Справа № 804/2968/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. Справа № 804/2968/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ніколайчук С.В. розглянувши у
письмовому провадженні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліфтремонт" до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекція
м.Дніпропетровська Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним дії,
-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2014р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛІФТРЕМОНТ» (далі
ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ») до лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області (далі
Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська),
в якому, з урахуванням уточнення
адміністративного позову, позивач
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від 18
лютого 2014 року № з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), яким
платнику податків збільшено суму
грошового зобов'язання на 113 671,50 грн., з
яких: за основним платежем + 89 560,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 24 111,50 грн.

На обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі акту
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» за №
606/2203/31688107 від 04 лютого 2014 року.
Висновками даного акту встановлено
нереальність здійснення господарських
відносин ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ», а також
порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп. 7.4.5 п.7.4,
пп.7.5.1 п.7.5, пп. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 681 850,00 грн. Позивач вважає
зазначені висновки необґрунтованими
та такими, що прийняті з порушенням
норм діючого законодавства України,
виходячи з того, що відповідач зробив
їх без будь-яких доказів.

Також позивачем зазначено, що при
проведені перевірки Лівобережна ОДПІ
м.Дніпропетровська посилалася на
висновки вироку Індустріального
районною суду м.Дніпропетровська від 12
серпня 2011 року, відповідно до якого
встановлено, що ТОВ
«Інтерсервіс-Постач» було створено
(придбано) з метою здійснення і
прикриття незаконної діяльності з
надання незаконних фінансових послуг з
переведення грошових коштів з
безготівкової форми в готівкову та
фактично господарська діяльність
даним підприємством не здійснювалася.
Проте, зазначеним вироком не
встановлено фіктивності
правовідносин, що виникли між ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ» та ТОВ
«Інтерсервіс-Постач».

Ухвалою суду від 26.02.2014р. відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 804/2968/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на
25.03.2014р., в подальшому розгляд справи
відкладався на 01.04.2014р.

01.04.2014р. представники позивача та
відповідача в судове засідання не
з'явилися.

Позивач подав до суду клопотання, в
якому просить розглянути справу без
його участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Враховуючи клопотання позивача про
розгляд справи без участі представника
позивача та податкового органу, строки
розгляду та вирішення справи,
встановлені ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе вирішити
спір за відсутності сторін, у
письмовому провадженні, за наявними у
справі доказами відповідно до вимог ч.
4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного:

посадовими особами Лівобережної ОДПІ
м. Дніпропетровська було проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ», за результатами якої
складено акт № 606/2203/31688107 від 04 лютого
2014 року «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ліфтремонт» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ
«Компанія «Люксопт» ()
за червень, липень, серпень, вересень,
жовтень 2008 року, ТОВ «Теплосервіс Плюс»
() за вересень, грудень,
2008 року, січень 2009 року, ТОВ
«Інтерсервіспостач» ()
за листопад, грудень 2010 року, лютий 2011
року, ПП «Геліос-Д» () за
січень, лютий, березень 2011 року, ПП
«Транс-Атлантіка Сервіс» () за березень, квітень, травень,
червень, липень 2012 року, ТОВ «Ламберт-Н»
() за грудень 2010 року, ТОВ
«Шоковіта» () за
вересень, жовтень, листопад 2012 року, ТОВ
«ВестаДніпро» () за
жовтень, листопад 2010 року, ТОВ
«Будбізнеспром-Т» () за
січень 2013 року».

Дану перевірку проведено на підставі
наказу про здійснення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ» () від 22
січня 2014 року за № 80 відповідно до пп.
20.1.4 п. 20.1 ст. 20, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України, з
урахуванням матеріалів перевірки ТОВ
«ТЕПЛОСЕРВІС ПЛЮС» () за
вересень, грудень, 2008 року, січень 2009
року, ПП «ГЕЛЮС-Д» () за
січень, лютий, березень 2011 року.

За результатами документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України, Лівобережною
ОДПІ м. Дніпропетровська зроблено
висновки про:

- нереальність здійснення
господарських відносин ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ», а саме встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ» операцій по ланцюгу з
постачальниками ТОВ «КОМПАНІЯ
«ЛЮКСОПТ» () за червень,
липень, серпень, вересень, жовтень 2008
року, ТОВ «ТЕПЛОСЕРВІС ПЛЮС» () за вересень, грудень, 2008
року, січень 2009 року, ТОВ
«ІНТЕРСЕРВІСПОСТАЧ» ()
за листопад, грудень 2010 року, лютий 2011
року, ПП «ГЕЛЮС-Д» () за
січень, лютий, березень 2011 року, ПП
«ТРАНС-АТЛАНТ1КА СЕРВІС» () за березень, квітень, травень,
червень, липень 2012 року, ТОВ «ЛАМБЕРТ-
Н» () за грудень 2010
року, ТОВ «ШОКОВІТА» ()
за вересень, жовтень, листопад 2012 року,
ТОВ «ВЕСТА ДНІПРО» () за
жовтень, листопад 2010 року, ТОВ
«БУДБІЗНЕСПРОМ-Т» () за
січень 2013 року;

- в порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4,
пп.7.5.1 п.7.5, пп. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 681 850,00
грн., у т.ч.:

за липень 2008 року на суму 3 067,00 грн.,

за серпень 2008 року на суму 10 518,00 грн.,

за вересень 2008 року на суму 107 838,00 грн.,

за жовтень 2008 року на суму 64 690,00 грн.,

за грудень 2008 року на суму 80 201,00 грн.,

за січень 2009 року на суму 11 494,00 грн.,

за жовтень 2010 року на суму 32 812,00 грн.,

за листопад 2010 року на суму 118 620,00 грн.,

за грудень 2010 року на суму 163 050,00 грн.,

за січень 2011 року на суму 1 589,00 грн.,

за лютий 2011 року на суму 38 172,00 грн.,

за березень 2011 року на суму 1 578,00 грн.,

за березень 2012 року на суму 2 185,00 грн.,

за квітень 2012 року на суму 2 710,00 грн.,

за травень 2012 року на суму 1 868,00 грн.;

за червень 2012 року на суму 11 017,00 грн.;

за липень 2012 року на суму 6 270,00 грн.;

за вересень 2012 року на суму 2 232,00 грн.;

за жовтень 2012 року на суму 7 145,00 грн.;

за листопад 2012 року на суму 13 087,00 грн.;

за січень 2013 року на суму 1 707,00 грн.

З урахуванням ст.102 Податкового кодексу
України Лівобережною ОДПІ
м.Дніпропетровська винесено відносно
ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» ()
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № від 18 лютого 2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «Податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)» на 113 671,50 грн., з
яких: за основним платежем + 89 560,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 24 111,50 грн.

З даним податковим
повідомленням-рішенням позивач не
згоден і просить визнати його
протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку предмету спору
суд виходив з наступного:

згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України, контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

У п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.

Відповідно до приписів п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що підставою для
формування висновків про нереальність
здійснення господарських операцій у
взаємовідносинах ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» з
ТОВ «КОМПАНІЯ «ЛЮКСОПТ» (), ТОВ «ТЕПЛОСЕРВІС ПЛЮС»
(), ТОВ
«ІНТЕРСЕРВІСПОСТАЧ» (),
ПП «ГЕЛЮС-Д» (), ПП
«ТРАНС-АТЛАНТІКА СЕРВІС» (), ТОВ «ЛАМБЕРТ- Н» (),
ТОВ «ШОКОВІТА» (), ТОВ
«ВЕСТА ДНІПРО» (), ТОВ
«БУДБІЗНЕСПРОМ-Т» (),
були висновки актів про результати
перевірок контрагентів ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ».

Судом встановлено, що при проведенні
перевірки ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ»
Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська
були використані матеріали перевірки:

- ТОВ «Компанія «Люксопт» (), а саме: акт про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Компанія «Люксопт» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 травня 2008 року по 28 квітня 2011 року за
№ 1123/22-2/35863184 від 05 квітня 2013 року;

- ТОВ «Теплосервіс Плюс» (), а саме: акт про результати
невиїзної позапланової перевірки ТОВ
«Теплосервіс Плюс» () з
питання правильності формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за період з 01 березня 2008 року по
30 червня 2012 року за № 2572/22-5/33249256 від 31
серпня 2012 року;

- ТОВ «Веста-Дніпро» (), а
саме: акт про результати позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Веста-Дніпро» (код 36366187) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість а
також дотримання валютного та іншого
законодавства за період з 01 жовтня 2010
року по 31 грудня 2010 року по
взаємовідносинам з ПП «Агропрайд» (код
35870453) та ПП «Альтекс-Юг» ( код 37048928) за №
747/23-1/36366187 від 01 червня 2011 року;

- ПП «ГЕЛЮС-Д» (), а саме
акт про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
«ГЕЛЮС-Д» () з питання
правильності формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
січень, лютий, березень, квітень 2011 року
за № 543/23-3/35448064 від 07 лютого 2012 року;

- ТОВ «БУДБІЗНЕСПРОМ-Т» (), а саме акт про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «БУДБІЗНЕСПРОМ-Т»
() з питань
фінансово-господарських відносин за
період січень - липень 2013 року за №
373/223/38114582 від 26 вересня 2013 року;

- вирок Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011
року по справі № 0417/1-298/201, згідно якого
встановлено, що ТОВ
«Інтерсервіспостач» ()
було створено без наміру займатися
підприємницькою діяльністю, та лише
оформлювали документи
фінансово-господарської діяльності,
які містять недостовірні дані.

Щодо використання Лівобережною ОДПІ м.
Дніпропетровська вироку
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року
по справі № 0417/1-298/201, то суд вважає, що
оскільки в даному вироку не
встановлено жодного факту, який
стосується правовідносин ТОВ
«ЛІФТРЕМОНТ» з ТОВ
«Інтерсервіс-Постач», а також, оскільки
ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» не виступав учасником
операцій, які досліджувалися у
вказаній кримінальній справі, даний
вирок не має жодного доказового
значення при проведені перевірки
діяльності позивача, а тому і висновки
щодо нікчемності та недійсності
договору між ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» та ТОВ
«Інтерсервіс-Постач», зроблені на
підставі зазначеного вироку, є
безпідставними та необґрунтованими.

Судом встановлено, що відповідач
прийшов до висновку про заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 681 850,00 грн. на підставі того, що в
ході перевірки не встановлено факту
придбання товару (надання послуг) по
ланцюгу ТОВ «КОМПАНІЯ «ЛЮКСОПТ» (), ТОВ «ТЕПЛОСЕРВІС ПЛЮС»
(), ТОВ
«ІНТЕРСЕРВІСПОСТАЧ» (),
ПП «ГЕЛЮС-Д» (), ПП
«ТРАНС-АТЛАНТІКА СЕРВІС» (), ТОВ «ЛАМБЕРТ- Н» (),
ТОВ «ШОКОВІТА» (), ТОВ
«ВЕСТА ДНІПРО» (), ТОВ
«БУДБІЗНЕСПРОМ-Т» () -
ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідачем не надано жодного
обґрунтованого пояснення щодо
дефектності наявних у позивача
первинних документів, які складені по
взаємовідносинам ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» з
ТОВ «КОМПАНІЯ «ЛЮКСОПТ» (), ТОВ «ТЕПЛОСЕРВІС ПЛЮС» (), ТОВ «ІНТЕРСЕРВІСПОСТАЧ»
(), ПП «ГЕЛЮС-Д» (), ПП «ТРАНС-АТЛАНТІКА
СЕРВІС» (), ТОВ «ЛАМБЕРТ-
Н» (), ТОВ «ШОКОВІТА» (), ТОВ «ВЕСТА ДНІПРО» (), ТОВ «БУДБІЗНЕСПРОМ-Т» (), та не надано суду доказів
відсутності операцій з придбання
товару (надання послуг), що в свою чергу
повністю спростовує висновок щодо
нереальності здійснення реальних
господарських операцій взаємовідносин
ТОВ «ЛІФТРЕМОНТ» з вищевказаними
контрагентами.

Також, відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду жодних
обставин та доказів, які б свідчили про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності сторін цих операцій,
незвичності цих операцій для цих осіб,
про незвичність цін за спірними
операціями або про їх збитковість, або
інших обставин, які б в сукупності
могли свідчити про фіктивність
вчинених операцій, відсутність факту
поставки товарів, а також того, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагента були
спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.
Судові рішення про визнання недійсними
цих господарських договорів відсутні.

Наявні у справі документи не містять
жодних доказів наявності між позивачем
та його контрагентами
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад. Таких доказів суду відповідачем
не надано.

Контрагенти позивача на час здійснення
спірних господарських операцій були
зареєстровані як юридичні особи та
платники ПДВ.

За таких обставин, викладені в акті
перевірки факти та висновки є
безпідставними, оскільки ґрунтуються
на припущеннях і не містять достатніх
фактичних даних на підтвердження
висновків про нікчемність правочинів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Податкового
кодексу України та за визначенням
Кодексу адміністративного судочинства
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність вчинення
спірних дій належним чином не довів.

Оскільки, вчиняючи оскаржувані дії,
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, суд вважає за
необхідне адміністративний позов
задоволити.

Згідно з ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Так як, оскільки судом було відстрочено
сплату судового збору до моменту
винесення судового рішення у справі, то
суд вважає, що судовий збір відноситься
за рахунок Державного бюджету України
та не підлягає стягненню чи
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЛІФТРЕМОНТ» до лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 18 лютого 2014 року за № ,
яким товариству з обмеженою
відповідальністю «ЛІФТРЕМОНТ» () збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «Податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг)» на 113
671,50 грн. (сто тринадцять тисяч шістсот
сімдесят одна гривня 50 копійок), з яких:
за основним платежем + 89 560,00 грн.
(вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот
шістдесят гривень 00 копійок), за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 24 111,50 грн. (двадцять чотири
тисячі сто одинадцять гривень 50
копійок).

Судові витрати віднести за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.В.
Ніколайчук