Справа № 812/2391/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2391/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каюди А.М.

при секретарі судового засідання
Запорожцевій І.В.

за участю:

представника позивача: Бунакової Є.С.
(довіреність від 16.12.2013 №01/4-11-755)

представника відповідача: Кострубової
Я.В. (довіреність від 15.11.2013
№2415/12-10-10-010/182)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державного підприємства
"Первомайськвугілля" в особі
відокремленого підрозділу
"Первомайськвантажтранс" до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання недійсною вимоги
про сплату боргу від 03.03.2014 року та
зобов'язання вчинити певні дії.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство
"Первомайськвугілля" в особі
відокремленого підрозділу
"Первомайськвантажтранс", звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
област,і в якому позивачем заявлено
вимогу про визнання недійсною вимоги
про сплату боргу (недоїмки) від 03.03.2014
№Ю-21-25. У додаткових поясненнях до
позову позивач вказав, що також просить
суд зобов'язати відповідача відкликати
вказану вимогу. В обґрунтування позову
позивачем зазначено, що 03 березня 2014
року Первомайською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Луганській
області надіслано Вимогу про сплату
боргу (недоїмки) від 03.03.2014р. № Ю-21-25 яка
складена відповідно до Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464 від
08.07.2010р. відокремленому підрозділу
"Первомайськвантажтранс" Державного
підприємства «Первомайськвугілля».
Відповідно до вимоги платнику єдиного
внеску необхідно сплатити борг зі
сплати єдиного внеску в розмірі 927745,37
грн. який рахується за платником станом
на 01.03.2014. З вказаною вимогою позивач не
згоден та вважає її безпідставною.
Посилаючись на норми ч. 4 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вказує, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею. Однак, як
вказує позивач, діючим законодавством
не ототожнюються поняття «недоїмка зі
сплати єдиного внеску» та «штрафів і
пені за прострочення сплати єдиного
внеску», а також не проголошується, що
нараховані та своєчасно несплачені
фінансові санкції входять до складу
недоїмки. Таким чином, позивач вважає
необґрунтованим включення нарахованих
фінансових санкцій до оскаржуваної
вимоги про сплату недоїмки. Вважає, що
про стягнення фінансових санкцій та
пені Пенсійний фонд приймає рішення, що
відповідає п. 14 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеному в
позові просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
вважав його необґрунтованим, правом
надати письмові заперечення проти
позову не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що Відокремлений
підрозділ «Первомайськвантажтранс»
Державного підприємства
"Первомайськвугілля" є платником
єдиного внеску, що підтверджується
повідомленням від 01.06.2012. (а.с.18)

Порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску визначається
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464, в
частині адміністрування - Податковим
кодексом України, та прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику.

Облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5
частини першої статті 4 цього Закону,
ведеться в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(ч.1 ст.5 Закону №2464).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону №
2464-VI платниками єдиного внеску є:
роботодавці - підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Однією з обов'язків платника єдиного
внеску, згідно Закону, являється
своєчасність, повність нараховування,
обчислення та сплата єдиного внеску.
Єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами. (ст. ст.
6,7 Закону № 2464-VI)

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів (звітним періодом), є
календарний місяць. (ст. 9 Закону № 2464-VI)

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Таким чином позивач повинен сплачувати
єдиний внесок нарахований за
календарний місяць, не пізніше 28 числа
наступного місяця за звітнім.

Обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок (ч.2 ст. 9 Закону №2464).

Обчислення єдиного внеску органами
доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок. (ч.3
ст.9 Закону №2464).

Частинами 11 та 12 статті 9 зазначеного
Закону передбачено, що у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом. Єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464,
рішення, прийняті органами Пенсійного
фонду з питань, що належать до їх
компетенції відповідно до цього Закону
є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.

Частиною 3, 4 статті 25 Закону України
№2464 передбачено, що суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів, орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 6.2. Інструкції «Про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону підпунктом 4.3.6
пункту 4.3, абзацом другим підпункту 4.5.2,
підпунктом 4.5.3 пункту 4.5 та підпунктом
4.6.2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції,
обчислена органами Пенсійного фонду
України у випадках, передбачених
Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Як встановлено під час судового
розгляду справи, Відокремленим
підрозділом «Первомайськвантажтранс»
Державного підприємства
"Первомайськвугілля" було подано за
період з липня 2013 року по січень 2014 року
звіти про нарахування єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Підприємством
самостійно у звітах визначено суму
внеску що підлягає сплаті до
Пенсійного фонду за вказаний період.
(а.с.115-149)

На підтвердження сплати нарахованого
єдиного внеску за період з липня 2013
року по січень 2014 року позивачем надано
платіжні доручення. (а.с.23-83)

Відповідно до досліджених платіжних
доручень судом встановлено, що єдиний
внесок позивачем за період з липня 2013
року по січень 2014 року було сплачено з
порушенням строків його сплати. Даний
факт позивачем не спростовується.

В зв'язку з несвоєчасною сплатою
позивачем зобов'язань зі сплати
єдиного внеску Пенсійним фондом
нараховано позивачу фінансові санкції
та пеню, що підтверджується карткою
особового рахунку. (а.с.97-100)

03 березня 2014 року Первомайською ОДПІ
було сформовано та направлено до
позивача вимогу про сплату боргу від 03
березня 2014 року №Ю-21-25 з повідомленням
про податковий боргу що утворився за
підприємством станом на 01 березня 2014
року в сумі 927 745,37грн. Вимога сформована
на підставі даних картки особового
рахунку. (а.с.19)

Відповідно до картки особового рахунку
наданої Первомайською ОДПІ вбачається
що за позивачем станом на 28 лютого 2014
року рахувалась недоїмка в сумі 927
745,37грн. зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. (а.с.99)

З пояснень відповідача вбачається, що
сума недоїмки, визначена у вимозі,
складається з сум визначених у
розрахунках позивача від 15.11.2013, від
18.12.2013, від 15.01.2014, від 14.02.2014, що
підтверджується розрахунком
заборгованості. (а.с.101)

Таким чином, враховуючи, що станом на
час прийняття Первомайською ОДПІ
вимоги про сплату боргу від 03 березня
2014 року №Ю-21-25 позивач мав недоїмку зі
сплати єдиного внеску, що
підтверджується матеріалами справи, то
податковим органом правомірно в межах
його повноважень сформовано та
направлено до підприємства
оскаржувану вимогу.

Щодо доводів відповідача про те, що
податковою інспекцією неправомірно
включено в склад недоїмки, яка
визначена у вимозі, суму нарахованих
штрафних санкцій та пені, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону №2464 суми
недоїмки стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням штрафів, тобто
податкова інспекція має право
визначати суму недоїмки у вимозі разом
з нарахованою пенею та штрафними
санкціями.

Вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача відкликати оскаржувану
вимогу не знайшли свого підтвердження
під час судового розгляду справи,
оскільки встановлено що вимога
Первомайської ОДПІ від 03 березня 2014
року №Ю-21-25 винесена правомірно, а якщо
податковим органом будуть встановлені
належні обставини щодо відкликання
вимоги, він сам наділений
повноваженнями щодо такого
відкликання.

За таких обставин суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Державного підприємства
"Первомайськвугілля" в особі
відокремленого підрозділу
"Первомайськвантажтранс" до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання недійсною вимоги
про сплату боргу від 03.03.2014 року та
зобов'язання вчинити певні дії,
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 16 травня 2014 року.

Суддя
А.М. Каюда