Справа № 804/3620/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
03 квітня 2014 р. Справа № 804/3620/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді при секретарі
Захарчук Н. В. Кузнецов С.М.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Унтер" до Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії, -
11 березня 2014 року Приватне
підприємство «Унтер» (далі - ПП «Унтер»,
позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (далі - Західна ОДПІ м. Харкова,
відповідач), в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області по проведенню документальної
невиїзної позапланової перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛП-2012», за
результатами якої складено Акт від
30.08.2013р. №50/20-33-22-03-07/38278790 про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛП-2012» (), щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
січень - травень 2013р.
- визнати протиправними дії Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області щодо коригування (виключення)
на підставі Акту від 30.08.2013р.
№50/20-33-22-03-07/38278790 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛП-2012» (), щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
січень - травень 2013р., з електронної
бази даних «Автоматизована система
співставлення Інформаційної системи
Міністерства доходів і зборів України
«Податковий блок» та інших електронних
баз та систем даних, суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які були
визначені ТОВ «БЛП-2012» у податкових
деклараціях за період січень 2013 р.
- зобов'язати Західну об'єднану
державну податкову інспекцію м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області відновити в
електронній базі даних
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок», та в будь-яких інших електронних
базах та системах даних, показники
податкової звітності ТОВ «БЛП-2012», код
ЄДРПОУ 382787 90, зазначених останнім в
податкових деклараціях з січня 2013р. -
В обґрунтування позову зазначено, що ПП
«Унтер», який є правонаступником ТОВ
«БЛП - 2012» отримало від Західної
об'єднаної Державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області Акт від 30.08.2013р. №50/20-33-22-03-07/38278790
про неможливість проведення
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «БЛП-2012»
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
січень - травень 2013р.
В зазначених висновках відповідачем
зазначено, що за період січень - травень
2013 року діяльності ТОВ «БЛП-2012» має
наступні ознаки нереальності
здійснення: 1.відсутність рух активів,
зобов'язань чи власного капіталу у
процесі здійснення господарської
операції-відсутні фізичні, технічні та
технологічні можливості до вчинення
задекларованих господарських
операцій, а саме: відсутній
кваліфікований персонал; незначний
штат працюючих осіб при тому, що
статутна діяльність потребує участі
більшої кількості людей, в т.ч. за
спеціальною освітою! відсутні основні
фонди (за умови, що вони необхідні для
здійснення операцій), у тому числі:
транспортні засоби, приміщення для
зберігання товарів, платник не
знаходиться за місцем знаходження
(фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку) при відсутності
укладених договорів оренди інших
приміщень. 2.Відсутність зв'язку між
фактом придбання товарів (робіт,
послуг), спорудження основних фондів,
імпортом товарів (робіт, послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку - придбання послуг,
використання яких не може мати
позитивного впливу на результати
господарської діяльності платника
податків; 3. здійснення господарських
операцій з використанням суб'єктів
господарювання, які мають ознаки
фіктивності, діяльність яких
спрямована на здійснення операцій з
надання податкової вигоди покупцям
підприємства та далі по ланцюгу
постачання, з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, з використанням
контрагентів, які не виконують свої
податкові зобов'язання...».
Приватне підприємство «Унтер» не
погоджується з діями відповідача щодо
проведення зустрічної звірки,
складення Акту та щодо викладеними в
Акті висновками, оскільки вони є
протиправними а вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі. Адміністративний позов
підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Надав до суду
клопотання про розгляд справи без
участі, та письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких пояснив
Західною ОДПІ не вчинено дій, які
виходили за межі наданих повноважень, а
складання оскаржуваного акуту не
порушує охоронюваних законом прав та
Відповідач зазначає, що картка
особового рахунку ПП «Унтер» абсолютно
правильно відображає фактичний стан
платежів до бюджету. Ніяких змін до них
співробітниками Західної ОДПІ не
вносилось, сам по собі Акт як результат
реалізації контролюючим органом своїх
повноважень не зобов'язує позивача
вносити зміни до бухгалтерського чи
податкового обліку, коригувати суми
податкових зобов'язань чи податкового
Відповідач у своїх письмових
запереченнях зазначає, що жодних
коригувань у податковій звітності,
задекларованих ПП «Унтер» у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість, за результатами складання
Акту, результат якої викладено в Акті
від 28.01.2014 р. №53/20-33-22-3-07/1483774 в системі ІС
«Податковий блок» співробітниками
Західної ОДПІ не здійснювалось.
У зв'язку з тим, що ніякого виключення
даних податкової звітності,
задекларованого ТОВ «Унтер» за
результатами зустрічної звірки, що
оскаржують ся не здійснювалось, то і
відновлення в базі показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, які задекларував платник
податків є об'єктивно неможливим.
З огляду на вищевикладене, відповідач
вважає, що він діяв правомірно та не
порушуючи вимоги чинного
законодавства, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.
Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС
України, надає суду можливості
проводити подальший розгляд справи в
порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ПП «Унтер»,
який є правонаступником ТОВ «БЛП - 2012»
отримало від Західної об'єднаної
Державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області Акт
від 30.08.2013р. №50/20-33-22-03-07/38 2 7 8 7 90 про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛП-2012» (), щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
січень - травень 2013р.
Виходячи зі змісту п.1.1. ст.1 Податкового
кодексу України відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 року
врегульовано положеннями Податкового
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1
статті 62 Податкового кодексу України
податковий контроль здійснюється,
зокрема, шляхом перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
Пунктом 73.5 ст.73 Податкового кодексу
України органам державної податкової
служби з метою отримання податкової
інформації надано право проводити
зустрічні звірки даних суб'єктів
господарювання щодо платника податків.
Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів І
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснюватися між ними, для з'ясування
їх реальності га повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.
Суд зазначає, що правовідносини з
приводу проведення податковими
органами зустрічних звірок платників
податків урегульовані нормами Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010р. №1232 (далі
- Порядок №1232).
Згідно п. п. 1, 2 Порядку № 1232 зустрічна
звірка полягає у зіставленні даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
Зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.
Суд зазначає, що відповідач,
констатувавши в актах неможливість
проведення зустрічної звірки позивача,
зробив висновок про не підтвердження
господарської діяльності ПП «Унтер».
З системного аналізу норм Порядку № 1232,
а також п. п. 5,6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
податкового органу відносно
правильності справляння платником
податків сум податків та зборів за
відображеними в податковій звітності
показниками господарських операцій
можуть бути викладені виключно в акті
перевірки або довідці зустрічної
звірки. Чинним законодавством не
передбачено відображення таких
суджень в акті про неможливість
проведення перевірки або акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки, де мають зазначатись лише
обставини, котрі спричинили таку
Суд вважає, що відображення в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки суджень податкового органу по
суті проведених платником податків
господарських операцій суперечить
закону, який не передбачає такого
порядку дій суб'єкта владних
Крім того, з приводу викладеного в акті
судження суб'єкта владних повноважень
про те, що правочини між ПП «Унтер» та
контрагентами-покупцями/постачальника
ми здійснені без мети настання
реальних правових наслідків, суд
Згідно п. 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України № 984
від 22.12.2010 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
Таким чином, в Акті про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, оскільки
додатком 3 до Методичних рекомендацій
(затверджених Наказом № 236) чітко
встановлений зразок форми акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, яким
взагалі не передбачено необхідність
робити висновок щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій платником податків.
Водночас, Акт відповідача не містить
всієї інформації, передбаченої
вказаним зразком форми акту та навпаки
містить інформацію, що не передбачена
цим зразком акту, зокрема, висновки про
не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин
позивача з контрагентами.
Також, за своїм змістом оскаржуваний
Акт не є актом про неможливість
проведення зустрічної звірки позивача
з контрагентами, а фактично є актом про
проведення документальної перевірки
позивача, яка у спосіб визначений
законодавством не проводилась. У
зв'язку з чим, зазначені обставини
вказують на те, що посадова особа
відповідача при складанні Акту діяла
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
Відповідно до ст. 19 Конституції України
«...правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та способом, передбаченими
Конституцією і законами України».
Стаття 21 ПК України свідчить «Посадові
особи контролюючих органів
зобов'язані: дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами; забезпечувати сумлінне
виконання покладених на контролюючі
органи функцій; забезпечувати
ефективну роботу та виконання завдань
контролюючих органів відповідно до їх
повноважень; не допускати порушень
прав та охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
Беручи до уваги вищенаведене, суд
вважає, що відповідачем при вчиненні
дій по проведенню зустрічної звірки ПП
«Унтер» не дотримано встановленого
Податковим кодексом України порядку.
Окрім цього, підставою для зробленого
податковим органом висновку про нібито
порушення позивачем податкового
законодавства та нікчемність операцій
підприємства, вказується про нібито
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного перо сану, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень та транспортних засобах.
Водночас, в самому Акті не зазначено,
які саме операції не могли бути
здійснені підприємством, та не вказані
обґрунтування такого висновку.
Фактично, висновок про неможливість
ведення господарської діяльності
об'єктивно не доказаний та зроблений
ревізором-інспектором лише на
припущеннях. При цьому при перевірці не
прийняті до уваги первинні
бухгалтерські документи ПП «Унтер»,
які й підтверджують саме реальність
господарської діяльності позивача та
спростовують неправомірні висновки
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що
єдиною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами податкової перевірки, які б
факти в цьому акті не були відображені.
Вказані ж в актах податкових органів
недоліки, допущені підприємствами при
оформленні документів і що стосуються
договорів, укладених між сторонами, не
є підставою для визнання правочинів
нікчемними, з урахуванням ч. 2 ст. 215 ЦК
України, оскільки чинне законодавство
України не встановлює таких підстав
нікчемності правочину.
Також, відповідно до ст.ст. 10, 20 ПК
України, податковому органу не надано
жодного права чи/або обов'язку
встановлювати в актах перевірок
нікчемність правочинів, укладених чи
неукладених суб'єктами господарювання
при перевірці їх господарської
Згідно частин 2, 3 статті 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Визнання
правочину недійсним судом не
вимагається лише у тому випадку, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).
Згідно статті 228 ЦК України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним. Правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Твердження відповідача стосовно
недійсності (нікчемності) договорів,
укладених товариствами не відповідає
дійсності, оскільки вищевказані
договори укладені з дотриманням усіх
вимог, передбачених Цивільним
законодавством (статті 203 ЦК України), з
додержанням обов'язкових умов
дійсності правочину, з волевиявленням
сторін, зміст цих договорів не
суперечить актам цивільного
законодавства, договори мають печатки
підприємств та підписи уповноважених
осіб, сторін за договором, які мають
необхідний об'єм цивільної
право-дієздатності, тому у будь - якому
випадку такі договори створюють
реальне настання правових наслідків,
Укладені договори не можуть порушувати
публічний порядок, оскільки, згідно із
частиною першою статті 228 Цивільного
Кодексу України, порушення публічного
порядку це порушення конституційних
прав і свобод людини і громадянина,
знищення, пошкодження майна фізичної,
юридичної осіб, держави.
Установчі документи позивача не
визнано недійсними, податкова
звітність подавалась до органів
державної податкової служби
відповідно до діючого законодавства,
державна реєстрація товариства не
скасована, від оподаткування прибутки
та доходи не приховувались, договори не
суперечать цілям юридичної особи,
зазначеним у законі, що регулює її
діяльність, тому не має жодних підстав
вважати договори недійсними
Як вбачається із змісту Акту перевірки,
висновок відповідача про нікчемність
правочину є необгрунтованим, оскільки
ним не наведено жодної підстави та не
надано належних доказів вважати
укладені позивачем угоди - нікчемними
правочинами. Відповідно до частин 1, 5
статті 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства та
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним. Жодний із правочинів
зазначений в Акті перевірки до
теперішнього часу не визнаний
недійсним у судовому порядку.
Згідно статті 216 ЦК України до моменту
визнання правочину недійсним або
нікчемним правові наслідки, а саме те,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю - не
настають. За таким, викладені
відповідачем в Акті перевірки висновки
про відсутності у позивача об'єктів,
які підпадають під визначення статей 3,
4, 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.94 р. №
334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР) із змінами
та доповненнями та визнання даних,
відображених у деклараціях за
перевіряємий період недійсними - не
відповідають вимогам статей 215, 216 ЦК
Крім того, податкове законодавство не
надає права податковому органу
визнавати дані, які відображаються
суб'єктами підприємницької діяльності
у податкових деклараціях за
перевіряємий період недійсними.
Згідно ст. 204 ЦК України «Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним».
Як вказано у абзаці 2, п. 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 6
листопада 2009 року N 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», -
«Вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору... У цьому
разі в резолютивній частині судового
рішення суд вказує про нікчемність
правочину...».

Отже, якщо відповідач бажає встановити
факт, що які - небудь договори є
нікчемними, то він повинен довести це у
суді, відносно чого суд повинен винести
відповідне рішення.

Також, відповідно до Інструкції «Про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби»,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації від 18.07.2005 №
276, облік, контроль і складання
звітності щодо платежів, що надходять
до бюджету, здійснюється органами
державної податкової служби з
використанням автоматизованої
інформаційної системи, що забезпечує
єдиний технологічний процес введення.

З метою обліку нарахованих і сплачених
сум платежів до бюджету органами
державної податкової служби на кожний
поточний рік відкриваються особові
рахунки за кожним платником та кожним
видом платежу, які повинні
сплачуватися такими платниками. У
картках особових рахунків платників
податків на дату проведення останньої
облікової операції підбиваються
підсумки за всіма графами карток
особових рахунків з початку місяця та з
початку року (крім граф, що
відображають сальдо розрахунків з
бюджетом). На кінець місяця після
проведення останньої операції
здійснюється запис вказаних
підсумкових рядків до особового
рахунку. Податковий борг платника
податків, зборів (обов'язкових
платежів) обліковується в картках
особових рахунків, що ведуться
підрозділом адміністрування облікових
показників та звітності органу
державної податкової служби у порядку,
визначеному цією Інструкцією. Для
контролю за погашенням податкового
боргу та застосуванням передбачених
нормативно-правовими актами заходів з
його ліквідації за запитами
підрозділів органу державної
податкової служби підрозділом
адміністрування облікових показників
та звітності формуються відомості про
платників, що мають податковий борг.
Зазначені відомості формуються на дату
запиту для подальшої передачі вказаним
підрозділам в електронному вигляді. На
суми податкового боргу підрозділом
забезпечення податкових зобов'язань
органами державної податкової служби
формуються податкові вимоги за формою
та в порядку, затвердженими наказом ДПА
України від 03.07.2001 № 266 «Про
затвердження Порядку направлення
органами державної податкової служби
України податкових вимог платникам
податків». Податкові вимоги формуються
засобами програмного забезпечення на
підставі облікових даних карток
особових рахунків платників податків
та реєструються у реєстрі виданих
податкових вимог за кожним боржником
окремо.

Наведені положення законодавства
дають підставу для висновку про
наявність у платника податків
матеріально-правового інтересу в тому,
щоб дані карток особових рахунків
правильно відображали фактичний стан
платежів до бюджету.

Крім того, відповідно до Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31.12.2008 року № 827
за відсутності зауважень до оформлення
податкової звітності вона
реєструється і вважається прийнятою.
Обробка та занесення інформації до
електронних баз виконується
підрозділом ведення та захисту
податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

Отже, з наведених нормативних актів
вбачається, що обов'язок платника
податків подати декларацію з ПДВ
узгоджується з обов'язком податкового
органу прийняти таку декларацію та, при
відсутності зауважень до її
оформлення, відобразити показники цієї
декларації у відповідних базах
податкової звітності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань конкретного
платника податків, які відображаються
в Деталізованій базі співставлення,
формуються на підставі показників,
поданих таким платником податків
податкових декларацій з ПДВ з додатком
№ 5, і повинні їм відповідати.

Крім того, суд звертає увагу не те, що
відповідач у своїх письмових
запереченнях вказував на те, що жодних
коригувань у податковій звітності,
задекларованих ПП «Унтер» у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість, за результатами складання
Акту, результат якої викладено в Акті
від 28.01.2014 р. №53/20-33-22-3-07/1483774 в системі ІС
«Податковий блок» співробітниками
Західної ОДПІ не здійснювалось.

Однак суд не погоджується з
поясненнями відповідача, оскільки
позивачем спростовано вказані
твердження та надано до суду документи,
які підтверджують діяльність
відповідача, а саме: коригування даних
в електронній базі «Автоматизована
система співставлення Інформаційної
системи Міністерства доходів і зборів
України «Податковий блок».

Суд вважає, що самостійна зміна
відповідачем в Деталізованій базі
співставлення показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань
позивача на підставі акту перевірки,
без прийняття податкового
повідомлення-рішення без зміни цих
показників самим позивачем шляхом
подання декларацій (розрахунків)
порушує права та інтереси позивача,
оскільки позивач, як платник податків,
має право розраховувати на те, що
задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що дії податкового органу по
виключенню з електронної бази даних
«Автоматизована система співставлення
інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» задекларованих платником
податків показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань в
даному випадку є протиправними,
оскільки відображення таких
відомостей з урахуванням того, що такі
відомості повинні співпадати з
показниками у податковій декларації
платника податку, фактично формує
податкові зобов'язання на майбутнє, а
отже спричиняє реальні зміни майнового
стану такого платника, а належним
способом захисту прав та інтересів
платника податків повинно бути
відновлення в цій базі таких
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань, які
задекларував платник податків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує судові витрати позивачу
згідно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
підприємства «Унтер» до Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області щодо коригування (виключення)
на підставі Акту від 30.08.2013р.
№50/20-33-22-03-07/38278790 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛП-2012» (), щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
січень - травень 2013р., з електронної
бази даних «Автоматизована система
співставлення Інформаційної системи
Міністерства доходів і зборів України
«Податковий блок» та інших електронних
баз та систем даних, суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які були
визначені ТОВ «БЛП-2012» у податкових
деклараціях за період січень 2013 р. -
травень 2013р.

Зобов'язати Західну об'єднану державну
податкову інспекцію м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області відновити в
електронній базі даних
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок», та в будь-яких інших електронних
базах та системах даних, показники
податкової звітності ТОВ «БЛП-2012», , зазначених останнім в
податкових деклараціях з січня 2013р. -
травень 2013 р.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Присудити з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «Унтер» судовий збір в
розмірі 48, 72 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили станом на
03.04.2014 р. Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді Н.В. Захарчук
Н.В. Захарчук В.В. Кухар