Справа № 742/790/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 742/790/14
інстанції: Ільченко О.І.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 03 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до управління праці
та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради щодо невиплати
допомоги учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у зв'язку з його звільненням при
ліквідації ПАТ Прилуцький завод
«Білкозин», що є порушенням вимог п. 7
ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради виплатити
ОСОБА_2 допомогу як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, згідно з п. 7 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 20 400,00 грн. шляхом
перерахування цих коштів на особовий
рахунок в Ощадбанку.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 03
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно з вимогами ст. 183-2 апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
(посвідчення серії НОМЕР_1), є інвалідом
2 групи (посвідчення Серії НОМЕР_2).

Позивач працював директором ПАТ
«Прилуцький завод «Білкозин».

Постановою Господарського суду
Чернігівської області від 17 грудня 2012
року ПАТ «Білкозин» було визнано
банкрутом.

24 грудня 2012 року позивача звільнено з
посади директора ПАТ «Прилуцький завод
«Білкозин» за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 27 червня 2013
року ПАТ «Прилуцький завод «Білкозин»
було ліквідовано.

Як зазначає позивач, в травні 2013 року
ліквідатор ПАТ «Прилуцький завод
«Білкозин» надав в управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради документи для
виплати позивачу допомоги у
трикратному розмірі середньомісячної
заробітної плати у разі вивільнення
працівників у зв'язку з ліквідацією
підприємства.

25 грудня 2013 року та 10 січня 2014 року
позивач звертався до відповідача із
заявами про виплату допомоги на
підставі п. 7 ст. 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на що
отримав відмову.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувані дії відповідача вчинені
останнім з дотриманням вимог
законодавства.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли у
зв'язку з відмовою управління праці та
соціального захисту населення
виплатити позивачу, як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, виплатити
допомогу в розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати як
такому, що звільнений у зв'язку з
ліквідацією підприємства.

Компенсації та пільги громадянам,
віднесеним до категорії 1, встановлено
ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з п. 7 ст. 20 цього Закону у разі
вивільнення працівників у зв'язку з
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємства,
установи, організації, скороченням
чисельності або штату працівників їм
виплачується допомога в розмірі
трикратної середньомісячної
заробітної плати.

Таким чином, компенсації та пільги,
передбачені абзацом 2 пункту 7 частини
першої статті 20 Закону, застосовуються
виключно у разі розірвання трудового
договору з працівником з підстав,
зазначених у пункті 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України.

Оскільки, позивача, який має статус
особи, постраждалої внаслідок аварії
на ЧАЕС 1 категорії, звільнено з посади
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України,
останній має право на отримання
допомоги, передбаченої п. 7 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N
936 (далі по тексту - Порядок).

Підпунктом 6 п. 4 вказаного Порядку
передбачено, що виплата допомоги у
трикратному розмірі середньомісячної
заробітної плати у разі вивільнення
працівників у зв'язку з ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, а також збереження за їх
бажанням посадового окладу, тарифної
ставки (окладу) на новому місці роботи
відповідно до пункту 7 частини першої
статті 20, пункту 1 частини першої статті
21, пункту 1 частини першої статті 22
Закону проводиться центрами по
нарахуванню і виплаті соціальних
допомог, управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад (далі - уповноважений орган) за
місцем реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку
соціальні виплати, доплати (види
допомоги), передбачені підпунктами 5 - 13
пункту 4 цього Порядку, проводяться за
місцем основної роботи (служби)
громадян підприємствами, установами,
організаціями (далі - підприємства) та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності без
утворення юридичної особи, установами,
організаціями та військовими
частинами відповідно до розрахункових
даних, поданих до уповноваженого
органу за формою, затвердженою
Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 6 Порядку керівники
підприємств несуть персональну
відповідальність за своєчасність
подання розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів.

Уповноважений орган перевіряє,
реєструє, обліковує розрахунки та
подає органам Казначейства платіжні
документи для здійснення відповідних
видатків, що провадяться в
установленому законодавством порядку.

24 грудня 2012 року позивача звільнено з
посади директора ПАТ «Прилуцький завод
«Білкозин» за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

В травні 2013 року ліквідатор ПАТ
«Прилуцький завод «Білкозин» надав в
управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради документи для виплати позивачу
допомоги у трикратному розмірі
середньомісячної заробітної плати у
разі вивільнення працівників у зв'язку
з ліквідацією підприємства

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 27 червня 2013
року ПАТ «Прилуцький завод «Білкозин»
було ліквідовано.

Обґрунтовуючи законний характер
відмови у здійсненні виплати допомоги
позивачу, відповідач посилається на ту
обставину, що оскільки підприємство, на
якому працював позивач та на рахунок
якого необхідно перерахувати допомогу,
ліквідоване, а тому для виплати
вказаної допомоги позивачу відсутній
механізм.

Колегія суддів вважає такі посилання
відповідача помилковими, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи,
розрахунок допомоги, що підлягає
виплаті позивачу, було подано
ліквідатором підприємства до
управління праці та соціального
захисту до ліквідації підприємства.

Відповідач перерахунок коштів до
ліквідації підприємства не провів.

Виходячи з цього, колегія суддів
приходить до висновку, що
неперерахування коштів до ліквідації
ПАТ «Прилуцький завод «Білкозин»
сталося з вини відповідача, а тому
порушене право позивача на отримання
вказаних коштів необхідно поновити
шляхом зобов'язання управління праці
та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради виплатити
ОСОБА_2 допомогу як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, згідно з п. 7 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 20 400,00 грн. шляхом
перерахування цих коштів на особовий
рахунок в Ощадбанку.

Крім того, пунктом 7 Порядку
передбачено, що виплата компенсацій та
видів допомоги може проводитись через
банківські установи або поштові
відділення.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги відповідача
частково спростовують висновки суду
першої та дають підстави вважати, що
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального та
права, які регулюють спірні
правовідносини, та процесуального
права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, оскаржувану постанову належить
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 160, 183-2, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 03
березня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради щодо невиплати
допомоги учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у зв'язку з його звільненням при
ліквідації ПАТ Прилуцький завод
«Білкозин», що є порушенням вимог п. 7
ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради виплатити
ОСОБА_2 допомогу як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, згідно з п. 7 ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 20 400,00 грн. шляхом
перерахування цих коштів на особовий
рахунок 443438 в Ощадбанку 10024/00312.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі (ч. 5
статті 254 КАС України) та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Головуючий суддя

Парінов А.Б.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.