому районі,
щодо відмови ОСОБА_1 в перерахуванні
щомісячного довічного грошового
утримання - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Лохвицькому районі
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1
судді у відставці відповідно до Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" починаючи з 01 листопада 2013 року
по 30 квітня 2014 року виходячи з розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення до Харківського
Апеляційного адміністративного суду
через Лохвицький районний суд
Полтавської області. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

СУДДЯ:
Г.Б. Савинський

Згідно: голова суду
Г.Б.Савинський

ст.секретар суду
Л.Г. Несмирна