Справа № 603/257/14-а
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/257/14-а
Провадження № 6-а/603/22/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Монастириська
адміністративну справу

за поданням Відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Тернопільській області,

з участю Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі,
ОСОБА_1

про зміну способу і порядку виконання
рішень

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Тернопільській області та
старший державний виконавець цього
відділу звернулися в Монастириський
районний суд Тернопільської області із
поданням, в якому просять змінити
спосіб і порядок виконання виконавчого
листа №2-а-374/2010 виданого
Монастириським районним судом
Тернопільської області 17.12.2013 року,
резолютивною частиною якого
встановлено: «Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області провести нарахування і виплату
на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 23.03.2010 року до
31.12.2010 року включно, з урахуванням вимог
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період».

В обґрунтування заявленого подання
зазначають, що у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області на виконанні перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-а-374/2010
виданого Монастириським районним
судом Тернопільської області 17 грудня
2013 року.

По даному виконавчому листі державним
виконавцем Відділу винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виникли
труднощі з виконанням судових рішень,
ухвалених у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами.

В поданні посилаються на те, що 15 жовтня
2013 року у відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області надійшов лист Державної
виконавчої служби України, яким
встановлено вжиття заходів щодо
виконання рішень національних судів, в
яких передбачається вжиття заходів
зобов'язального (немайнового)
характеру, які не можуть бути виконані,
шляхом звернення до суду із заявою про
зміну способу і порядку виконання
рішень та зазначає, що у відповідності
до ч. 2 ст. 11 та п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону
України, для примусового виконання
виконавчого листа №2-а-374/2010 виданого
Монастириським районним судом
Тернопільської області 17.12.2013 року слід
змінити спосіб і порядок виконання
рішення шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

Представники відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Тернопільській області в
судове засідання не з'явилися, у
поданні просили про розгляд справи без
їхньої участі.

Представник Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі в судове
засідання не з'явився, начальник
управління суду подав заперечення в
якому просить у задоволенні подання
відмовити, а також просить розглядати
справи у відсутності їх представника.

ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, хоча належним чином
повідомлялась про день, час та місце
розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, про причини неявки суд не
повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС
України неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Дослідивши подані сторонами
докази, з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
вимоги подання та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку щодо відмови в задоволенні
подання з огляду на таке.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року скасовано постанову
Монастириського районного суду від 15
жовтня 2010 року по справі № 2-а-374/10 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі і зобов'язано
відповідача провести нараховання та
виплату на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 23.03.2010 року до 31.12.2010
року включно, із урахуванням вимог ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період.

17 грудня 2013 року Монастириським
районним судом Тернопільської області
з метою примусового виконання
вищевказаної постанови видано
виконавчий лист № 2-а-374/2010.

На підставі зазначеного листа 21 січня
2014 року державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, яка надійшла на адресу
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі 29 січня 2014 року.

Своїм листом Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
Тернопільської області повідомило
відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області, що ОСОБА_1
перераховано пенсію, а щодо
донарахованої суми, яка перевищує
бюджетні призначення на поточний рік,
боржник зазначив, що така виплата буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Як слідує із витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, на підставі зазначеної
інформації 31 січня 2014 року керуючись п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження.

Визначаючись щодо правової
обґрунтованості подання, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Правила цієї статті кореспондуються з
положеннями ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження», де зазначено,
що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання (ч. 1
вказаної статті).

Отже, підставою для застосування
положень ч. 1 ст. 263 КАС України є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Відтак, зміною способу та порядку
виконання судового рішення є прийняття
судом нових заходів з метою реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. При цьому, суд може
змінити порядок і спосіб виконання
судового рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Надаючи правову оцінку доводам
подання, суд вважає, що останнім не
надано жодних доказів щодо наявності
обставин, які ускладнюють виконання
рішення суду, так як і доказів того, що в
разі зміни способу виконання, рішення
буде виконане.

Викладені в поданні вимоги стосуються
в цілому вчинення відповідних дій, які
у випадку їх задоволення, можуть
істотно змінити зміст резолютивної
частини судового рішення, що у
відповідності з діючим законодавством
є недопустимим.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній в постанові від 28 жовтня 2008
року, в якій вказано, що відповідно до
ст.ст. 21, 105, 162, КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

Посилання державного виконавця у
поданні про набрання чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», як
обставини, що зумовлює труднощі у
виконанні рішення суду, є надуманими,
оскільки не підтверджуються жодними
належними та допустимими доказами.

Також суд вважає за необхідне вказати,
що інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 року № 846/12/13-13 на який посилався
відділ примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Тернопільській області в своєму
поданні, відкликаний листом від 11.02.2014
року №173/11/14-14.

Між тим, із матеріалів справи
вбачається, що виконання постанови
суду неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду.

Окрім цього суд вважає, що питання про
стягнення коштів, як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована в
разі виконання рішення
адміністративного суду, повинно
вирішуватися за правилами цивільного
судочинства (правова позиція
Львівського апеляційного
адміністративного суду реєстраційний
номер судового рішення в Єдиному
державному реєстрі судових рішень -
37834367).

Не вважає суд обґрунтованими посилання
Управління Пенсійного фонду в
Монастириському районі Тернопільської
області, в частині можливого виконання
рішення суду лише за умови
фінансування з Державного бюджету
України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції», пункт 68).

Також суд, при розгляді подання, в
частині надання оцінки щодо законності
винесення постанови про закриття
виконавчого провадження, враховує
правову позицію відображену в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 5 вересня 2013 року, згідно з якою
визнано правильними висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
передчасність винесення державним
виконавцем Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції спірної постанови з огляду на
невжиття ним усіх передбачених законом
заходів (накладення на боржника штрафу
тощо) для належного виконання судового
рішення (реєстраційний номер судового
рішення в Єдиному державному реєстрі
судових рішень - 33520880).

Окрім цього, суд змушений зазначити, що
вимоги прохальної частини подання не
відповідають мотивувальній його
частині, оскільки прохальна частина
містить формулювання щодо зміни
способу та порядку виконання
виконавчого листа, чого не передбачено
ні процесуальним законом, ні
законодавством про виконавче
провадження, натомість у мотивувальній
частині мовиться про зміну способу та
порядку виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає безпідставне подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст. 263 КАС України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання рішення по
виконавчому листі №2-а-374/2010 виданого
Монастириським районним судом
Тернопільської області 17.12.2013 року -
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Монастириський районний суд
Тернопільської області шляхом подачі
апеляційної скарги у порядку і строки,
передбачені статтями 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Суддя І. М. Галіян