Справа № 2а-7893/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/65256/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Пасічник С.С., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Автономній Республіці
Крим, третя особа - Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, про визнання дій
протиправними, стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 20
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року, -

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Автономній Республіці
Крим, третя особа - Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, про визнання дій
протиправними, стягнення матеріальних
збитків у розмірі 80000 гривень та
моральної шкоди у розмірі 30000 гривень.

Постановою Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 20 березня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2012 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 20 березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року і прийняти нове судове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Законом України «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю» від 30
червня 1993 року № 3341-XII визначено
головні напрями загальнодержавної
політики та організаційно-правові
основи боротьби з організованою
злочинністю.

Основними завданнями цього Закону є:
створення загальних правових і
організаційних засад у сфері боротьби
з організованою злочинністю, сприяння
її попередженню та ліквідації;
визначення системи державних органів,
що ведуть боротьбу з організованою
злочинністю, та їх взаємовідносин;
встановлення повноважень спеціальних
державних органів по боротьбі з
організованою злочинністю та
спеціальних заходів, що здійснюються
ними; встановлення обов'язків інших
державних органів у сфері боротьби з
організованою злочинністю; правове
забезпечення фінансових,
матеріально-технічних та інших умов,
необхідних для боротьби з
організованою (стаття 3 Закону України
«Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою
злочинністю»).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю»
встановлено, що законодавство про
боротьбу з організованою злочинністю
базується на Конституції України і
включає цей Закон, Кримінальний і
Кримінально-процесуальний кодекси
України, закони України «Про
оперативно-розшукову діяльність», «Про
міліцію», «Про Службу безпеки України»,
«Про прокуратуру», інші закони,
міжнародно-правові угоди, учасником
яких є Україна.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 з 2007 року є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця.

Згідно свідоцтва про сплату єдиного
податку від 1 липня 2011 року, виданого
суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_4,
видом діяльності є прокат водяних
атракціонів.

Відповідно до звіту суб'єкта малого
підприємництва-фізичної особи -
платника єдиного податку за третій
квартал 2011 року обсяг виручки позивача
складає 42000 гривень.

З протоколу про адміністративне
правопорушення від 2 вересня 2011 року
вбачається, що ОСОБА_4 6 серпня 2011 року о
12 годині на пляжі бази відпочинку
«Авангард» в смт Миколаївка
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим здійснював
підприємницьку діяльність по катанні
громадян на атракціоні «Колесо» не
маючи при собі на це дозволу, чим
порушив вимоги статті 10 Закону України
«Про пожежну безпеку».

Суди встановили, що згідно матеріалів
справи № 3-2194/2011 про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_4 за
частиною 1 статті 164 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
виявлено та вилучено у відповідності
до статті 265 Кодексу України про
адміністративні правопорушення для
тимчасового зберігання згідно
протоколу огляду від 6 серпня 2011 року
маломірний човен, реєстраційний номер
НОМЕР_1, двигун «Suzuki» VRS40 до вирішення
питання по суті.

Згідно розписки від 6 серпня 2011 року
начальник Миколаївського КГП Калю М.К.
прийняв на відповідальне зберігання
зазначений маломірний човен.

Постановою Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 26 вересня 2011 року ОСОБА_4
визнано невинним у вчиненні
адміністративного правопорушення у
зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 164
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, провадження по справі
закрито.

Після набрання постановою
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 26
вересня 2011 року законної сили ОСОБА_4
звернувся до начальника
Миколаївського КГП Калю М.К. та отримав
човен і двигун. Претензій щодо їх
зберігання позивач не мав.

ОСОБА_4 звернувся до прокуратури
Автономної Республіки Крим із заявами
щодо неправомірних дій працівників
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим за фактом
незаконного вилучення належного йому
майна та незаконного притягнення його
до адміністративної відповідальності.

Постановою заступника прокурора
Автономної Республіки Крим Домнікова
О.М. від 8 листопада 2011 року було
порушено дисциплінарне провадження
відносно оперуповноважених в ОВС
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 у зв'язку із вчиненням
дисциплінарного проступку.

З висновку від 21 листопада 2011 року,
затвердженого 23 листопада 2011 року
начальником Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим Мазур В.І., вбачається, що за
матеріалами службового розслідування
за вказаною постановою заступника
прокурора Автономної Республіки Крим
Домнікова О.М. від 8 листопада 2011 року
службове розслідування закінчено.
Факти неправомірних дій та порушення
чинного законодавства зі сторони
оперуповноваженого в ОВС відділу
боротьби з корупцією Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим капітана міліції
ОСОБА_5 не знайшли свого об'єктивного
підтвердження.

Також судами встановлено, що згідно
матеріалу № 282/пр/11 заява ОСОБА_4
перевірена та постановою від 25
листопада 2011 року в порушенні
кримінальної справи відносно
оперуповноважених в ОВС Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовлено на підставі пункту 2 частини
1 статті 6 Кримінально-процесуального
кодексу України у зв'язку з відсутністю
в їх діях ознак складів злочинів,
передбачених статтями 364, 365, 289
Кримінального кодексу України.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Проаналізувавши наведені норми та
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини цієї справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дій
відповідачів протиправними, оскільки
як вірно встановлено судами
відповідачами не були порушені права
позивача.

Також суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, оскільки виходячи з
положень статей 22, 23, 1166, 1167, 1173
Цивільного кодексу України, необхідною
умовою виникнення відповідальності у
вигляді обов'язку відшкодувати
заподіяну майнову і моральну шкоду є
неправомірність дій або бездіяльність
особи, яка заподіяла шкоду, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи і шкодою, вини особи у заподіянні
шкоди. Відсутність хоча б однієї з
обов'язкових складових
відповідальності за заподіяння шкоди
взагалі виключає її настання. А
оскільки судами встановлено
відсутність порушення прав ОСОБА_4 зі
сторони відповідачів, то його вимоги
про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди є безпідставними.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки оскаржувані постанова
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 20
березня 2012 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року прийняті з додержанням норм
права, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 20
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Автономній Республіці Крим, третя
особа - Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим, про визнання дій протиправними,
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Пасічник С.С.