Справа № 2а-0370/486/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа №
9104/36682/11 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Рожищенської районної
державної адміністрації про визнання
незаконним та скасування
розпорядження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Рожищенської районної державної
адміністрації в якому просила визнати
незаконним та скасувати розпорядження
відповідача № 4-К від 17.01.2011 року про
притягнення її, як начальника відділу
освіти Рожищенської районної
державної адміністрації, до
дисциплінарної відповідальності.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2011
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила
його в апеляційному порядку, вважає
постанову незаконною та
необґрунтованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що 27.12.2010
року контрольно-ревізійним відділом в
Ківерцівському і Рожищенському
районах було надано Акт перевірки
дотримання вимог законодавства при
закупівлі товарів, робіт та послуг за
державні кошти у відділі освіти
Рожищенської РДА у 2009-2010 роках від
20.12.2010 року. Відповідно до даного Акту
було «нібито» виявлено ряд порушень
які були вчинені членами тендерного
комітету відділу освіти та
юрисконсультом відділу освіти при
проведенні відповідних тендерних
закупівель. При цьому в зазначеному
Акті жодним чином не йшлося про
будь-які порушення чинного
законодавства чи посадових обов'язків
допущених нею за вказаний період
діяльності.

Крім того, за наслідками відповідної
перевірки, було складено протокол про
адміністративне правопорушення на
ОСОБА_2, як на особу якою, на думку
перевіряючих, було вчинено порушення
чинного законодавства при закупівлі
товарів та послуг для потреб освітян
району. Вказане провадження у справі
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 закрите у зв'язку з
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Тому вважає, що вказані в Акті
перевірки правопорушення не знайшли
свого підтвердження, оскільки в діях
осіб, які відповідно до Акту вчинили
правопорушення, відсутній склад
злочину, що встановлено судом .

Однак, незважаючи на вище викладені
обставини, 18.01.2011 року її було викликано
до голови РДА де пред'явлено для
ознайомлення розпорядження №4-К від
17.01.2011 року про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, при чому як підстава для вжиття
до неї заходів дисциплінарного
характеру вказувався Лист начальника
контрольно-ревізійного відділу в
Ківерцівському і Рожищенському
районах від 29.12.2010 року №340-13/916.
Зважаючи на той факт, що до 17.01.2011 року
її не було запропоновано надати
будь-які пояснення стосовно вказаних у
листі начальника відділу КРУ фактах, та
й взагалі не стояло питання про
притягнення її до дисциплінарної
відповідальності вона відмовилась від
підписання оспорюваного Розпорядження
оскільки воно є безпідставним,
незаконним та прийнятим з порушенням
процедури.

У ході судового розгляду з'ясувалось,
що заступниками голови РДА ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, а також керівником апарату РДА
ОСОБА_10 було сфабриковано, підписано та
подано до суду у якості доказу Акт від
14.01.2011 року відповідно до якого вона
нібито відмовилась від дачі будь яких
пояснень з приводу виявлених
представниками КРУ порушень
фінансового законодавства при
закупівлі товарів робіт та послуг за
державні кошти. Як засвідчили вказані
особи, які були опитані як свідки під
час судового розгляду, вони особисто
бачили її в проміжок часу з 8 год.00 хв. до
8 год. 30 хв. 14.01.2011 року в кабінеті голови
Рожищенської РДА, та особисто чули, що
вона відмовилась надавати будь-які
пояснення з приводу вказаних вище
фінансових порушень. Однак у вказаний
час вона була присутня в дошкільному
закладі №1 м.Рожищ про що було
здійснено відповідний запис в
контрольно-візитаційній книзі, що
також можуть підтвердити свідки:
завідуюча ДНЗ №1 ОСОБА_6 та медична
сестра ДНЗ №1 ОСОБА_7, а також інші
працівники ДНЗ №1 м.Рожищ.

Однак, в порушення норм КАС України
судом не було з'ясовано всі обставини
по справі та було відмовлено в
задоволенні клопотання, хоча нею чітко
вказувалось, що саме ці особи можуть
вказати на обставини, які підтвердять
той факт, що 14.01.2011 року їй не було
запропоновано надати пояснення щодо
нібито вчинення порушення фінансового
законодавства.

Натомість, судом задоволено клопотання
відповідача по справі відповідно до
якого по справі як свідки були допитані
посадові особи Рожищенської РДА, які
надали неправдиві свідчення з
незрозумілих мотивів та причин, та
свідчення яких судом взято до уваги як
належні докази, незважаючи на той факт,
що на сьогоднішній день вони є прямими
підлеглими голови РДА який і видав
оскаржуване розпорядження.

Крім того, як підставу для відмови в
задоволенні позову суд першої
інстанції посилається на вказану у
запереченнях відповідача позицію, що
її було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності не як простого
працівника, а як державного службовця.
При цьому, суд у постанові посилається
на норми Закону України «Про державну
службу», який, на думку суду, є
спеціальним для державних службовців,
більш детально і ширше конкретизує
порушення, за які можуть притягуватись
до відповідальності державні
службовці.

Однак, судом жодним чином не враховано
той факт, що відповідно до оспорюваного
розпорядження її було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності не за
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить її як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому вона працює, а
за нібито виявлене порушення
фінансового законодавства вчиненого
працівниками відділу освіти РДА
(членами тендерного комітету), відносно
яких на момент прийняття розпорядження
вже було складено протокол про
адміністративне правопорушення, та в
діях яких за рішенням суду не було
виявлено ознак правопорушення.

Відповідно до ст.10, 11 Закону України
«Про державну службу» державний
службовець повинен діяти в межах своїх
повноважень. Він має право вимагати
затвердження керівником чітко
визначеного обсягу службових
повноважень за посадою службовця та
безперешкодно ознайомлюватись з
матеріалами, що стосуються проходження
ним державної служби, в необхідних
випадках давати особисті пояснення.
Такого права вона була позбавлена, в
частині наданні можливості дачі
особистих пояснень. Відповідно до ст.38
цього ж Закону особи, винні у порушенні
законодавства про державну службу,
несуть цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність згідно
із чинним законодавством. Жодної
кримінальної, адміністративної чи
іншого виду відповідальності нею
понесено не було, оскільки в Акті КРУ
взагалі не вказано на її порушення
чинного законодавства чи посадової
інструкції, а лише висловлено окрему
позицію, яка на апелянт вважає
замовною. Відповідно до ст.14 згаданого
вище Закону дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду. Однак, жодних
«спеціальних» дисциплінарних стягнень
передбачених Законом України «Про
державну службу» до неї застосовано не
було.

Таким чином, законодавець чітко
врегульовує питання відповідальності
за вчинене правопорушення державним
службовцем, та крім визначених КЗпП
підстав даним Законом додатково
встановлює обставини притягнення до
дисциплінарної відповідальності
державного службовця за специфічні
порушення порядку проходження
державної служби.

Тому апелянт вважає, що посилання на
норми Закону України «Про державну
службу» як на підставу притягнення до
дисциплінарної відповідальності, як на
норми спеціального закону що
врегульовує та розширює норми Кодексу
законів про працю України в даному
випадку є безпідставним та
необгрунтованим.

Відповідно до ст.ст.1,3 КЗпП України він
регулює трудові відносини всіх
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої
належності, а також осіб, які працюють
за трудовим договором з фізичними
особами. Відповідно до ст.149 КЗпП до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При цьому, при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

В ході судового розгляду відповідачем
по справі не було надано жодного доказу
який би вказував на вчинення нею
проступку чи порушення за яке можна
було б притягнути до дисциплінарної
відповідальності. Єдиним аргументом
відповідача був лист начальника
відділення КРУ в Ківерцівському і
Рожищенському районах, який відповідно
до Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
взагалі не наділений повноваженнями
давати висновок щодо відповідності
займаній посаді того чи іншого
керівника установи чи організації яку
перевіряє КРУ, а також ставити питання
про притягнення такого керівника до
дисциплінарної відповідальності. Крім
того, при винесенні оспорюваного
Розпорядження жодним чином не було
враховано попередню трудову
діяльність, бездоганну репутацію,
нагороди обласної ради, міністерства
освіти та науки тощо, фактично
прийняття даного документа є наслідком
особистих неприязних стосунків по
відношенню до неї голови РДА.

З огляду на зазначене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову по суті
позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням голови Рожищенської
районної державної адміністрації № 59
від 29.08.2005 року ОСОБА_1 призначена на
посаду начальника відділу освіти
райдержадміністрації.
Контрольно-ревізійним відділом в
Ківерцівському і Рожищенському
районах було проведено перевірку
дотримання вимог законодавства при
закупівлі товарів, робіт та послуг за
державні кошти у відділі освіти
Рожищенської РДА у 2009-2010 роках, про що
складено Акт № 340-14/013 від 20.12.2010 року. За
наслідками перевірки начальником
Контрольно-ревізійного відділу в
Ківерцівському і Рожищенському
районах на ім'я голови Рожищенської РДА
було направлено лист «Про результати
ревізії» від 29.12.2010 року № 340-13/916, в
якому ставилось питання про
відповідність займаній посаді
начальника відділу освіти ОСОБА_1, у
зв'язку з допущеними порушеннями. 04
січня 2011 року начальником
Контрольно-ревізійного відділу в
Ківерцівському і Рожищенському
районах на ім'я начальника відділу
освіти Рожищенської РДА ОСОБА_1 за вих.
№ 340-14/001/16 було направлено вимогу «Про
усунення порушень законодавства,
виявлених перевіркою дотримання
відділом освіти вимог законодавства
при закупівлі товарів, робіт та послуг
та державні кошти» до 04.02.2011 року.
Розпорядженням голови Рожищенської
районної державної адміністрації № 4-К
від 17.01.2011 року за порушення
фінансового законодавства, допущення
правопорушень при закупівлі товарів,
робіт та послуг за державні кошти, які
були виявлені Контрольно-ревізійним
відділом в Ківерцівському і
Рожищенському районах начальнику
відділу освіти райдержадміністрації
ОСОБА_1 оголошено догану. Від дачі
письмових пояснень з приводу порушень
фінансового законодавства, допущення
правопорушень при закупівлі товарів,
робіт та послуг за державні кошти, які
були виявлені Контрольно-ревізійним
відділом в Ківерцівському і
Рожищенському районах та від
ознайомлення з розпорядженням голови
Рожищенської РДА ОСОБА_1 відмовилась,
про що свідчать акти відповідно від
14.01.2011 року та від 18.01.2011 року.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно враховано, що згідно
ст. 1 Закону України «Про державну
службу» державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження. Відповідно до
ст. 5 даного Закону державний
службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця. Згідно ст. 10
згаданого Закону основними обов'язками
державних службовців є: додержання
Конституції України та інших актів
законодавства України; забезпечення
ефективної роботи та виконання завдань
державних органів відповідно до їх
компетенції; недопущення порушень прав
і свобод людини та громадянина;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень.

Крім того відповідно до ст. 14 Закону
України «Про державну службу»
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.
Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення. Згідно ст. 147-1
КЗпП України дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. Відповідно до ст.148
КЗпП України дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Даючи оцінку спірним правовідносинам
суд першої інстанції правильно вважав,
що підставою для застосування до
позивача дисциплінарного стягнення
став акт перевірки Рожищенського
відділу освіти, в ході якого
встановлено порушення фінансового
законодавства, допущених при закупівлі
товарів, робіт і послуг за державні
кошти, оскільки контроль за цим,
відповідно до посадової інструкції,
покладається на начальника відділу
освіти, яка здійснює керівництво
відділом, розподіляє обов'язки між
працівниками, очолює та контролює їх
роботу, забезпечує виконання планів з
питань розвитку освіти в районі, підбір
та розтановку кадрів, забезпечує
матеріально-технічну базу установ
освіти в районі, розподілі і
використання бюджету, здійснює
керівництво іншими службами відділу, у
тому числі ОСОБА_1 здійснює контроль та
підписує відповідні документи за
результатами діяльності тендерного
комітету. З актом перевірки позивач
була ознайомлена і ніяких зауважень до
нього не висловлювала. Вимога КРВ про
усунення порушень вимог чинного
законодавства від 04.01.2011 року
позивачем, як начальником відділу
освіти, ні в адміністративному, ні в
судовому порядку оскаржена не була. Із
розпорядженням про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
позивач ознайомлена.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що висновок про
наявність допущених позивачем
порушень вимог чинного законодавства
та посадової інструкції Рожищенської
РДА зроблено по зібраних матеріалах, а
дисциплінарне стягнення застосовано
уповноваженою на те особою, в строки
визначені ст.148 КЗпП України, із
дотриманням вимог ст.149 КЗпП України,
Закону України «Про державну службу».

При цьому суд підставно відхилив
доводи позивача про те, що під час
притягнення до дисциплінарної
відповідальності було порушено
процедуру, що є підставою для
скасування розрядження, так як у
позивача не було відібрано письмового
пояснення, оскільки вказана обставина
повністю спростована в ході судового
розгляду справи наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема, показами
допитаними судом першої інстанції
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те,
що на підставі доручення голови
райдержадміністрації вони намагались
відібрати пояснення у ОСОБА_1 з приводу
виявлених порушень, на що остання
категорично відмовилась дати такі, про
що відповідно складено письмовий акт
від 14.01.2011 року.

З урахуванням зазначеного суд
обґрунтовано у задоволенні позову
відмовив.

Враховуючи зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року по справі № 2а/0370/486/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 08.05.2014
року