Справа № 816/1201/14
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1201/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мандрика Х.С.,

представника позивача - Капацій М.М.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЖК Житлобуд" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "МЖК
Житлобуд" звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення №/343 від 14.03.2014 року, яким
йому визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 113 916
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 56 958 грн., а також
податкове повідомлення - рішення
№/344 від 14.03.2014 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в сумі 22 500
грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків акту
перевірки №510/16-03-22-02-12/32275458 від 21.02.2014
року щодо порушення ТОВ «МЖК
«Житлобуд» п.198.6 ст.198. п.п. 201.1 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в загальній сумі 113 916
грн. та завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
сумі 22 500 грн. Наголошував на тому, що
оскаржувані рішення відповідачем
винесені безпідставно та протиправно,
суперечать чинному законодавству та
підлягають скасуванню. Акт перевірки
контрагента позивача, ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", яким встановлено неможливість
виконання останнім своїх договірних
зобов'язань в силу відсутності
адміністративного - господарських
можливостей, не може бути підставою
для визнання фіктивними
взаємовідносин позивача зі вказаним
суб'єктом господарювання, оскільки
господарські операції, що стали
об'єктом оподаткування у відповідному
звітному періоді, оформлені належними
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Відповідні документи первинного
бухгалтерського обліку були надані
податковому органу для перевірки. Як
позивач, так і його контрагент, в
охопленому перевіркою періоді, були
зареєстрованими суб'єктами
господарювання, платниками ПДВ,
перебуваючи на відповідному обліку в
податкових органах. Висновки
перевіряючих про нікчемність
правочинів, безтоварний характер
операцій обґрунтовані лише
припущеннями та спростовуються
наданими документами. З боку позивача
виконані всі вимоги бухгалтерського та
податкового законодавства, суму
податкового кредиту сформовано за
рахунок операцій, які мають реальний
характер, господарські операції
оформлені належними податковими
накладними, що були зареєстровані у
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а отриманий товар та послуги
використані у господарській
діяльності позивача. Наголошував на
індивідуальному характері юридичної
відповідальності платника податків та
відсутності залежності права платника
на формування податкового кредиту від
виконання своїх податкових зобов'язань
його контрагентом. Відтак, оскільки в
діях ТОВ «МЖК «Житлобуд» відсутні
порушення податкового законодавства,
про які стверджує відповідач,
оскаржувані рішення Кременчуцької
ОДПІ є необґрунтованими, протиправними
та підлягають скасуванню.

У ході розгляду справи представник
позивача підтримала позовні вимоги,
просила позов задовольнити у повному
обсязі, разом із поясненнями в
обґрунтування позовних вимог та на
підтвердження реальності
оподаткованих господарських операцій
надала суду відповідні первинні
документи бухгалтерського обліку.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, посилаючись на
законність, обґрунтованість та
правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.
Стверджував про те, що відповідною
перевіркою встановлено відсутність у
контрагента позивача, ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", неможливість виконання останнім
своїх договірних зобов'язань в силу
відсутності адміністративного -
господарських можливостей, та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
зобов'язань. Вказане, як на думку
відповідача, ставить під сумнів
реальність оподаткованих
господарських операцій, за рахунок
яких позивачем сформовано спірний
податковий кредит. Таким чином,
укладені за участі вищевказаного
контрагента правочини є недійсними, не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що позбавляє права
позивача на формування спірного
податкового кредиту у відповідному
звітному періоді. Крім того, документи
бухгалтерського обліку, якими
оформлено спірні господарські
операції, заповнені не належним чином,
а тому не можуть вважатись первинними
для цілей ведення податкового обліку
та підтверджувати реальність таких
операцій. Тому Кременчуцькою ОДПІ
правомірно донараховано позивачу
податок на додану вартість в сумі 113 916
грн. та застосовано штрафні (фінансові
) санкції в сумі 56 958 грн., зменшено
розмір від'ємного значення з ПДВ в сумі
22 500 грн., а оскаржувані рішення
скасуванню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЖК «Житлобуд»
(ідентифікаційний код - 34957936 )
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Кременчуцької
міської ради 03.12.2002 року. (т.1,а.с.20-21,15 )

Позивач перебуває на обліку у
Кременчуцькій ОДПІ з 24.12.2002 року,
зареєстрований платником податку на
додану вартість, на даний час свідоцтво
про реєстрацію платника ПДВ дійсне за
№23705877 від 20.07.2004 року. (т.1, а.с.14).

Відповідачем було проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ «МЖК «Житлобуд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість з ТОВ "Придніпровський
Агропромисловий союз" за період з 01.03.2012
року по 31.10.2013 року.

Правомірність підстав та процедури
проведення перевірки позивачем не
оспорювалися.

За результатами даної перевірки
Кременчуцькою ОДПІ складений акт
(надалі - Акт перевірки)
№510/16-03-22-02-12/32275458 від 21.02.2014 року, у
висновках якого зафіксовано порушення
ТОВ «МЖК «Житлобуд» п.п.198.1,198.6 ст.198.,
п.п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за листопад
2012 року, лютий, травень, липень, жовтень
2013 року в загальній сумі 113 916 грн., а
також завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
грудень 2012 року, березень 2013 року на
суму 22 500 грн. (т.1,а.с.26-50 )

На підставі вказаного акту
Кременчуцькою ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/343 від 14.03.2014 року, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 113 916
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 56 958 грн., а також
податкове повідомлення - рішення
№/344 від 14.03.2014 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в сумі 22 500
грн.

Вказані податкові
повідомлення-рішення не оскаржувались
позивачем у порядку адміністративного
оскарження.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
Кременчуцької ОДПІ, позивач звернувся
до суду із позовом про визнання їх
протиправними та скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
та перевіряючи їх на предмет
відповідності вищезазначеним
критеріям, суд приходить до висновку
про їх необґрунтованість та
протиправність, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувані рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу їх винесення встановлені ним
у Акті перевірки порушення позивачем
п.п.198.1,198.6 ст.198., п.п. 201.1 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за листопад 2012 року,
лютий, травень, липень, жовтень 2013 року
в загальній сумі 113 916 грн., а також
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкових зобов'язань та
податкового кредиту за грудень 2012 року,
березень 2013 року на суму 22 500 грн.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі, якщо на
момент перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити.

Згідно п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання в господарській
діяльності.

Зважаючи на вищевказані норми
Податкового кодексу України,
посилаючись на те, що ТОВ «МЖК
«Житлобуд» фактично не здійснювало
придбання товарів та послуг у ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", оскільки, на думку контролюючого
органу, такі товари та послуги фактично
контрагентом позивача не поставлялись
в силу відсутності в останнього
адміністративно-господарських
ресурсів для виконання своїх
договірних зобов'язань, а оподатковані
господарські операції полягали лише у
їх документальному оформленні,
відповідач стверджує про заниження
платником податку на додану вартість в
сумі 113 916 грн. та завищення від'ємного
значення ПДВ в сумі 22 500 грн.

Суд знаходить помилковими висновки
податкового органу про порушення
позивачем вказаних норм чинного
законодавства, з огляду на наступне.

В ході перевірки Кременчуцькою ОДПІ
встановлено укладення між ТОВ «МЖК
«Житлобуд» (Замовник) та ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий Союз"
(Підрядник) договору підряду №01/10 від
01.10.2012 року, за умовами якого Підрядник
зобов'язується за дорученням Замовника
виконати будівельно - монтажні роботи,
а саме штукатурні роботи на об'єкті
будівництва житлового будинку в
мікрорайоні 15-А на перехресті
вул..Радянської та вул.Добровольського
в м. Комсомольськ, а замовник
зобов'язується прийняти виконані
роботи та оплатити їх вартість за
умовами цього договору. (т.1, а.с.94-97 )

Крім того, було встановлено факт
укладення між позивачем (Покупець) та
ТОВ "Придніпровський Агропромисловий
Союз" (Продавець) договору поставки
№02/08 від 02.08.2013 року, за умовами якого
Продавець поставляє, а Покупець
зобов'язується прийняти поставку та
оплатити товар - цеглу силікатну рядову
потовщену, на умовах даного Договору.
(т.1, а.с.54 )

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

На підтвердження дійсності укладення
та реального виконання вищевказаних
угод представником позивача надано
суду видаткові накладні, податкові
накладні, рахунки, товарно -
транспортні накладні, свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів,
накази про призначення посадових осіб
позивача, які підтверджують факт
придбання за вищевказаним договором
товару- цеглу силікатну рядову
потовщену. Надано також акти приймання
виконаних будівельних робіт, підписані
сторонами без заперечень, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт,
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації. Оплата придбаних товарів
та наданих і отриманих послуг
підтверджується наданими позивачем
платіжними дорученнями та виписками по
розрахункових рахунках. Отримання
товару посадовими особами позивача
підтверджено витягом із журналу
довіреностей. ( т.1,а.с.55-221 )

У ході судового розгляду справи
представником позивача надано
пояснення стосовно використання
придбаного товару та отриманих послуг
від ТОВ "Придніпровський
Агропромисловий Союз" у господарській
діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем придбана цегла та надані
штукатурні роботи були використані
для будівництва об'єкта (
дев'ятиповерхового багатоквартирного
житлового будинку №1 з вбудованими
офісними приміщеннями в мікрорайоні
№15-А на розі вул. Добровольського та
вул. Радянської м. Комсомольськ,
Полтавська обл.) на замовлення
Управління по інвестиціях та
будівництву виконавчого комітету
Комсомольської міської ради.

Під час дослідження вищевказаних
первинних документів бухгалтерського
обліку судом не встановлено жодних
порушень щодо їх оформлення, які б
свідчили, що вказані документи не
можуть бути доказом реальності
оподаткованих господарських операцій.
Оформлені належним чином податкові
накладні не були визнані недійсними та
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі податкових накладних. Відтак, в
силу приписів норм Податкового кодексу
України, наявність належним чином
оформлених податкових надає позивачу
право на формування податкового
кредиту у відповідному звітному
періоді.

З урахуванням зазначеного, позивачем
податковий кредит у відповідних
звітних періодах сформований за
господарськими операціями, фактичне
виконання яких підтверджено доказами;
товар та послуги, в ціні якого ТОВ «МЖК
«Житлобуд» сплачені суми податку на
додану вартість, використаний в
господарській діяльності позивача і
отриманий від контрагента, який був
зареєстрований на дату вчинення
господарських операцій платниками
податку на додану вартість в порядку,
визначеному чинним законодавством.
Документи, що підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій по
придбанню товарів та послуг у ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", подальше їх використання в
господарській діяльності позивача,
оформлені у відповідності до вимог
Податкового Кодексу України.

Посилання податкового органу про
неналежне оформлення видаткових та
товарно - транспортних накладних може
свідчити лише про порушення позивачем
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а не про порушення
вимог податкового законодавства, що б
позбавляло платника податку права на
отримання відповідного податкового
кредиту.

Таким чином висновки акту перевірки, на
підставі якого винесені оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
ґрунтуються на безпідставних та
непідтверджених даних податкового
органу.

Безпідставними суд вважає висновки
відповідача щодо фіктивного характеру
господарської діяльності ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", яке "спрямовує її на надання
податкової вигоди третім особам",
оскільки вказане податковим органом
не підтверджено жодними фактичними
доказами.

Висновки акту перевірки вказаного
контрагента позивача №5763/16-03-22-02-12/34957936
від 24.12.2013 року, яким встановлено
відсутність у останнього відповідних
умов для досягнення відповідних
результатів в силу відсутності
управлінського та технічного
персоналу, основних засобів,
складських приміщень та транспортних
засобів, що свідчить про відсутність
адміністративного - господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
зобов'язань, не можуть бути
беззаперечним доказом фіктивності
господарських операцій, за рахунок
яких сформовано спірний податковий
кредит.

Як припущення суд розцінює посилання
податкового органу на відсутність у
зазначеного контрагента позивача
основних фондів, виробничих
потужностей, трудових ресурсів,
транспортних засобів, що виключає, як
на думку відповідача, можливість
виконання ним своїх договірних
зобов'язань. Жодною нормою закону не
встановлено залежність права платника
податку на формування податкового
кредиту від наявності у його
контрагента трудових та інших ресурсів
для виконань своїх договірних
зобов'язань, оскільки ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий союз"
має нічим не обмежене право укладати
цивільно-правові угоди оренди
приміщень, устаткування та
автотранспорту та використання
залучених за такими цивільно-правовими
угодами трудових та інших ресурсів у
власній господарській діяльності.

Суд вказує на індивідуальний характер
юридичної відповідальності платників
податку. ТОВ «МЖК «Житлобуд» не може
нести відповідальність за можливе
порушення податкового та валютного
законодавства його контрагентом.
Висновки податкового органу щодо
фіктивності контрагента , ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз", не можуть впливати на податкові
зобов'язання позивача та ставити в
залежність право платника на
податковий кредит.

Відтак, суд критично оцінює твердження
податкового органу про відсутність у
позивача права на формування
податкового кредиту за відповідний
звітний період за рахунок сплачених
сум ПДВ в ціні господарських операцій з
ТОВ "Придніпровський Агропромисловий
союз", оскільки вони ґрунтуються лише
на суб'єктивних доводах відповідача.

Суд, таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини та матеріали
справи, оцінивши докази, надані
сторонами, не знаходить у діях платника
податків (позивача) порушень тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Встановлені судом фактичні обставини
справи свідчать про те, що позивач
виконав усі передбачені законом умови
набуття права на податковий кредит та
має його документальне підтвердження .

Податковим органом, крім посилань на
висновки вищевказаного акту перевірки
контрагента позивача, не було наведено
фактів та надано відповідних доказів,
які б свідчили про неправомірність
формування спірного податкового
кредиту ТОВ «МЖК «Житлобуд».

Тому суд вважає, що позивачем
правомірно віднесено до складу
податкового кредиту за відповідний
період кошти, спрямовані на придбання
товарів та послуг, отриманих від ТОВ
"Придніпровський Агропромисловий
союз".

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
донарахування Кременчуцькою ОДПІ суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 113 916 грн.,
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 56 958 грн. та зменшення
від'ємного суми ПДВ в розмірі 22 500 грн.,
і, відповідно, про протиправність
податкових повідомлень - рішень
№/343 від 14.03.2014 року, №/344 від
14.03.2014 року.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень - рішень та не
надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
судового розгляду фактичні обставини
справи та враховуючи вищенаведені
норми матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області №/343 від 14.03.2014 року та
№/344 від 14.03.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю " МЖК Житлобуд "
витрати зі сплати судового збору в сумі
410,53 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 19
травня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков