Справа № 437/9924/13-а
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №437/9924/13а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ТОВ «Луганськвода» до
Виконавчого комітету Луганської
міської ради про зобов'язання
вчинити певні дії, 3-я особа Луганська
обласна державна адміністрація, ОКП
«Компанія «Луганськвода», -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача Луганської міської ради та
просив задовольнити позов та
зобов'язати виконавчий комітет
Луганської міської ради до 01.06.2012 року
затвердити нормативи питного
водопостачання для населення
м.Луганська. В обґрунтування позову
зазначено, що ТОВ «Луганськвода» з
01.08.2008 року надає послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення населенню у більшості
населених пунктів Луганскьої області,
де має відокремлені підрозділи, у тому
числі у м.Луганськ. В кожному
населеному пункті, де ТОВ
«Луганськвода» здійснює свою
виробничу діяльність, органи місцевого
самоврядування затвердили норми
споживання питної води для населення,
за винятком м.Луганська. Чинне
законодавство передбачає, що нормативи
питного водопостачання затверджують
місцеві адміністрації або органи
місцевого самоврядування. Виходячи з
повноважень місцевих державних
адміністрацій, органів місцевого
самоврядування та Порядку розроблення
та затвердження нормативів питного
водопостачання, який встановлює норму
питного водопостачання у конкретному
населеному пункті, повноваження по
замовленню та затвердженню нормативів
питного водопостачання для населення
м.Луганська віднесено до повноважень
виконавчого комітету Луганської
міської ради. ТОВ «Луганськвода»
користується нормами водоспоживання,
які затверджені рішенням виконкому
Луганської міської ради 22.11.2005 року
№350/1. Цим рішенням затверджені питомі
норми водоспоживання населення за
нормами СНиП 2.04.01-85 «Внутренний
водопровод и канализация зданий».
Однак норми СНіП 22.04.01-85 не призначені
для збору плати за воду і не
збалансовані з умовами водопостачання
конкретного міста та рівнем
водоспоживання населення у квартирах
без засобів обліку питної води. Ці
норми призначені тільки для потреб
проектування систем водопостачання.
Тому норми водоспоживання, затверджені
цим рішенням, не збалансовані з умовами
водопостачання міста Луганська та
рівнем фактичного водоспоживання
населення. Незважаючи на ці обставини,
ТОВ «Луганськвода» вимушено
користуватися цими нормами, оскільки
інших норм водоспоживання не існує, що
є порушенням діючого законодавства. У
березні 2010 року позивач направив
розроблені нормативи для затвердження
на черговому засіданні виконкому
Луганської міської ради, але на протязі
2010 року вони не були затверджені. І
тільки 04.04.2011 року листом за №15-7-2/215
Управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
звернулось до ТОВ «Луганськвода» з
пропозицією виконати роботу з
перевірки звіту розрахунку норм
питного водопостачання за власні
кошти. За замовленням ТОВ
«Луганськвода» Державна Академія
житлово-комунального господарства
провела аналіз сучасного стану
водоспоживання населення м.Луганська і
рекомендувала місцевому органу
самоврядування затвердити вищевказані
нормативи на наступні п'ять років.
Незважаючи на неодноразові звернення
ТОВ «Луганськвода» починаючи з 2008 року
до теперішнього часу, нормативи
питного водопостачання не затверджені.
ТОВ «Луганськвода» користується
нормами питного водопостачання,
затвердженими ще у 2005 році, що на думку
позивача, є порушенням Закону України
«Про питну воду та питне
водопостачання» від 10 січня 2002 року
№2918-III, Постанови КМУ від 25.08.2004 року
№1107 «Про порядок розроблення та
затвердження нормативів питного
водопостачання». У зв'язку з
вищевикладеним, позивач змушений
звернутися за захистом своїх порушених
прав до суду.

В судовому засіданні представник
позивача, яка також є представником 3-ї
особи ОКП «Компанія Луганськвода»
позов підтримала, надала суду
пояснення аналогічні викладеним в
позові та просила задовольнити вимоги
у повному обсязі. Зазанчала, що ОКП
«Компанія «Луганськвода» надавало
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
населенню м.Луганськ з 01.01.2004 року по
01.08.2008 рік. При нарахуванні норм
споживання для населення, які не мають
засобу обліку, ОКП «Компанія
«Луганськвода» користувалося нормами
питомого водоспоживання, які були
затверджені рішенням виконавчого
комітету Луганської міської ради №350/11
від 28.11.2005 року. З 01.08.2008 року по 01.09.2013
року послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
населенню надавало ТОВ «Луганськвода».
В кожному населеному пункті, де ТОВ
«Луганськвода» здійснювало свою
виробничу діяльність, органи місцевого
самоврядування затвердили норми
споживання питної води для населення,
за винятком м.Луганська.

Відповідно до п.3 ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» та
ст.30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
затвердження норм споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням.

Вважає, що діючим законодавством
України чітко визначено, що
підприємства питного водопостачання
при нарахуванні послуг надання питного
водопостачання повинні
використовувати норми споживання, які
затверджені місцевими адміністраціями
або органами місцевого самоврядування.
На даний час у м.Луганськ
застосовуються норми споживання,
передбачені рішенням виконавчого
комітету Луганської міської ради від
28.11.2005 року №350/11, яке є єдиним на цей час
нормативним актом. Таким чином,
бездіяльність відповідача по
затвердженню норм споживання для
населення порушує законні інтереси як
ТОВ «Луганськвода», так і ОКП «Компанія
«Луганськвода». Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, надала суду письмові
пояснення, в яких зазначила, що жоден з
названих позивачем законів не покладає
на органи місцевого самоврядування
безпосереднього обов'язку
затверджувати нормативи питного
водопостачання.

Зокрема, п.3 ст.7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що до повноважень (не
обов'язків) органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
затвердження норм споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням.

Стаття 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», яка
присвячена повноваженням (не
обов'язкам) виконавчих органів
місцевих рад у сфері
житлово-комунального господарства, не
містить положень, які б відносили до
відання виконавчих комітетів місцевих
рад повноваження з затвердження
нормативів питного водопостачання для
населення.

Позивач не наводить посилання на жоден
закон, який би закріплював обов'язок
органів місцевого самоврядування
затверджувати нормативи питного
водопостачання та робить
необґрунтований висновок, що якщо в
нормативно-правових актах не вказано
на повноваження місцевих державних
адміністрацій затверджувати нормативи
питного водопостачання, то такі
нормативи зобов'язані затверджувати
органи місцевого самоврядування.

Висновки позивача, що відмова місцевих
органів виконавчої влади з питань
охорони здоров'я, охорони
навколишнього природного середовища
та водного господарства погодити
нормативи питного водопостачання не є
перешкодою для задоволення позову,
вважає необґрунтованими, оскільки
нормативи питного водопостачання
відповідно до п.4 Порядку
затверджуються лише після погодження з
місцевими органами виконавчої влади з
питань охорони здоров'я, охорони
навколишнього середовища та водного
господарства.

Зміст п.4 Порядку свідчить, що вирішення
питання затвердження нормативів
питного водопостачання (відмови в
затвердженні) здійснюється за
адміністративним розсудом відповідних
суб'єктів, тому зобов'язання до
здійснення таких повноважень
порушуватиме права та законні інтереси
суб'єкта.

Крім того, зобов'язання відповідача
здійснити затвердження цих нормативів
суперечитиме чинному законодавству,
оскільки Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні», інший закон,
чи будь-який інший нормативно-правовий
акт не закріплює обов'язку органів
місцевого самоврядування здійснювати
затвердження нормативів питного
водопостачання, а затвердження
нормативів, розроблених у 2009 році
порушуватиме положення п.3 Порядку та
п.7.2 Методики визначення нормативів
питного водопостачання населення,
затвердженої наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
27.09.2005 року №148.

Відповідно до п.3 Порядку та пп.7.2.
Методики перегляд нормативів питного
водопостачання здійснюється один раз
на три роки, а у разі необхідності
допускається їх достроковий перегляд.
Отже, розроблені станом на 2009 рік
нормативи не можуть бути затверджені у
2014 році. Всі наведені обставини та
посилання на положення законодавства
свідчать про необґрунтованість позову
та відсутність правових підставі для
його задоволення. Просив відмовити в
повному обсязі в позові.

Представник третьої особи Луганської
обласної державної адміністрації в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, вважає їх
обґрунтованими, зазначивши, що на
підставі частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» до
повноважень обласних державних
адміністрацій у сфері
житлово-комунальних послуг належить
взаємодія з органами місцевого
самоврядування з питань надання
житлово-комунальних послуг та
регулювання цін/тарифів у межах своїх
повноважень, здійснення контролю
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги та моніторингу стану
розрахунків на них.

Законом України «Про питну воду та
питне водопостачання» визначаються
повноваження органів місцевого
самоврядування у сфері питної води та
питного водопостачання, до яких
належать встановлення тарифів на
послуги централізованого
водопостачання і водовідведення (крім
тарифів на ці послуги, які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг), вирішення
інших питань у цій сфері.

Згідно ст.7 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері житлово-комунальних послуг
належить встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону; затвердження норм
споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням.

На підставі вищенаведених норм, вважає,
що ТОВ «Луганськвода», яке на момент
звернення надавало послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення населенню більшості
населених пунктів Луганської області,
обґрунтовано звернулось до суду з
відповідними вимогами, оскільки
затвердження нормативів питного
водопостачання для населення
м.Луганська є компетенцією Луганської
міської ради. Просив позов
задовольнити.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши докази, які знаходяться в
матеріалах справи, прийшов до
наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, відповідно до якого
усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Ленінського районного суду
м.Луганська від 11 лютого 2013 року було
залучено Луганську обласну державну
адміністрацію до участі в
адміністративній справі за позовом ТОВ
«Луганськвода» до Виконавчого
комітету Луганської міської ради про
зобов'язання вчинити певні дії в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
(а.с.124).

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Луганська від 30 жовтня 2013 року до
участі у справі було залучено ОКП
«Компанія «Луганськвода» в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
(а.с.297).

Судом встановлено, що позивач
звертався до міського голови Кравченко
С.І. з проханням затвердження норм
водовикористання у відповідності до
СНіП 2.04.01.85 «Внутрішній водопровід та
каналізація» (а.с.17,19), на що було
отримано відповідь від 28 серпня 2008
року, згідно якої при звіренні
експлуатаційних норм, норм
водовикористання та водовідведення з
Правилами та до СНіП 2.04.01.85 виявлена
невідповідність в позиціях №№8-14 та
№№17-20 (а.с.18).

Листом №01/03-14/7854/0/2-08 від 04 листопада 2008
року виконком Луганської міської ради
на запит позивача повідомив, що у
відповідності зі статтею 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» до повноважень органів
місцевого самоврядування належить
затвердження норм споживання
житлово-комунальних послуг, у тому
числі питного водопостачання. На
теперішній час Державним комітетом
України з питань житлово-комунального
господарства затверджено Методику
визначення нормативів питного
водопостачання населення, згідно з п.1.4
якої нормативи водопостачання,
визначені за даною методикою,
використовуються для розрахунку та
встановлення норм споживання питної
води. Порядок або методика
використання нормативів для цих цілей
відсутні. У зв'язку з втратою чинності
наказу Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994
року №65 «Про затвердження Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення у
містах та селищах України» виконком
Луганської міської ради вважає за
можливе до розробки та затвердження
нормативів питного водопостачання у
місті Луганську та визначення питання
щодо порядку розрахунку норм
споживання питної води населенням на
підставі таких нормативів,
користуватись нормами витрат води
користувачами, наведеними у СНіП 2.04.01-85
«Внутрішній водопровід та
каналізація» та СНіП П-31-74
«Водопостачання. Зовнішні мережі та
споруди» (а.с.20).

Листом №0.6/818 від 22.03.2010 року позивач
звертався до міського голови з
проханням на черговому засіданні
виконавчого комітету Луганської
міської ради розглянути питання про
затвердження норм водоспоживання для
населення м.Луганська (а.с.21). До даної
заяви позивачем було надано звіт про
науково-дослідну роботу за договором
від 08.12.2008 року №ВК-7/2008 ТОВ
«Науково-дослідним інститутом
системних досліджень», яким були
виконані розрахунки норм
водоспоживання для населення
м.Луганська (а.с.23-33).

Листом №2/02а-3030 від 24.06.2011 року Головне
управління охорони здоров'я повідомило
про те, що питання щодо перевірки
звітів про науково-дослідну роботу та
висновків науково-технічного аудиту не
входить до компетенції Головного
управління та дані матеріали було
направлено до Луганської СЕС (а.с.34).

Листом Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Луганській області від 01.06.2011 року щодо
погодження нормативів питного
водопостачання для населення
м.Луганська було повідомлено про те, що
звіт про науково-дослідну роботу
«Розробка науково - обґрунтованих
нормативів питного водопостачання та
норм водоспоживання для м.Луганська»
та висновок науково - технічного аудиту
(експертизи) Державної академії ЖКГ
щодо затвердження нормативів питного
водопостачання та норм питомого
водоспоживання населення м.Луганська
від 29.04.2011 року по перерахунку
нормативів та норм станом на 01.04.2011
року, які надані виконавчим комітетом
Луганської міської ради і погоджує
вищевказані нормативи на наступні
п'ять років (а.с.35).

У відповіді на звернення позивача
Управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
від 04.04.2011 року погодило проведення
перевірки Державною Академією наук
житлово-комунального господарства для
затвердження нормативів питного
водоспоживання виконавчим комітетом
Луганської міської ради, однак
внаслідок того, що в місцевому бюджеті
на 2011 рік не передбачені кошти для
виконання цієї роботи, позивачу було
запропоновано виконати роботу з
перевірки звіту розрахунку норм
питного водопостачання за власний
рахунок (а.с.36).

Відповідь з аналогічним змістом була
отримана і від виконавчого комітету
Луганської міської ради від 11.04.2011 року
(а.с.38).

Висновком науково-технічного аудиту
(експертизи) щодо можливості
затвердження нормативів питного
водопостачання та норм питомого
водоспоживання населення м.Луганськ,
розроблених НДІ системних досліджень
Державної академії житлово -
комунального господарства
Міністерства з питань житлово -
комунального господарства України,
затвердженого ректором Державної
академії житлово - комунального
господарства 29 квітня 2011 року було
проведено аналіз сучасного стану
водоспоживання населення м.Луганська
та перерахунок нормативів питного
водопостачання та норм водоспоживання
населення міста на 2011 рік і
рекомендовано місцевому органу
самоврядування затвердити вищевказані
нормативи на наступні п'ять років
(а.с.46).

У відповідь на лист позивача від 23.01.2012
року виконавчий комітет 07 березня 2012
року повідомило про те, що законодавчо
органи місцевого самоврядування та
державні адміністрації мають однакові
повноваження у встановленні норм
споживання, у зв'язку з чим
рекомендовано звернутись до
Луганської обласної державної
адміністрації (а.с.50).

Відповідно до п.3 ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачає, що до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
затвердження норм споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
законами, які не повинні суперечити
положенням цього Закону.

Частина 3 статті 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
наголошує, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку розроблення та
затвердженні нормативів питного
водопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
25.08.2004 року №1107 передбачено, що
нормативи питного водопостачання у
конкретному населеному пункті
розробляються та науково
обґрунтовуються згідно з Методикою
визначення нормативів питного
водопостачання населення
спеціалізованими науково - дослідними
організаціями на замовлення місцевих
адміністрацій або органів місцевого
самоврядування та затверджуються ними
після погодження з місцевими органами
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я, охорони навколишнього
природного середовища та водного
господарства.

Таким чином, суд погоджується з
думкою відповідача, що діючим
законодавством України не передбачено
обов'язку виконавчого комітету
затверджувати нормативи питного
водопостачання для населення, оскільки
це є правом відповідача, у зв'язку з чим
позовні вимоги не підлягають
задоволенню. Висновки позивача, що
відмова місцевих органів виконавчої
влади з питань охорони здоров'я,
охорони навколишнього природного
середовища та водного господарства
погодити нормативи питного
водопостачання не є перешкодою для
задоволення позову, суд вважає
необґрунтованими, оскільки нормативи
питного водопостачання відповідно до
п.4 Порядку затверджуються лише після
погодження з місцевими органами
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я, охорони навколишнього
середовища та водного господарства.

Керуючись Конституцією України,
ст. ст. 2, 6, 9, 11, 18, 52, 159-162 КАС України,
Законом України"Про місцеве
самоврядування в Україні", Законом
України "Про житлово-комунальні
послуги", Порядком розроблення та
затвердження нормативів питного
водопостачання, затвердженим
постановою КМУ №1107 від 25.08.2004 року,
Методикою визначення нормативів
питного водопостачання населення,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства №148
від 27.09.2005 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ТОВ
"Луганськвода" відмовити.

Повний текст постанови складений
15.04.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська,
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Постанова суду першої
інстанції набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Головуючий: суддя
О.В.Бугера

Справа №437/9924/13а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

вступна та резолютивна частини

08 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ТОВ «Луганськвода» до
Виконавчого комітету Луганської
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії, 3-я особа Луганська обласна
державна адміністрація, ОКП «Компанія
«Луганськвода», -

Керуючись Конституцією України,
ст. ст. 2, 6, 9, 11, 18, 52, 159-162 КАС України,
Законом України"Про місцеве
самоврядування в Україні", Законом
України "Про житлово-комунальні
послуги", Порядком розроблення та
затвердження нормативів питного
водопостачання, затвердженим
постановою КМУ №1107 від 25.08.2004 року,
Методикою визначення нормативів
питного водопостачання населення,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства №148
від 27.09.2005 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ТОВ
"Луганськвода" відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська,
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Постанова суду першої
інстанції набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Головуючий: суддя
О.В.Бугера