Справа № 2а-6329/08/0970
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р.
Справа № 33477/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.,

за участю:

представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Токара В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
недійсними акту перевірки та
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
недійсними акту перевірки та
податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що згідно
оскаржуваних рішень відповідачем
безпідставно донараховано податок з
доходів фізичних осіб та податок на
додану вартість і застосовано штрафні
санкції.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2010 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсними та скасовано
податкові повідомлення-рішення за
№/0 від 04.06.2008 року та за №/1
від 08.07.2008 року.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Калуська об'єднана державна
податкова інспекція подала апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
апелянтом було проведено виїзну
позапланову перевірку суб'єкта
господарської діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати до бюджету податків, зборів
(обов'язкових платежів) за період з
01.01.2006 року по 31.12.2007 року.

26.05.2008 року Калуською ОДПІ за
результатами цієї перевірки складено
акт №803/1702/НОМЕР_1, встановлено
порушення п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4,
п.п.7.2.3, п.п.7.2.8 п.7.2, п.п7.3.1 п.7.3, п.п.7.7.1,
п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану
вартість», ст.ст. 3, 4, п.п.9.12.2, п.9.12 ст.9 ЗУ
«Про податок з доходів фізичних осіб».

На підставі цього акту податковий
орган прийняв оскаржувані рішення: за
№/0 від 04.06.2008 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 22 233
грн. в тому числі 14 822 грн. - основного
боргу та 7411 грн. - штрафних (фінансових)
санкцій і зменшено суму бюджетного
відшкодування з даного податку за
основним платежем на 5 468 грн. та
визначено суму штрафних санкцій - 2734
грн. та за №/0 від 04.06.2008 року яким
визначено суму податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1 500 грн.

Зазначені рішення були оскаржені
позивачем в порядку процедури
апеляційного узгодження, однак за
наслідками перегляду залишені без змін
і 08.07.2008 року апелянтом прийняті
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення №/1 і №/1.

Щодо правомірності прийнятих
податкових повідомлень-рішень №/0
від 04.06.2008 року та №/1 від 08.07.2008
року слід зазначити наступне.

З акту перевірки видно, що в період,
який перевірявся, суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_3 займалася експортом
лісопродукції та здійснювала її
реалізацію на митній території України
та надавала консультаційні послуги.

Відповідно до свідоцтва платника
податку та поданої заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності на
2007 рік, видом діяльності позивача в
даному податковому періоді була оптова
торгівля.

22.05.2007 року приватним підприємцем
ОСОБА_4 здійснено оплату в сумі
10 000 грн. позивачу за надані останньою
послуги згідно укладеного між даними
сторонами договору про надання
інформаційно-консультаційних послуг.
Так як згадані кошти за висновками
посадових осіб оДПІ були одержані
позивачем не від підприємницької
діяльності, то даний дохід був
оподаткований та позивачу визначено
відповідне податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб.

Слід вказати, що такий вид діяльності,
як надання консультаційних послуг
ОСОБА_3 ні при реєстрації у
встановленому порядку підприємницької
діяльності, а ні при поданні заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності на
2007 рік зазначено не було.

Згідно поданої позивачем заяви за №19319
від 14.09.2007 року надання консультування
з питань комерційної діяльності та
управління, маркетинг, як вид
діяльності доповнено ОСОБА_3.

З аналізу ч.1 ст.1 Указ Президента
України від 03.07.1998 року №727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єкта малого
підприємництва» в редакції Указу
Президента України від 28.06.1999 року №746/99
(далі- Указ) видно, що критеріями малого
підприємництва для запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності є встановлені цією
нормою межі середньооблікової
чисельності працюючих (не більше 10
осіб) у суб'єкта підприємницької
діяльності осіб, обсягу річної виручки
від реалізації продукції(товарів,
робіт, послуг) (не більше 500 тис. грн.) та
обов'язковість здійснення діяльності,
від якої одержано дохід, як
підприємницької. Під підприємницькою
діяльністю слід вважати виключно
спрямовану на отримання прибутку
діяльність, яка зареєстрована у
встановленому порядку. Відповідно до
положень Указу, для суб'єктів малого
підприємництва - фізичних осіб, що
відповідають зазначеним критеріям,
оподаткування відбувається за
спрощеною системою, тобто зі сплатою
єдиного податку, ставка якого
встановлюється місцевими радами,
замість цілого ряду інших податків і
зборів, сплачена сума єдиного податку є
остаточною і не включається до
перерахунку загальних податкових
зобов'язань платника податку, а доходи,
отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподаткованого доходу за підсумками
звітного року такого платника (ст.2,6
Указу).Проте, такі положення не можуть
застосуватись до осіб, що не
відповідають зазначеним критеріям.

Згідно ст.2 Указу, платник єдиного
податку сплачує єдиний податок за
ставкою, встановленою місцевими радами
за місцем державної реєстрації цього
платника залежно від виду діяльності. У
разі, коли фізична особа - суб'єкт
малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для
яких встановлені різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується податок, що не
перевищує максимальної ставки за цими
видами діяльності. З метою реалізації
вищевказаних норм відповідно до
Порядку видачі Свідоцтва про сплату
єдиного податку затвердженого наказом
ДПА України від 29.10.1999 року за 3599,
зареєстрованого у МЮУ 02.11.1999 року за
№752/4045, суб'єкт підприємницької
діяльності подає до податкового органу
заяву, в якій зазначає вид чи види
діяльності, якими передбачає
займатися.

Отже, так як при отримані доходу за
надані послуги від ОСОБА_4 позивач не
була зареєстрована як підприємець, що
здійснює діяльність в сфері надання
консультування з питань комерційної
діяльності та управління, у спірних
правовідносинах щодо визначення
податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_3
не відповідає визначеним критеріям та
положення вищевказаного Указу на неї
поширюватись не можуть.

При цьому слід зазначити, що не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу, доходи
платника податку, одержані ним
виключно від провадження зазначених у
Свідоцтві видів підприємницької
діяльності (ст. 2, 6 Указу).

Тобто, якщо суб'єкт підприємницької
діяльності, який вибрав спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності, одержує протягом звітного
року доходи інші, ніж зазначені в
Свідоцтві про сплату єдиного податку,
то такі доходи протягом року
підлягають оподаткуванню на загальних
підставах та у порядку встановленому
Законом України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (п.п. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8).

Посилання на сплату максимальної
ставки єдиного податку не береться до
уваги колегією суддів, оскільки ця
обставина, не має юридичного значення у
спірних правовідносинах, оскільки
діяльність, від якої ОСОБА_3 отримано
оподаткований за наслідками перевірки
дохід, не була зареєстрована у
встановленому законом порядку при
поданні заяви про сплату єдиного
податку.

Підставою для проведення перевірки
позивача була постанова слідчого
прокуратури м.Калуша від 09.04.2008 року про
призначення документальної перевірки
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
приватного підприємця ОСОБА_3 та
засвідчена копія постанови про
порушення кримінальної справи.

Згідно актів за №117/1702/НОМЕР_1, від 05.05.2008
року про неможливість проведення
виїзної позапланової документальної
перевірки з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати до бюджету податків, зборів
(обов'язкових платежів) за період з
01.01.2006 року по 31.12.2007 року СГД - фізичної
особи у зв'язку з неможливістю вручення
позивачу наказу за №114 від 25.04.2008 року
та направлень 170 від 25.04.2008 року про
продовження термінів проведення
позапланової документальної перевірки
таку перевірку вважати такою, що не
відбулась. Також актами за
№102/1702/НОМЕР_1 від 21.04.2008 року,
№115/1702/НОМЕР_1, №1 16/1702/НОМЕР_1 від 05.05.2008
року зазначено факт відсутності
позивача за адресою, вказаною у
Свідоцтві про державну реєстрацію. З
цього можна зробити висновок, що
оскільки позивач по місцю здійснення
підприємницької діяльності була
відсутня, відповідно до наказу оДПІ №136
від 20.05.2008 та відповідного направлення
за № 218 від 20.05.2008 з відома та за згодою
її представника ОСОБА_1, який діяв на
підставі відповідної
нотаріально-посвідченої довіреності
від 20.05.2008 та добровільно з'явився за
запрошенням податкового органу, в його
присутності перевірка була проведена в
приміщенні оДПІ, що передбачено чинним
законодавством. При цьому ОСОБА_3
належним чином було вручено
направлення за №218 від 20.05.2008 року, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи розпискою №218 за підписом
ОСОБА_1 При проведенні перевірки
представник платника податків
користувався всіма передбаченими
правами, зокрема щодо подання
документів, надання пояснень та
заперечень, з актом ознайомився, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи заявами ОСОБА_1 на адресу оДПІ.

З врахуванням зазначених обставин,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податковими органами правомірно
донараховано податок з доходів
фізичних осіб, а відтак в задоволенні
вимоги про визнання незаконними
податкових повідомлень-рішень №/0
та №/1 слід відмовити.

Відносно податкових
повідомлень-рішень №/0 від 04.06.2008
року та №/1 від 08.07.2008 року, яким
визначено суму податкового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість слід вказати на
наступне.

На підставі одержаних від старшого
слідчого прокуратури м. Калуша
документів, а саме:
товарно-транспортних накладних, копій
податкових накладних, податковим
органом зроблено висновок про те, що
приватний підприємець ОСОБА_3
здійснила відпуск лісопродукції
приватному підприємцю ОСОБА_4 не
нарахувавши податок на додану
вартість, та не задекларувавши дані
операції в податкових деклараціях з
цього податку.

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 ЗУ «Про
податок на додану вартість», факти
поставки товарів засвідчують
податкові накладні, які складаються у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал такої накладної
надається покупцю, а копія залишається
у продавця товарів (робіт, послуг).
Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно абз. 3 п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 ЗУ «Про
податок на додану вартість», платник
податку веде реєстр отриманих та
виданих податкових накладних у
документальному або електронному
вигляді за його вибором, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума та сума
нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку
продавця, який надав податкову
накладну такому платнику податку.
Зведені результати обліку, що
відображені у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних,
підлягають документальній невиїзній
перевірці (камеральній). За наявності
оригіналу податкової накладної не
включення її до зазначеного реєстру не
є підставою для відмови у зарахуванні
суми податку, визначеної у такій
податковій накладній, до складу
податкового кредиту такого платника
податку.

Статтею 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні
документи повинні бути складені
відповідно до вимог чинного
законодавств та не порушувати
публічний порядок, встановлений ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

З аналізу акту перевірки видно, що
висновки про ненарахування позивачем
податку на додану вартість, та
недекларування даних операції в
податкових деклараціях з цього податку
зроблені на підставі не первинних
документів, а копій накладних
отриманих від прокуратури м.Калуша, що
ставить під сумнів достовірність
обставин, викладених у даному акті,
зокрема фактів продажу пиломатеріалів
позивачем підприємцю ОСОБА_4

Згідно висновку експерта за №09/03-11 від
29.05.2010року, підписи від імені
ОСОБА_3 у накладних №22 від 15.02.2007 року на
суму 14 583, за №17 від 19.02.2007 року
на суму 18 000 грн. виконані іншою особою.
Питання чи виконані ОСОБА_3
підписи на інших накладних, на підставі
яких органами ДПІ визначено позивачу
податкове зобов'язання по ПДВ
експертом не вирішувалось, оскільки на
експертизу подані копії накладних.

Також слід відзначити, що в акті
перевірки відсутні посилання на дані
актів зустрічних перевірок, щодо
проведення господарських операцій та
немає розгорнутої інформації щодо
податкових накладних, на підставі яких
апелянтом донараховано податок на
додану вартість. В акті перевірки
відсутнє посилання посадових осіб, які
проводили перевірку, на реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних, на основі якого
заповнюється податкова декларація з
податку на додану вартість, чим
порушено п.1.7 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України за №327 від 10.08.2005 та
зареєстрованого в МЮУ 25.08.2005 року за
№925/11205. Підпунктом 2.3.2 Порядку
передбачено, що за кожним відображеним
в акті фактом порушення податкового
законодавства необхідно висвітлити
показники, які відображаються
суб'єктом господарювання у податковій
та іншій звітності, та фактичні
показники, виявлені у ході перевірки на
підставі первинних документів
податкового та бухгалтерського обліку
суб'єкта господарювання у розрізі
періодів у грошових одиницях,
передбачених звітністю. У разі
виявлення розбіжностей податковому
органу було необхідно чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення посадових
осіб суб'єкта господарювання щодо
встановлених порушень. Крім того
посадові особи, які проводили
перевірку були повинні зазначити
первинний документ, на підставі якого
вчинено записи у податковому та
бухгалтерському обліку (навести
кореспонденцію рахунків операцій), та
інші докази, що достовірно
підтверджують наявність факту
порушення.

Згідно висновку судово-економічної
експертизи по кримінальній справі
порушеній відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 191,
ч.2 ст.366 КК України за №275 від 02.03.2010
року, документально підтвердити
нарахування Калуською оДПІ податку на
додану вартість, згідно оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення за
№/1 від 08.07.2008 року, не вбачається
можливим.

Отже, з врахуванням зазначеного ППР
№/0 та за №/1 апелянтом
прийняті безпідставно, відтак вимога
визнати їх протиправними та скасувати
підлягає до задоволення.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Калуської об'єднаної
державної податкової інспекції -
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21
вересня 2010 року у справі № 2а- 6329/08/0970 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 05.05.2014 року