Справа № 2а-22388/09/0570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
м. Київ К/9991/12284/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011

у справі №2а-22388/09/0570

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011, позов задоволено. Визнано
протиправними податкові
повідомлення-рішення Артемівської
ОДПІ №/0 від 06.07.2009 про визначення
податкового зобов?язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 33456,22 грн.,
№/1 від 03.08.2009, №000851742/2 від 09.10.2009
про визначення податкового
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 33455,92 грн., №/2
від 09.10.2009 про визначення податкового
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 516,3 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального
права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена виїзна планова
перевірка з питань дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2007 по 31.03.2009, за результатами якої
складено акт № 2338/1742/НОМЕР_1 від 22.06.2009.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення абз. 1, 2 ст. 13
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», п.5.1, пп.5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю на загальну суму 34062,86 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
06.07.2009 про визначення позивачу
податкового зобов?язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 33456,22
грн.

За результатами апеляційного
узгодження податковим органом
прийняті 03.08.2009 податкове
повідомлення-рішення № /1 про
визначення позивачу податкового
зобов?язання з податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 33455,92 грн., 09.10.2009
податкові повідомлення-рішення №
/2 про визначення позивачу
податкового зобов?язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 516,3 грн.
та № /2 про визначення
податкового зобов?язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 33455,92
грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Порядок оподаткування доходів
фізичних осіб-підприємців
визначається Законом України «Про
оподаткування доходів фізичних осіб»,
ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок громадян», а також Законом
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

У відповідності до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
цього Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 зазначеного
Закону встановлено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
08.01.2008 та 02.01.2009 були укладені договори
з надання позивачу послуг з ведення
оперативного та податкового обліку і
складання звітності в 2008 та 2009 роках. На
виконання цих договорів ФОП ОСОБА_4
були надані зазначені послуги та
отримана за них оплата.

03.09.2008 між позивачем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 укладений
договір № 11, за умовами якого остання
зобов?язалась надати позивачу послуги
з перевірки відповідності порядку
формування доходів, витрат та
зобов?язань з податку на додану
вартість вимогам діючого
законодавства за період з 01.01.2008 по
31.12.2008, з перевірки відповідності
діяльності позивача вимогам митного та
господарського законодавства, оцінки
правильності дій позивача за фактом
нарахування податку з доходів
податковим органом відповідно до акту
№ 464/1742//ДСК від 27.02.2008, надавати
консультації з питань оподаткування, в
тому числі з організації податкового
обліку та податкової звітності з
наданням законодавчої бази з даного
питання з урахуванням змін
законодавства. Факт надання
вищенаведених послуг позивачу та
здійснення оплати позивачем за ці
послуги підтверджуються первинними
документами, у т.ч. актами
приймання-передачі та платіжними
документами.

Судова колегія погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що договори, укладені між позивачем та
вищезазначеними підприємцями, є
такими, що пов?язані з господарською
діяльністю позивача, а тому понесені
позивачем за такими договорами витрати
правомірно включені до складу валових
витрат.

При цьому враховується, що абзацом
другим пп.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» прямо передбачено, що
витрати на проведення аудиту,
включаючи проведення добровільного
аудиту за рішенням платнику податку,
включаються до складу валових витрат.

Не можуть бути підставою для інших
висновків доводи касаційної скарги
відповідача про не підтвердження
заявником зв?язку понесених витрат на
придбання зазначених послуг з його
господарською діяльністю, з тих
підстав, що виключно факт одержання
доходу може бути підставою для
включення видатків до валових витрат
звітного періоду, оскільки
визначальною підставою віднесення тих
чи інших витрат підприємства до складу
валових витрат є їх призначення для
використання у господарській
діяльності підприємства.

Зі змісту підпункту 1.32 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» вбачається, що
господарська діяльність - це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Разом з тим, неотримання доходу від
окремої господарської операції не
свідчить про те, що така операція не
пов'язана з господарською діяльністю
платника, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати дохід від конкретної
операції.

Щодо висновків податкового органу про
порушення позивачем абз. 1, 2 ст. 13
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», а саме, включення до складу
валових витрат за 1 квартал 2009 року
витрат, пов?язаних з придбанням
товарно-матеріальних цінностей, не
пов?язаних з одержанням доходу у
звітному кварталі, то суди попередніх
інстанцій їх безпідставність
обґрунтовували тим, що нарахування
податкового зобов?язання здійснено
податковим органом за 1 квартал 2009
року, який не є податковим періодом з
податку з доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницькою діяльністю у
розумінні Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Такі висновки судів попередніх
інстанцій підтверджуються висновком
судової економічної експертизи та не
спростовані податковим органом.
Касаційна скарга відповідача також не
містить заперечень щодо звітного
податкового періоду для платників
податку на доходи фізичних осіб.

За встановлених обставин підстав для
скасування постановлених у справі
рішень суду першої та апеляційної
інстанції, з мотивів наведених у
касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області відхилити,
а постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту проголошення. Заява про
перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун