Справа № 2а-3949/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Справа № 145405/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Матковської З.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Теребовлянському районі
Тернопільської області на постанову
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 15 серпня 2011
року у справі за позовами ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 до управління
Пенсійного фонду України в
Теребовлянському районі
Тернопільської області про
нарахування підвищення до пенсії як
дитині війни, -

В С Т А Н О В И В :

21.07.2011 року позивачі звернулися до суду
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Теребовлянському
районі Тернопільської області (далі
УПФУ) в якому просить визнати
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та невиплати як дитітям
війни підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком
неправомірною; зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії та
нарахувати на їх користь і виплатити
недоплачене як дітям війни підвищення
до пенсії згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
(з врахуванням вже виплачених сум) за
періоди шість місяців з дня подачі
заяви до суду та по момент винесення
рішення суду.

Ухвалою Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 15
серпня 2011 року справи за позовами
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 до управління
Пенсійного фонду України в
Теребовлянському районі
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
об'єднано в одне провадження та
присвоєно адміністративній справі
№2-а-3949/2011.

Постановою Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 15
серпня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
УПФУ щодо ненарахування та невиплати
позивачам підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Зобов'язано УПФУ нарахувати та
виплатити позивачам підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 13.01.2011 року по 18.06.2011
року.

Зазначена постанова мотивована тим, що
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком, вимоги позивачів є
законними, а тому судом першої
інстанції відновлено порушене право
останнього.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, УПФУ подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та відмовити
позивачам в задоволенні позовних вимог
повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачає, що фінансування
виплат по даному Закону проводиться із
Державного бюджету України, який
затверджується Верховною радою
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, тому
будь-яких порушень законодавства з
боку відповідача не вбачається.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.3 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що вимоги апеляційної
скарги слід задоволити частково, з
наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позиві є дітьми війни
та відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин мали право на
підвищення виплачуваної їм УПФУ пенсії
за віком.

У відповідності до ст.ст.99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачами заява про поновлення строку
на звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав, свобод та
інтересів не подавалася. Жодних
підстав для поновлення пропущеного
строку колегія суддів не вбачає.
Відтак, судом першої інстанції
безпідставно поновлено пропущений без
поважних причин строк звернення до
адміністративного суду, оскільки
позивачі звернулися з позовом лише
21.07.2011 року.

Оскільки стосовно ненарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати піврічний строк
звернення до суду.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України та
залишення без розгляду позовних вимог
позивачів в частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни за період з 13.01.2011 року по 20.01.2011
року.

Разом з тим, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивачів
в частині зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 21.01.2011 року по 18.06.2011
року, оскільки п.7 частини першої Закону
України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. З
аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» (вступила в
дію з 23.07.2011 року) установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру підвищення
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, дітям війни
застосуванню підлягають положення
статті 6 Закону про соціальний захист
дітей війни

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205,
ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Теребовлянському районі
Тернопільської області задовольнити
частково.

Постанову Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 15
серпня 2011 року у справі № 2а-3949/11 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги позивачів до управління
Пенсійного фонду України у
Теребовлянському районі
Тернопільської області про стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги в періоди з 13.01.2011 р. по 20.01.2011
року залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Теребовлянському районі
Тернопільської області щодо невиплати
на користь позивачів підвищення до
пенсії як дитині війни за період з
21.01.2011 року по 18.06.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Теребовлянському
районі Тернопільської області
нарахувати та виплатити на користь
позивачів підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за
період з 21.01.2011 року по 18.06.2011 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
С.М. Затолочний