Справа № 2а-4149/12/1470
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4149/12/1470

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альба ЛТД» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області про скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2012р. ТОВ «Альба ЛТД» звернулось до
Миколаївського окружного
адміністративного суду із позовом до
Інспекції ДАБК у Миколаївській області
про визнання протиправним та
скасування постанови про застосування
до підприємства штрафу в сумі 98460 грн.
за використання без прийняття у
експлуатацію нежитлової прибудови.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ним спірна нежитлова
прибудова не використовується з 2009
року та з цього часу перебуває виключно
у зачиненому стані, оскільки одночасно
з цим ведеться робота по введенню цієї
прибудови у експлуатацію.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року адміністративний позов ТОВ «Альба
ЛТД» задоволено. Визнано протиправним
та скасовано постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївської області №30/13
від 25.05.12 про накладення штрафу на ТОВ
«Альба ЛТД» у розмірі 98460 гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник Інспекції ДАБК у
Миколаївської області 07.09.2012р. подав
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права
та просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.08.2012р. і
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Альба ЛТД» зареєстровано
в якості юридичної особи виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
17.05.1994 р.

Основними видами діяльності ТОВ «Альба
ЛТД» є роздрібна торгівля мотоциклами,
технічне обслуговування та ремонт
мотоциклів та інше.

ТОВ «Альба ЛТД» володіє на праві
власності нежитловою будівлею за
адресою: вул.Турбінна,15/3 у м. Миколаєві,
загальною площею 500 кв.м., а також на
праві оренди - земельною ділянкою
площею 1146 кв.м. для обслуговування
виробничих будівель та споруд по вул.
Турбінній, 15 в м. Миколаїв.

У 2007 році ТОВ «Альба ЛТД» самовільно
збудувало на зазначеній земельній
ділянці прибудову до власного
нежитлового приміщення площею 95,6 м.кв.,
яка планувалася використовуватись як
кухня, кафе та вбиральня.

18.02.2009р. зазначена самовільна прибудова
була інвентаризована Миколаївським
бюро технічної інвентаризації, а
30.09.2009р. Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області на директора ТОВ
«Альба ЛТД» було накладено
адміністративний штраф за виконання
будівельних робіт без дозволу на
виконання будівельних робіт.

В березні 2012 року ТОВ «Альба ЛТД» було
розроблено проект
архітектурно-будівельного рішення
прибудови, яка планувалося
використовувати вже як складське
приміщення.

14.05.2012р. співробітниками Інспекції ДАБК
у Миколаївській області була проведена
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і прав, за
результатами якої складено протокол, в
якому було зафіксовано порушення
позивачем - ТОВ «Альба ЛТД» вимог ч.8
ст.39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», згідно яких
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

В подальшому, т.б. 25.05.2012 року,
уповноваженою особою Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
прийнято постанову №30/1 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою ТОВ
«Альба ЛТД» визнано винною у порушенні
абз.4 п.6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», т.б.
за експлуатацію або використання
об'єктів будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, за що на підприємство
позивача накладено штраф у сумі 98460 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
Інспекції ДАБК, позивач оскаржив її до
суду.

Вирішуючи справу по суті та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог, а також з відсутності
належних і достатніх підстав для
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
оскільки відповідачем не доведений
факт експлуатації спірного об'єкту в
період з 14.05.2009р. по 14.05.2012р.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції і вважає їх правильними та
заснованими на законі, виходячи з
наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України
«Про відповідальність підприємств,
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері
містобудування» №208/94-ВР вiд 14.10.1994р.,
Інспекції ДАБК здійснюють державний
нагляд за додержанням підприємствами
вимог містобудівної документації,
місцевих правил забудови населених
пунктів, державних стандартів, норм і
правил при здійсненні проектування,
будівельних робіт, виготовленні
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р.
передбачено, що орган державного
нагляду (контролю) під час здійснення
державного нагляду (контролю) в межах
передбачених законом повноважень, має
право: вимагати від суб'єкта
господарювання усунення виявлених
порушень вимог законодавства,
припинення дій, які перешкоджають
здійсненню державного нагляду;
надавати (надсилати) суб'єкту
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про усунення
порушень і недоліків; накладати
штрафні санкції та вживати заходи,
передбачені законом.

Як слідує зі ст.3 вказаного Закону
№208/94-ВР вiд 14.10.1994р., підставою для
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудування є протокол,
складений уповноваженою на те особою
Інспекції ДАБК за результатами
проведеної перевірки. А частиною 4
даної статті передбачено, що рішення
посадової особи Інспекції ДАБК про
накладення штрафу оформляється
постановою про накладення на
підприємство штрафу за правопорушення
у сфері містобудування відповідно до
цього Закону.

При цьому, також слід зазначити, що
порядок накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудування
встановлено «Положенням про порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудування» (затв.
Постановою КМУ №244 від 06.04.95р.).

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Пунктом 6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
передбачена відповідальність за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію.

У відповідності до п.2 «Правил
обстежень, оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд», які затвердженні наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України та Держнаглядохоронпраці
України 27.11.97 №32/288, експлуатація
будівлі або споруди - використання
будівлі (споруди) згідно з
функціональним призначенням та
проведенням необхідних заходів до
збереження стану конструкцій, при
якому вони здатні виконувати задані
функції з параметрами, що визначені
вимогами технічної документації.

Тобто це не просто володіння об'єктом
не прийнятим в експлуатацію, а саме
його використання за призначенням,
вилучення корисних якостей з цього
об'єкту.

Таким чином, враховуючи, що відповідно
до технічного паспорту та проекту 2009
року самовільна прибудова є
«кафе-закусочна», а відповідно до
проекту, який позивачем розроблено вже
в 2012 році, її планується
використовувати як «складське
приміщення», для застосування
відповідальності, передбаченої п.6 ст.2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», суд 1-ї
інстанції, на думку судової колегії,
цілком обґрунтовано встановлював факт
використання зазначеного приміщення
саме як кафе або як склад.

Так, зі спірного Акту перевірки,
доданих до нього 3-х фотознімків,
зроблених під час її проведення, та
пояснень представника позивача,
вбачається, що ця самовільно збудована
прибудова підприємством позивача вже
досить тривалий час не
використовується як кафе, та взагалі не
використовувалася як склад.

До такого висновку суди обох інстанцій
дійшли виходячи з того, що на момент
перевірки у даному приміщенні взагалі
відсутні відвідувачі (покупці),
продавці, бармени, офіціанти та інший
персонал; саме приміщення було
зачинено і відкрито лише на вимогу
перевіряючого інспектора, а після
закінчення перевірки - знову зачинено;
також у приміщенні відсутні реєстратор
розрахункових операцій, напої (т.б.
порожній холодильник) та інші товари,
які пропонуються для продажу; столи,
лави та проходи захаращені сміттям та
залишками будівельних матеріалів.

Також, з матеріалів справи встановлено,
що у ТОВ «Альба ЛТД» відсутні
відповідні дозволи, ліцензії та
патенти на здійснення торгівельної
діяльності, як заклад громадського
харчування або з продажу продовольчих
товарів та напоїв.

Окрім того, неможливо теж погодитися і
з тим, що ця прибудова використовуються
як склад, оскільки в приміщенні
відсутні спеціальні стелажі, полиці та
інше обладнання, призначене для
зберігання товарно-матеріальних
цінностей, а також відсутні самі ТМЦ,
які б можливо було складувати та
зберігати.

Наявність же в приміщенні самовільної
прибудови торгівельного обладнання,
декількох пачок чіпсів на полицях та
меблів для об'єктів громадського
харчування, на переконання суду
свідчить про те, що зазначене
приміщення у минулому дійсно
використовувалося саме як кафе.

Як вбачається з матеріалів справи, саме
таке пояснення дає і позивач, який, в
свою чергу, послідовно стверджує, що в
2007 році у вказаному приміщенні дійсно
було кафе для клієнтів магазину ТОВ
«Альба ЛТД» за мотоциклетною
тематикою, але у зв'язку з відсутністю
популярності та низькою економічною
вигодою, його було вирішено у тому ж
році закрити, а прибудову, відповідно,
перепланувати на складське приміщення.

Однак, зазначений вище факт
використання самовільно збудованого
приміщення як кафе ще у 2007 році, який є
порушенням законодавства, знаходиться
поза строками притягнення позивача до
відповідальності у сфері
містобудівної діяльності. До того ж,
даний факт відповідачем, в порушення
вимог ч.2 ст.71 КАС України, жодним чином
не спростований.

За таких обставин, апеляційний суд, як і
суд 1-ї інстанції, вважає недоведеним
той факт, що експлуатація прибудові
мала місце в межах строків
передбачених ст.250 ГК України та п.11 ст.2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

Отже, враховуючи викладене, на думку
судової колегії, належних і достатніх
підстав для притягнення підприємства
позивача до адміністративної
відповідальності за експлуатацію
об'єктів будівництва, не прийнятих в
експлуатацію не має, оскільки
відповідачем не доведено та взагалі не
надано жодних беззаперечних доказів
того, що ця прибудова реально
експлуатувалася як кафе в період з
14.05.2009р. по 14.05.2012р.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А згідно ж з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, на підставі
вищезазначеного, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що в
даному конкретному випадку,
представники відповідача, які в жодне
судове засідання суду 2-ї інстанції не
з'явилися, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС
України, свою правову позицію суду
належним чином не довели, в зв'язку із
чим, судова колегія, як і суд 1-ї
інстанції, вважає оскаржуване рішення
Інспекції ДАБК про накладення на
підприємство досить суттєвого штрафу -
протиправним та підлягаючим
скасуванню.

При чому, даний висновок апеляційного
суду базується не тільки на
дослідженні матеріалів та конкретних
обставин справи, але і на системному
аналізі діючого на той час
законодавства, а саме - приписів ст.3
Закону України «Про відповідальність
підприємств, їх об'єднань, установ та
організацій за правопорушення у сфері
містобудування» та п.4 Положення «Про
порядок накладання штрафів за
правопорушення у сфері
містобудування» (затв. Постановою КМУ
№244 від 06.04.1995р.).

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні діючих у цій
сфері норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції, діючи виключно
в межах доводів апеляційної скарги,
відповідно до ст.200 КАС України, залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко