Справа № 702/500/12
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа №
5271/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Великоберезнянської селищної ради
Закарпатської області на додаткову
постанову Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 06 лютого 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської
селищної ради Закарпатської області,
третя особа - ОСОБА_2, про визнання
протиправним та скасування рішення
ради, -

В С Т А Н О
В И Л А:

20.02.2012р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить скасувати
рішення Великоберезнянської селищної
ради Закарпатської області «Про
відкриття прогону між присадибними
ділянками гр.ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по
АДРЕСА_1» від 12 грудня 2011 року №333.

Постановою Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 21 грудня 2012 року позов задоволено.

21.01.2013р. позивач звернувся до суду із
заявою про прийняття додаткової
постанови, якою стягнути з відповідача
на його користь судові витрати в сумі
2800грн.

Додатковою постановою
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 06 лютого 2013
року заяву задоволено. Стягнено з
місцевого, селищного бюджету
(смт.В.Березний), на користь ОСОБА_1
судові витрати: 32,19 грн., пов'язаних зі
сплатою судового збору та витрати на
правову допомогу - 2 800 грн.

Великоберезнянська селищна рада
Закарпатської області оскаржила дану
постанову, з підстав неповного
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що відповідно до ч.1
ст.94 КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
постанова чи службова особа) але у
межах, встановлених законом.

14 грудня 2012 року між позивачем та
адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) №141212, на основі якого
позивачу надавалися послуги з правової
допомоги.

Згідно додатку №1 до договору загальна
сума витрат клієнта на правову
допомогу станом на 17.12.2012 року складає
2800 грн., а саме: 400 грн. за 1 годину
надання усних консультацій довірителю
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Великоберезнянської селищної ради,
третя особа ОСОБА_2, про скасування
рішення та 2400 грн. за 6 годин за
підготовку письмового пояснення в
справі за позовом ОСОБА_1 до
Великоберезнянської селищної ради,
третя особа ОСОБА_2, про скасування
рішення, за якою 17.12.2012 року адвокат
ОСОБА_3 отримав кошти від ОСОБА_1

До матеріалів справи долучено
квитанцію №271229 від 14.12.2012 року оплати
по договору №141212 за правову допомогу
від ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_3 2800 грн.
Вважає цю квитанцію було прийнято як
дану про сплату витрат на правову
допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до
Великоберезнянської селищної ради,
третя сторона ОСОБА_2, про скасування
рішення помилково, так як було сказано
вище, оплату за надані по справі за
позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської
селищної ради №702/500/12, послуги адвокат
ОСОБА_3 отримав 17.12.2012 року, а згідно
квитанції оплата отримана 14.12.2012 року.
У квитанції не відображено відомостей,
які свідчать, що виплата пов'язана з
конкретною справою (у ній не зазначені
питання, з якого надавалась
консультація, не зазначені сторони, що
беруть участь у справі). Вважає, що
квитанцію №271224 від 14.12.2012 року не слід
вважати доказом по справі, так як вона
може бути доказом оплати послуг по
правовій допомозі за договором,
укладеним також 14.12.2012 року між
позивачем та адвокатом ОСОБА_3 по інших
питаннях, про які заявнику невідомо.
Також наведені суми валового доходу
представника випискою із Книги обліку
доходів підприємця документально не
підтверджені.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу згідно п.2 розділу УП
«Прикінцеві та перехідні положення»
КАС України визначається постановою
Кабінету Міністрів України від 27
квітня 2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Представником позивача при визначені
розміру витрат, пов'язаних з правовою
допомогою стороні, на користь якої
ухвалене судове рішення і яка не є
суб'єктом владних повноважень
застосовано положення пп.1 ст.1 додатку
до даної Постанови, згідно якого
вищевказані витрати не перевищують
суму, що обчислюється виходячи з того,
що зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.
Однак, Постановою Кабінету Міністрів
України від 22 лютого 2012 року №127
внесено зміни, якими пп.1 п.1 Додатку до
постанови КМУ від 27.04.2006 року №590
виключений.

Крім того, сумарний час надання
правової допомоги - 7 годин взятий
довільно самим представником без
підтвердження відповідними
установами.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_3
жодного разу не приймав участі в
судових засіданнях, а представлені ним
клопотання не несуть додаткової
доказової бази. Подане письмове
пояснення не грало ролі в досягненні
результату, якого бажав клієнт, не
вимагало заявленого обсягу часу та
роботи, виконання його не було високого
ступеня складності.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника апелянта, який просить
задоволити апеляційну скаргу,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
судом при постановленні рішення 21
грудня 2012 року за наслідками розгляду
справи за позовом ОСОБА_1 до
Великоберезнянської селищної ради
Закарпатської області, третя особа -
ОСОБА_2, про визнання протиправним та
скасування рішення ради не в повному
обсязі вирішено питання щодо стягнення
на користь позивача документально
підтверджених та понесених останнім у
зв'язку із зверненням до суду судових
витрат, а саме: витрати на оплату
судового збору - 32,19 грн. та на правову
допомогу - 2 800 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що з
додатковою постановою суду першої
інстанції, оскільки відповідно до ч.1
ст.94 КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Матеріалами справи (а.с.19,143,157)
стверджено сплату судового збору в
сумі 32,19грн. та за надання адвокатських
послуг (правової допомоги) адвокатом
ОСОБА_3, що стверджується квитанціями
та договором №141212 від 14.12.2012р. про
надання адвокатських послуг ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 і додатком до нього. Документи
належно оформлені.

Щодо твердження апелянта про межі
розміру правової допомоги, то
постанова Кабінету Міністрів України
від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри
компенсації витрат, пов»язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави», є
діюча, витрати визначені позивачем
відповідають вимогам цієї Постанови.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Великоберезнянської
селищної ради Закарпатської області -
залишити без задоволення, а додаткову
постанову Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 06 лютого 2013 року по справі №702/500/12 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 16.05.2014р.