Справа № 813/9369/13-а
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/9369/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
з участю секретаря судового засідання
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Гейвич М.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом фізичної особи - підприємця
до ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
про скасування податкових
Позивач звернувся з позовом у якому
просив скасувати повністю податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Позов мотивується тим, зокрема, що
податковим органом не взято до уваги,
що легковий автомобіль «Сітроен С-4»
був придбаний скаржником як фізичною
особою - підприємцем, що
підтверджується договором № 97 від
01.06.2012 р., укладеним між ПП «ЯРДА» та ФОП
ОСОБА_3, актом прийому-передачі від
07.08.2012 р., податковими накладними та
банківськими документами;
використання у господарській
діяльності легкового автомобіля
«Сітроен С-4» підтверджується наказами
про ввід основних засобів та про
порядок використання автомобіля;
відповідно до норм Податкового кодексу
України до податкового кредиту
фізичних осіб-підприємців,
зареєстрованих платниками податку на
додану вартість, можливе включення сум
податку на додану вартість,
нарахованих (сплачених) у зв'язку з
придбанням транспортного засобу, за
умови використання такого рухомого
майна в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності, та за
наявності документального оформлення
підтвердження відповідних витрат з
відображенням їх у бухгалтерському й
податковому обліку; до складу витрат не
включаються витрати на придбання
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів. Разом з
тим, ці витрати підлягають амортизації
у порядку, визначеному ст.ст. 144-146 ПК
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
відрахувань, висновок посадових осіб,
що проводили перевірку та розглядали
скаргу про відсутність у ФОП права
включати до витрат вартість
амортизаційних відрахувань за
придбаний автомобіль «Сітроен С-4» є
невірним; позивач має право включати до
витрат сплачений податок на додану
вартість та податок на доходи фізичних
осіб від підприємницької діяльності.
Позивач, представник позивача в
судових засіданнях позовні вимоги
підтримали з підстав, наведених у
позовній заяві, просили позовні вимоги
задоволити, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення скасувати.
Відповідач у запереченні на позовну
заяву зазначає, що суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа підприємець не може бути
власником нерухомого або рухомого
майна, а придбання, спорудження,
будівництво такого майна суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою підприємцем, який
зареєстрований платником ПДВ, може
здійснюватись ним виключно як фізичною
особою, тому право на податковий кредит
за операцією з придбання, спорудження,
будівництва зазначеного майна не
виникає; ФОП ОСОБА_3 згідно даних книги
обліку доходів та витрат № 33 від 30.01.2012
р. та банківських платіжних документів
до складу валових витрат безпідставно
включив суму сплаченого до бюджету
авансових платежів по податку на
доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 1967
грн.; легковий автомобіль «Сітроен С-4»
згідно наданих до перевірки документів
не використовувався в господарській
діяльності (відсутні шляхові листи,
товарно-транспортні накладні, акти
списання пального та запчастин), а
згідно пояснення ФОП ОСОБА_3 всі
транспортні послуги здійснювалися
транспортом контрагентів.
Представник відповідача проти позову
заперечив з мотивів, викладених у
письмовому запереченні, просив у
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, його
представника та представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
докази, які мають значення для справи,
суд виходив з наступного.
За результатами документальної
планової виїзної перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 р.
по 31.12.2012 р. оформлено акт № 163/17-2/НОМЕР_3
Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст. 177, ст. 164,
п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України,
донараховано податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012 рік в
сумі 7152,35 грн.; п.198.1, п.198.3 ст. 198, п.200.1 ст.
200 Податкового кодексу України,
донараховано ПДВ в сумі 8333,33 грн.
На підставі акта перевірки ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
р., яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
грн. зобов'язання за основним платежем,
2083,33 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями та податкове
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 8940,44 грн., з
яких 7152,35 грн. зобов'язання за основним
платежем, 1788,09 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.
За змістом п.180.1 ст. 180 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платником податку є:
будь-яка особа, що провадить або планує
провадити господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу,
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку.

Об'єктом оподаткування, відповідно до
п.п. «а» п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України, є операції платників податку з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

За змістом п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, у редакції спірного
періоду, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.6 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", затвердженого
постановою КМ України від 07.09.1998 р. №
1388, транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами.

Судом встановлено, що позивач придбав
легковий автомобіль «Сітроен С-4» як
фізична особа-підприємець, про що
свідчить договір № 97 від 01.06.2012 р., акт
прийому-передачі від 07.08.2012 р., копії
яких долучено до справи. Використання у
господарській діяльності легкового
автомобіля «Сітроен С-4»
підтверджується наказом про ввід
основних засобів №3 від 07.08.2012 р. та
наказом про порядок використання
автомобіля №4 від 08.08.2012 р.

До справи долучено копії податкової
накладної № 59 від 26.07.2012 р. та
платіжного доручення № 8760 від 26.07.2012 р.,
а також подорожні листи службового
автомобіля.

Судом приймається до уваги твердження
позивача, що акти списання запчастин
відсутні, оскільки автомобіль
знаходився на гарантійному
обслуговуванні. Щодо відсутності
товарно-транспортних накладних, то
підприємець зазначив, що витрати з
транспортування ФОП ОСОБА_3 не
ставились до витрат, а покривалися за
рахунок власного прибутку.

Таким чином, позивачем правомірно
включено до складу податку на додану
вартість суму 8333,33 грн. у зв'язку з
придбанням легкового автомобіля
«Сітроен С-4», оскільки документально
підтверджено відповідні витрати та
відображено їх у бухгалтерському та
податковому обліку.

Тому податкове повідомлення-рішення №
від 02.10.2013 р., яким збільшено ФОП
ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
8333,33 грн. та штрафні (фінансові) санкції
- 2083,33 грн., є протиправним та підлягає
скасуванню.

Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу (п.177.4 ст. 177 ПК
України).

Пункт 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України передбачає, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються з витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до абз. «в» пп.138.10.2 п.138.10 ст.
138 Податкового кодексу України до
складу інших витрат включаються
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона);

Відповідно до п.п. 139.1.5 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати
на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно зі статтями 144 - 148
цього Кодексу, з урахуванням пунктів
146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті
148 цього Кодексу.

Отже, до складу витрат не включаються
витрати на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів. Натомість, витрати на
утримання основних засобів, придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація
включаються до інших витрат.

З огляду на вищеописані докази щодо
придбання позивачем легкового
автомобіля «Сітроен С-4», використання
зазначеного транспортного засобу у
господарській діяльності, ФОП ОСОБА_3
правомірно включив до витрат вартість
амортизаційних відрахувань за
придбаний автомобіль, тому
донарахування контролюючим органом
позивачу податку на доходи фізичних
осіб у сумі 1823,68 грн. та штрафних
санкцій у сумі 455,95 грн. є помилковим.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 Податкового
кодексу України для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

Згідно п.139.1.6 ст. 139 Податкового кодексу
України не включаються до складу
витрат суми податку на прибуток, а
також податків, установлених пунктом
153.3 статті 153 та статтею 160 цього
Кодексу; податку на додану вартість,
включеного до ціни товару (роботи,
послуги), що придбаваються платником
податку для виробничого або
невиробничого використання, податків
на доходи фізичних осіб, які
відраховуються із сум виплат таких
доходів згідно з розділом IV цього
Кодексу.

ОСОБА_3 безпідставно включив до складу
валових витрат суму сплаченого податку
на додану вартість у розмірі 33557,49 грн.
та авансових платежів з податку на
доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 1967
грн.

Тому податкове повідомлення-рішення
№ від 02.10.2013 р. в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
5328,57 грн. основного платежу та 1332,17 грн.
штрафних санкцій є правомірним.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, позов слід
задоводити частково, скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області від
02.10.2013 р. № в частині збільшення
суми грошового зобов'язання ОСОБА_3 з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
основним платежем у розмірі 1823,68 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 455,9 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області від 02.10.2013 р. №
.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 до бюджету 456,63
грн. судового збору (сума збору
визначена з врахуванням сплаченого
збору, пропорційно до тієї частини
позовних вимог у задоволенні яких
позивачеві відмовлено).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області від 02.10.2013 р. №
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування за основним
платежем у розмірі 1823,68 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 455,9 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області від 02.10.2013 р. №
.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 до Державного
бюджету України 456,63 грн. судового
збору.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крутько О.В.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 12.05.2014 року.