Справа № 817/2582/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/54245/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2013 року у справі № 817/2582/13-а
за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області
про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне Рівненської області,
в якому просив, з урахуванням заяви про
зміну позовних вимог, визнати
незаконними та скасувати вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області від
27.03.2013р. №Ф-1180, від 15.05.2013р. №Ф-2319, від
22.05.2013р. №Ф-2519.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою
- підприємцем, перебуває на спрощеній
системі оподаткування, є пенсіонером
за віком та отримує пенсію відповідно
до закону, тому відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" він
звільнений від сплати єдиного внеску.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року, позовні вимоги задоволені.
Визнані протиправними та скасовані
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м.Рівному Рівненської
області від 27.03.2013 №Ф-1180; від 15.05.2013
№Ф-2319 та від 22.05.2013 №Ф-2519.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем, з 01.01.2012р. перебуває
на спрощеній системі оподаткування.
Згідно пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1
призначена пенсія за віком. ОСОБА_1
отримує пенсію згідно з Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зі
зниженням пенсійного віку.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області були
сформовані та направлені ОСОБА_1
наступні вимоги: вимога про сплату
боргу від 27.03.2013р. № Ф-1180, якою
встановлена наявність заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4572,42 грн.;
від 15.05.2013 № Ф-2319, якою встановлена
наявність заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
4010,30 грн.; від 22.05.2013р. № Ф-2519, якою
встановлена наявність заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1194,03 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що оскільки ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком то він звільнений
від сплати єдиного внеску.

Спір між сторонами виник щодо
законності оскаржуваних вимог
відповідача щодо сплати фізичною
особою-підприємцем єдиного внеску, яка
являється пенсіонером з віком.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
в даній справі є правомірність вимог
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області від
27.03.2013р. №Ф-1180, від 15.05.2013р. №Ф-2319, від
22.05.2013р. №Ф-2519.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", згідно до п.1 ч.1
ст.4 якого, платниками єдиного внеску
серед іншого визначені фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно п.2 розділу VIII Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
з дня набрання чинності цим Законом
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 3 липня 1998 року
727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян",
нараховують, обчислюють та сплачують
єдиний внесок відповідно до цього
Закону. Відповідно п.3 наведеної норми
перереєстрація платників страхових
внесків та застрахованих осіб не
здійснюється. Пенсійний фонд спільно з
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Державною податковою адміністрацією
України проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з Державною податковою
адміністрацією України за погодженням
з фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Таким чином, суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування відповідно до
Указу Президента України від 3 липня 1998
року 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва", є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в відповідно
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", який
не передбачає здійснення жодних
реєстраційних чи перереєстраційних
процедур таких платників з подальшою
видачею відповідних документів.

Згідно п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Разом з тим, відповідно ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачені такі види
пенсійних виплат, як пенсія за віком,
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства) та пенсія у
зв'язку з утратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Судами встановлено, що ОСОБА_1
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах на підставі ч.1 ст.55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Отже, враховуючи ту обставину, що
позивач має статус пенсіонера за віком,
яка дає йому право сплачувати єдиний
внесок у добровільному порядку, суди
першої та апеляційної інстанцій
прийшли до вірних висновків про
неправомірність вимог про сплату боргу
від 27.03.2013р. №Ф-1180, від 22.05.2013р. №Ф-2519.

Разом з тим, стосовно вимоги від 15.05.2013
№ Ф-2319, якою встановлена наявність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4010,30 грн.
слід зазначити наступне.

Судами встановлено, що вимога про
сплату боргу від 15.05.2013 №Ф-2319
сформована відповідачем з підстав не
сплати позивачем єдиного соціального
внеску за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.
Єдиний внесок нарахований у розмірі 34,7%
від мінімального розміру заробітної
плати. Загальний мінімальний розмір
обов'язкової сплати єдиного внеску за
2011 рік для платників спрощеної системи
оподаткування становив 4010,30 грн.

Таким чином, судами вірно зазначено, що
оскільки протягом 2011 року позивач був
платником фіксованого податку на
доходи фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
відповідачем невірно нарахований
єдиний соціальний внесок позивачу як
такому, що у 2011 році перебував на
спрощеній системі оподаткування,
оскільки позивач за вищезазначений
період фактично був платником
фіксованого податку.

Враховуючи наведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно