Справа № 241/510/14-а
Суддя: Топузова Н. М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
Першотравневий районний суд Донецької
області

у складі: головуючого судді
Топузової Н.М.

при секретарі
Орчелота І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Мангуш
справу у порядку адміністративного
судочинства за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Першотравневому районі Донецької
області про визнання неправомірними
дії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом із наступних підстав
Позивач має статус судді у відставці та
знаходиться на обліку відповідача і
отримує довічне грошове утримання.

Довічне грошове утримання було йому
призначено на підставі ст.43 ЗУ №2862-12
"Про статус суддів" ,в редакції від
15.12.1992р. з наступними змінами та
доповненнями.

За змістом Постанови ВРУ Про порядок
введення в дію ЗУ "Про статус суддів"
від 15.12.1992р., в разі зміни заробітної
плати суддів, розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді у розмірі 80%. Це
передбачено діючим
законодавством-частиною №3 і частиною 5
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», рішенням
Конституційного суду України № Зрп/2013
від 03 червня 2013р., яке відповідно до ст..
150 Конституції України рішення
підлягає негайному виконанню на всій
території держави.

Відповідач, своїми діями постійно
порушує вимоги закону, пов*язанного з
начисленням та виплатою щомісячного
грошового утримання судді у відставці.

Так, на адресу ПФУ ,адміністрацією ТУ
ДСА України Донецької області
,щомісячно надсилається довідка про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного утримання судді
у відставці, яку треба зарахувати при
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання судді,згідно ст. 129
ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»
від 07.07.2010 р.

На підставі Закону України « Про
державний бюджет України»,на 01 .12.2013р.
та на 2014рік ,інімальна заробітна плата
склала 1218грн., сума ,яка є базовою для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді ,згідно зі
ст.. 129 ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів».

Звернувшись з листом від 20.03.2014р. до
відповідача, добровільно виконати
вимоги закону, пов*яанного з
обчисленням щомісячного довічного
грошового утримання ,а також
начислення та виплати заборгованості
за період з 01.12.2013-по травень 2014р.
включно-УПФУ в Першотравневому районі
Донецької області - відмовився,
ігноруючи при цьому діючим
законодавством.

Таким чином, позивач вимушений
звернутися до суду, та просить суд :
забов»язати Управління Пенсійного
Фонду України в Першотравневому районі
Донецької області провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі ст..129 ЗУ *Про судоустрій та
статус суддів* та довідок ТУ ДСА
Донецької області, з 01.12.2013р. по травень
2014р.включно з урахуванням проведених
виплат, при цьому обов'язати
відповідача щомісячно нараховувати та
сплачувати щомісячне довічне грошове
утримання, відповідно до вказаного
закону.

У судове засідання позивач не
з*явився,надав заяву про підтримку
позову та розгляд справи за його
відсутності.

Справу вирішено розглянути за
відсутності позивача.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області, у судовому засіданні, позовні
вимоги не визнав та просить суд
відмовити в задоволені позовних
вимог,пояснивши суду ,що : позивач
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України
Першотраневого району Донецької
області з 29.01.2006 року та на даний час
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці.

Порядок призначення та перерахунку
пенсій та щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
встановлений статтею 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», що
набрав чинності з 03.08.2010 року
.Відповідно до частини 4 ст. 138 Закону,
при зміні розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.Іншого чинним
законодавстом не передбачено.Таким
чином, Законом проведення грошового
утримання суддям у відставці
передбачено тільки суддям
Конституційного Суду
України.Посилання Позивача на ст. 129
Закону є хибним оскільки в ній йдеться
про суддівську винагороду суддів, а не
про порядок призначення та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання. Відповідно до викладеного,
управління немає законних підстав для
проведення перерахунку пенсії
Позивачу, виходячи зі змісту позовних
вимог.

У судовому засіданні були досліджені :
довідка ТУ ДСА України в Донецькій
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у
відставці/а.с. 3/,заява /а.с. 4/, лист
-відмова/а.с. 5/, довідка УПФУ.

Суд,заслухавши пояснення представника
відповідача,з урахуванням у сукупності
всіх доказів,досліджених у судовому
засіданні,приходить до висновку,що
позовні вимоги підлягають задоволенню
із наступних підстав :

Віповідно до ст.. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції ( 254к/96-ВР ) та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та
законами України.

Відповідно до ст.. 10 КАС України:

1.. Усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

2. Не може бути привілеїв чи обмежень
прав учасників адміністративного
процесу за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Відповідно до ст.. 11 КАС України:
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.. 69 КАС України :
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст.. 70 КАС України,

1. Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

2. Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

3. Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги.

4. Обставини, які за законом повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ст.. 71 КАС України: кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України Конституція і
закони України повинні гарантувати
незалежність і недоторканність суддів.
До таких конституційних гарантій
віднесено обов'язок держави
забезпечувати фінансування та належні
умови для функціонування судів і
діяльності суддів (частина перша
статті 130 Конституції України).

Призначення і виплата щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці здійснюється органами
Пенсійного фонду за рахунок коштів
державного бюджету. Пенсійним фондом
України була прийнята постанова
управління Пенсійного фонду від 25.01.2008
№3-1 «Про затвердження Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України»,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 12.03.2008 за №200/14891.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Статтею 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Відповідно до ч. З статті 138 Закону
України «Про судоустрій статус і
суддів» в редакції від 07.07.2010 року,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Частиною четвертою статті 138 Закону №
2453-УІ передбачено, що у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом № 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: „Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку", та четверте речення частини
п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі змінами,
внесеними Законом № 3668, а саме:
„Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II „Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
і розмір пенсії колишнього державного
службовця залежать від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принципи
верховенства права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку ,що позивач довів перед судом
належними та допустимими доказами свої
позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення про
відмову у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 , згідно ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів». Доводи,
надані відповідачем не можна взяти до
уваги, адже вони суперечать чинному
законодавству і є його неправильним
трактуванням.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України,суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 зобов»язання здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання та провести відповідні
виплати є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.Крім того , для
повного захисту порушених прав ОСОБА_1
з боку відповідача, треба визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області , щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання
судді,передбаченого ст. ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», з 01 грудня 2013 року у зв'язку зі
збільшенням розміру заробітної плати
працюючого судді на підставі довідок
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області.

Керуючись ст.ст.9,10, 11, 17, 18,69,70, 71, 122,
158-163,167,186 Кодексу адміністративного
судочинства України, Постановами
Верховного суду України від 23 квітня
2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013 в №21-53а13,
ст. 129,ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», Рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, Конституцією
України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Першотравневому районі Донецької
області щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання
судді,передбаченого ст. ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», з 01 грудня 2013 року у зв'язку зі
збільшенням розміру заробітної плати
працюючого судді на підставі довідок
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Першотравневому районі
Донецької області з 01 грудня 2013 року
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці в розмірі 80 %
заробітної плати (грошової винагороди)
працюючого на відповідній посаді
судді, яке передбачено ст. ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», за довідками
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області , без обмеження
розміру щомісячного грошового
утримання, з урахуванням проведених
виплат.

Апеляційна скарга на постанову
Першотравневого районного суду
Донецької області може бути подана до
Апеляційного Адміністративного суду
Донецької області, через
Першотравневий районний суд Донецької
області, протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
її проголошення .

Апеляційна скарга на постанову
суду,яка містить вступну та
резолютивну частину,яка була
проголошена у судовому засіданні,
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови складеної у
повному обсязі..

Суддя
Н.М. Топузова