Справа № 810/1860/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року 810/1860/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - Антонової Г.І.,

представника відповідача - Мацюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «САЛМО ФИШ» до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

19 березня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «САЛМО ФИШ» (ТОВ
«САЛМО ФИШ», товариство) із позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ДПІ, Інспекція) про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень.

Зазначали, що платник податків має
право на включення суми від'ємного
значення між податковим зобов'язанням
та податковим кредитом до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду; при цьому,
законодавчо не передбачено
обов'язковість вибору саме проведення
відшкодування податку на додану
вартість платником, який має на це
право. Стверджували, що позивач
правомірно та у відповідності до
закону відобразив дані податкового
обліку у податкових деклараціях із
податку на додану вартість. Звертали
увагу і на встановлений у судовому
порядку факт протиправної відмови у
прийнятті уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість з виправленням
самостійно виявлених помилок за
серпень 2013 року. Вказали на доцільність
розгляду заявлених вимог у одному
провадженні, оскільки оскаржувані
повідомлення-рішення випливають із
одних і тих самих правовідносин та сум
податку на додану вартість, що
послідовно переносились із одного
податкового періоду в інший.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Податкового кодексу України
та невідповідність висновків Актів
перевірки дійсним обставинам, з
урахуванням збільшених позовних вимог,
просили визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення №, №,
№ від 21 жовтня 2013 року; № від
13 листопада 2013 року; №, № від
31 січня 2014 року; № від 25 лютого 2014
року.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача позову не
визнав, стверджував, у тому числі і в
письмових запереченнях, що виявлені у
ході проведених перевірок порушення
належним чином відображені в Актах,
складених за їх наслідками, і є
достатньою підставою для прийняття
оскаржуваних повідомлень-рішень, у
зв'язку із чим просив відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
інші докази, зокрема письмові, що
містяться в матеріалах справи, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
«САЛМО ФИШ» є юридичною особою,
зареєстроване 31 березня 2011 року
Бориспільською районною державною
адміністрацією Київської області, має
свідоцтво платника податку на додану
вартість (а.с.69-79), тобто є суб'єктом
господарської діяльності.

Так, 27 вересня 2013 року проведено
камеральну перевірку даних товариства
«САЛМО ФИШ», задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість, зокрема декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року (поданої 15 серпня 2013 року) та за
серпень 2013 року (поданої 19 вересня 2013
року) із додатками, які є невід'ємною
частиною цих декларацій.

За результатами перевірки складено Акт
№159/20-2/37644484 від 27 вересня 2013 року
(а.с.20-25), за висновками якого товариство
порушило: пункт 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, у зв'язку
із чим занизило суму бюджетного
відшкодування за липень 2013 року на 300698
грн. та завищило показник р. 24 «залишок
суми від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету поточного
звітного податкового періоду» по
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року на 300698 грн.;
пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового
кодексу України, через що занизило суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками звітного періоду
за серпень 2013 року на 172148 грн.

На підставі вказаного Акта прийнято
такі податкові повідомлення-рішення
від 21 жовтня 2013 року:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання із податку на додану
вартість на 172148 грн. та нараховано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
43037 грн. (а.с.14);

- №, у якому визначено суму
заниження бюджетного відшкодування на
300698 грн. (а.с.15);

- №, яким визначено суму завищення
від'ємного значення податку на додану
вартість на 128550 грн. (а.с.14зв.).

При цьому, в перерахованих
повідомленнях-рішеннях вказано на
порушення позивачем пункту 198.6 статті
198 Податкового кодексу України.

Також, 31 жовтня 2013 року проведено
камеральну перевірку декларації
підприємства з податку на додану
вартість за звітний податковий період
«вересень 2013 року» із додатками,
поданої 21 жовтня 2013 року №, за
результатами якої складено Акт
№199/22-2/37644484 від тієї ж дати (а.с.26-29).

За висновками цього Акта ТОВ «САЛМО
ФИШ» завищило залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного періоду по
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2013 року на 315129 грн.
У змісті Акта перевірки констатовано
порушення пунктів 200.1, 200.4 статті 200
Податкового кодексу України.

На підставі Акта перевірки від 31 жовтня
2013 року, Інспекцією прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 13
листопада 2013 року, яким визначено суму
завищення від'ємного значення податку
на додану вартість на 315129 грн. (а.с.16).
Знову ж таки вказано на порушення
товариством пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України.

Крім того, у період з 13 січня по 17 січня
2014 року проведено документальну
невиїзну перевірку ТОВ «САЛМО ФИШ» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних періодів за
жовтень 2013 року та складено Акт
№12/15-2/37644484 від 17 січня 2014 року. За
результатами такої перевірки
констатовано завищення суми
бюджетного відшкодування у
деклараціях з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року на 310953,00
грн. та завищення суми залишку
від'ємного значення на 4176,00 грн.; також
частково підтверджено суми, що
підлягають бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних періодів в розмірі 23523,00 грн.
(а.с.30-33).

На підставі Акта перевірки від 17 січня
2014 року винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № від 31 січня 2014 року, яким
визначено суму завищення бюджетного
відшкодування у розмірі 310953 грн. та
штрафні (фінансові) санкції у сумі 155476,50
грн. (а.с.17);

- № від 31 січня 2014 року, у якому
зазначено суму зарахованого завищення
від'ємного значення, яка була врахована
у зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
періоди у розмірі 4176,00 грн. (а.с.18).

З'ясовано, що 30 жовтня 2013 року позивач
звернувся із скаргою на податкове
повідомлення-рішення № від 21
жовтня 2013 року у порядку
адміністративного оскарження (а.с.63). За
результатами розгляду такої скарги
Головним управлінням Міндоходів у
Київській області прийнято рішення
№287/10/10-36-10-01-206/1028 від 7 лютого 2014
року (а.с.67-68,90-91), яким скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 21 жовтня 2013 року в частині
визначення грошового зобов'язання у
сумі 1086 грн. із податку на додану
вартість та 271,50 грн. застосованих
штрафних санкцій.

У зв'язку із тим, що у решті згаданого
вище повідомлення-рішення
донараховані зобов'язання залишені без
змін, а податкове повідомлення-рішення
№ від 21 жовтня 2013 року
після часткового скасування стало
нечинним, 25 лютого 2014 року прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким визначено зобов'язання за
основним платежем у сумі 171062 грн. та
штрафні санкції у розмірі 42765,50 грн. із
податку на додану вартість на суму
зобов'язань, вимоги щодо скасування
яких у скарзі залишені без задоволення
(а.с.89).

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що у
повідомленні-рішенні № у графі
«на підставі акта перевірки» вказано
номер рішення Головного управління
Міндоходів у Київській області від 7
лютого 2014 року, оскільки бланки для
податкового повідомлення-рішення є
єдиними, а у цьому випадку мало місце
часткове скасування попереднього
повідомлення-рішення, у зв'язку із чим
воно стало нечинним, разом із тим на
нескасовану суму зобов'язань було
сформоване нове, підставою чого
слугувало вказане вище рішення
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

Крім того, постановою Київського
окружного адміністративного суду від 30
грудня 2013 року у справі №810/6796/13-а за
позовом ТОВ «САЛМО ФИШ» до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області визнано протиправними дії ДПІ
щодо відмови у прийняті уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість з
виправленням самостійно виявлених
помилок за податковий період «серпень
2013 року» до декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року з
додатками, які подані ТОВ «САЛМО ФИШ» 14
жовтня 2013 року; зобов'язано Інспекцію
прийняти такий уточнюючий розрахунок
(а.с.92-95). Вказана постанова суду першої
інстанції залишена без змін згідно
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року, і, відповідно, набрала законної
сили (а.с.96-99).

Судом, з урахуванням досліджених
доказів, встановлено, що підставою для
констатації порушень податкового
законодавства у випадку, який
розглядається, під час перевірки 27
вересня 2013 року, стало твердження
Інспекції про обов'язок заявлення до
бюджетного відшкодування від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання звітного (податкового)
періоду та сумою податкового кредиту
такого періоду.

Так, позивач, у цьому випадку, прийняв
рішення про зарахування належної йому
суми бюджетного відшкодування із
податку на додану вартість у зменшення
податкових зобов'язань у наступних
податкових періодах. Таке рішення було
відображене у податкових деклараціях
ТОВ «САЛМО ФИШ», на підтвердження чого
подано копії податкових декларацій з
податку на додану вартість з додатками
№1, №2, №5 (розрахунком коригування сум
податку на додану вартість; довідкою
про залишок суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманому у
звітному податковому періоді та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду; розшифровкою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів) за
липень 2013 року (а.с.35-40); серпень 2013 року
(а.с.41-45); жовтень 2013 року (а.с.46-51, 57-60);
вересень 2013 року (а.с.52-56) із доказами
прийняття таких документів податковим
органом
(а.с.39зв.,40,44зв.,45,45зв.,49,49зв.,51зв.,54,54зв.,61-62
).

У судовому засіданні представник
відповідача не зміг пояснити
висловлений під час перевірки
посадовими особами Інспекції
імперативний обов'язок декларування
відповідного від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання звітного (податкового)
періоду та сумою податкового кредиту
такого періоду саме як бюджетного
відшкодування, а також чому
відповідний платник податку не міг
скористатися правом на зарахування
належної йому суми бюджетного
відшкодування із податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань наступних податкових
періодів.

При цьому, судом з'ясовано, що такі
висновки податкового органу,
відображені у Акті камеральної
перевірки від 27 вересня 2013 року, у
сукупності із неврахуванням
відомостей в уточнюючому розрахунку
податкових зобов'язань за податковий
період «серпень 2013 року», потягнули за
собою і висновки про порушення норм
Податкового кодексу України під час
проведення камеральної перевірки 31
жовтня 2013 року та документальної
невиїзної перевірки у січні 2014 року.

Також представником ДПІ не надано
відповідь і про підстави посилання у
повідомленнях рішеннях №,
№, № від 21 жовтня 2013 року,
№ від 13 листопада 2013 року на
порушення пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, у той час
як у Актах, на підставі яких вони
прийняті, зафіксовано порушення статті
200 цього ж кодексу.

Судом з'ясовано і те, що податковий
орган не ставить під сумнів підстави
виникнення податкового кредиту за
відповідні періоди, лише стверджує
неправильність відображення
відповідних показників у
досліджуваних деклараціях та
необхідність віднесення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання звітного (податкового)
періоду та сумою податкового кредиту
виключно для бюджетного відшкодування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
такого.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як закріплено у пункті 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Держаного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1
вказаної статті, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим розділом. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (пункти
200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу
України).

За правилами пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно із пунктом 200.6 статті 200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Як визначено у пункті 200.7. статті 200
Податкового кодексу України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

За положеннями пункту 200.14. статті 200
Податкового кодексу України якщо за
результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки контролюючий орган виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган:
а) у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної контролюючим
органом за результатами перевірок,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною контролюючим органом за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування; в) у разі з'ясування
за результатами проведення перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови в
наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, Податковим кодексом
України закріплено право платника
податку щодо розпорядження належною
йому сумою бюджетного відшкодування,
зокрема, він може, альтернативно, як
прийняти рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, так і про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів.

Окрім того, у Податковому кодексі
України передбачено і те, що якщо за
результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки контролюючий орган виявляє
факт заниження суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленої у
податковій декларації, тоді
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її у зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

У зв'язку із цим, висновок податкового
органу про порушення норм податкового
законодавства, які виявилися у
заниженні суми бюджетного
відшкодування із податку на додану
вартість та завищенні залишку суми
від'ємного значення попереднього
звітного періоду, є таким, що не
узгоджується із положеннями статті 200
Податкового кодексу України

До того ж, підстави виникнення
податкового кредиту із податку на
додану вартість у позивача і його
розмір у випадку, який розглядається,
під сумнів не ставились.

Суд також враховує встановлений
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, обов'язок для ДПІ прийняти
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість з виправленням самостійно
виявлених помилок за податковий період
«серпень 2013 року» до декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2013 року з додатками, які подані ТОВ
«САЛМО ФИШ» 14 жовтня 2013 року.

У зв'язку із викладеним, суд приходить
до висновку про помилковість та
протиправність тверджень Інспекції
про порушення норм Податкового кодексу
України при декларуванні позивачем
належної йому суми бюджетного
відшкодування для зарахування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, у цьому випадку.

Тому позовні вимоги щодо визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних чинних
повідомлень-рішень є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Стосовно повідомлення-рішення №
від 21 жовтня 2013 року, суд звертає увагу
на те, що рішенням Головного управління
Міндоходів у Київській області
№287/10/10-36-10-01-206/1028 від 7 лютого 2014 року
вказане податкове
повідомлення-рішення частково
скасовано.

Як закріплено у підпункті 5.1 пункту 5
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 року №1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 р. за N135/22447,
податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, якщо: орган
державної податкової служби скасовує
раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання; орган
державної податкової служби зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення; рішенням суду, що
набрало законної сили, скасовується
повідомлення-рішення органу державної
податкової служби; рішенням суду, що
набрало законної сили, зменшується
сума грошового зобов'язання, визначена
у податковому повідомленні-рішенні
органу державної податкової служби.

Таким чином, оскільки податковий орган,
рішенням №287/10/10-36-10-01-206/1028 від 7 лютого
2014 року, зменшив суму грошового
зобов'язання нараховану раніше
прийнятим податковим
повідомленням-рішенням № від 21
жовтня 2013 року, то останнє, за правилами
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, є відкликаним.
Тобто, предмет спору у частині вимог
щодо визнання протиправним та
скасування повідомлення-рішення
№ від 21 жовтня 2013 року - відсутній.
У зв'язку із цим, суд резюмує
необхідність відмови у задоволенні
вимоги про його скасування.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Суд враховує положення частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України про те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
вважає, що у цьому випадку Інспекцією
його дотримано не було.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову, зокрема
щодо визнання протиправними та
скасування повідомлень-рішень
відповідача від 21 жовтня 2013 року
№ та №, № від 13
листопада 2013 року, № і № від
31 січня 2014 року, № від 25 лютого 2014
року. У той же час, вимоги стосовно
скасування повідомлення-рішення
№ від 21 жовтня 2013 року -
задоволенню не підлягають, у зв'язку із
відсутністю предмета спору у цій
частині.

За положеннями частини третьої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки сума судового збору за
заявлені вимоги становить 4872 грн.,
позивачем сплачено 487,20 грн. відповідно
до квитанції №Е6-606 від 27 березня 2014
року, 487,20 грн. згідно із квитанцією
№Е6-619 від 27 березня 2014 року, 487,20 грн.
відповідно до квитанції №Е6-4832 від 11
березня 2014 року, зважаючи на положення
статті 4 Закону України «Про судовий
збір»; тому, у зв'язку із частковим
задоволенням позову, присудженню на
користь позивача підлягає сума такого
збору у розмірі 487,20 грн. згідно
квитанції №Е6-606 від 27 березня 2014
року, з урахуванням задоволеної
частини вимог.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області № від 21 жовтня 2013 року,
№ від 21 жовтня 2013 року, № від
13 листопада 2013 року, № від 31 січня
2014 року, № від 31 січня 2014 року,
№ від 25 лютого 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «САЛМО ФИШ»
сплачений відповідно до квитанції
№Е6-606 від 27 березня 2014 року
судовий збір у сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 15 травня 2014 р.