Справа № 826/2434/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 травня 2014 року письмове
провадження № 826/2434/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О., суддів: Іщука І.О., Огурцова
О.П., вирішив у порядку письмового
провадження адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Нотаріус» до Фонду
державного майна України провизнання
протиправними дії, зобов'язання
вчинити дії Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом, в
якому просив:

1) визнати протиправними
бездіяльність відповідача щодо
неприйняття рішення про видачу
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності позивачу або про відмову у
його видачі у встановлені законом
терміни, а також бездіяльність
відповідача щодо не видачі та не
надіслання позивачу даного
сертифікату або неповідомлення про
відмову у видачі такого сертифікату;

2) визнати недійсним протокол
засідання атестаційно-рецензійної
комісії № 13 від 12.08.2013 р.;

3) визнати факт набуття позивачем
права здійснювати оціночну діяльність
у сфері оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, за
спеціалізацією 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»
починаючи з 04.02.2014 р. згідно з принципом
«Мовчазної згоди», задекларованим
Законом України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності»;

4) зобов'язати відповідача видати
позивачу сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності за спеціалізацією 1.8
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»;

5) зобов'язати відповідача
включити позивача до переліку
суб'єктів господарювання, які отримали
у відповідача сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності за
спеціалізацією 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»;

6) зобов'язати відповідача внести
відомості до Держаного реєстру
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання, який
ведеться відповідачем, щодо дозволеної
спеціалізації оцінки - спеціалізація 1.8
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»

7) зобов'язати відповідача вжити
всіх необхідних заходів для
підключення позивача до Єдиної бази
даних звітів про оцінку для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства, в тому числі відкрити
обліковий запис та надати позивачу
відповідний пароль для доступу до
даної бази, та вжити інших необхідних
організаційних та технічних заходів (в
тому числі але не виключно, технічної
та консультаційної підтримки), які
необхідні для користування даною
базою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення положень Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» та Положення про порядок
видачі сертифікатів суб'єктів
оціночної діяльності, вчинені
протиправні дії щодо неприйняття
рішення про видачу позивачу
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності або про відмову у його
видачі, а також допущена протиправна
бездіяльність щодо не видачі та не
надіслання позивачу відповідного
сертифікату або неповідомлення про
відмову у його видачі, що призвело до
порушення прав і законних інтересів
позивача та позбавило його можливості
здійснювати господарську діяльність
як суб'єкта оціночної діяльності та
проводити оцінку у сфері оподаткування
та нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, а також на
здійснення інших дій щодо цього виду
оціночної діяльності.

Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи його необґрунтованим, а
доводи позивача такими, що не
відповідають дійсності та просив суд
відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 17.04.2014
р. представник відповідача не прибув,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції
України, органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про Фонд державного майна України»
Фонд державного майна України є
центральним органом виконавчої влади
із спеціальним статусом, що реалізує
державну політику у сфері
приватизації, оренди, використання та
відчуження державного майна,
управління об'єктами державної
власності, у тому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління, а також у сфері
державного регулювання оцінки майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 зазначеного Закону, до
основних завдань Фонду державного
майна України належать реалізація
державної політики у сфері
приватизації, оренди, використання та
відчуження державного майна, а також у
сфері державного регулювання оцінки
майна, майнових прав та професійної
оціночної діяльності.

Правові засади здійснення оцінки
майна, майнових прав та професійної
оціночної діяльності в Україні, її
державного та громадського
регулювання, забезпечення створення
системи незалежної оцінки майна з
метою захисту законних інтересів
держави та інших суб'єктів
правовідносин у питаннях оцінки майна,
майнових прав та використання її
результатів визначає Закон України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» (далі-Закон).

Положення цього Закону поширюються на
правовідносини, які виникають у
процесі здійснення оцінки майна,
майнових прав, що належать фізичним та
юридичним особам України на території
України та за її межами, а також
фізичним та юридичним особам інших
держав на території України та за її
межами, якщо угода укладається
відповідно до законодавства України,
використання результатів оцінки та
здійснення професійної оціночної
діяльності в Україні (ст.1 Закону).

Згідно ч.1 ст.4 Закону, професійна
оціночна діяльність (далі - оціночна
діяльність) - діяльність оцінювачів та
суб'єктів оціночної діяльності,
визнаних такими відповідно до положень
цього Закону, яка полягає в
організаційному, методичному та
практичному забезпеченні проведення
оцінки майна, розгляді та підготовці
висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ст.5 Закону, суб'єктами
оціночної діяльності є, зокрема, є
суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, а
також юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1,2 ст.18, ч.1,2,4 ст.19 Закону,
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
(далі - сертифікат) є документом, що
засвідчує право суб'єкта оціночної
діяльності на внесення його до
Державного реєстру суб'єктів оціночної
діяльності, які здійснюють оціночну
діяльність у формі практичної
діяльності з оцінки майна та які
визнані суб'єктами оціночної
діяльності за напрямами оцінки майна,
що в ньому зазначені.

Сертифікат видається в порядку,
встановленому цим Законом, Фондом
державного майна України.

Рішення про видачу сертифіката
приймається Фондом державного майна
України.

Для розгляду питання про видачу
сертифіката суб'єкт господарювання
подає до Фонду державного майна
України такі документи: заяву про
видачу сертифіката за формою,
встановленою Фондом державного майна
України; довідку про оцінювачів, які
працюють в його штатному складі, за
формою, встановленою Фондом державного
майна України; копії кваліфікаційних
свідоцтв оцінювачів, зазначених у
довідці. Розгляд та перевірка
документів, поданих суб'єктом
господарювання, здійснюються Фондом
державного майна України у строк, що не
перевищує тридцяти днів від дати їх
подання.

Сертифікат видається в двотижневий
строк Фондом державного майна України
за результатами розгляду та перевірки
документів, поданих суб'єктом
господарювання. Фонд державного майна
України веде Державний реєстр
суб'єктів оціночної діяльності, яким
виданий сертифікат.

Відповідно ч.1,3 до ст.17 Закону, фонд
державного майна України веде
Державний реєстр оцінювачів, які
отримали кваліфікаційне свідоцтво.

Порядок подання оцінювачами
інформації до Державного реєстру
оцінювачів встановлюється Фондом
державного майна України.

З метою реалізації вимог Закону
України «Про Фонд державного майна
України», Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 04.03.2013 р. № 231 «Деякі питання
проведення оцінки для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства», установлення форми
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності, а також порядку справляння
плати за видачу сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності розроблено
Положення про порядок видачі
сертифікатів суб'єктів оціночної
діяльності (зі змінами), затверджене
наказом Фонду державного майна України
від 14.03.2002 р. № 479 (далі-Положення).

Згідно п.5 Положення, сертифікат
видається за напрямами та
спеціалізаціями у межах таких
напрямів, зокрема:

спеціалізація 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства»;

спеціалізація 2.3 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства»;

напрям 3 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства».

Відповідно до п.1 розділу II Положення
(Розгляд питання про видачу
сертифіката) розгляд питання про
видачу сертифіката здійснюється за
ініціативою суб'єкта господарювання. З
цією метою суб'єкт господарювання
подає до Фонду державного майна
України такі документи:

заяву про видачу сертифіката за формою,
установленою в додатку 2 до Положення;

довідку про оцінювачів, які працюють у
його штатному складі, за формою,
установленою в додатку 3 до Положення;

копії кваліфікаційних свідоцтв
оцінювачів, зазначених у довідці,
засвідчені печаткою суб'єкта
господарювання;

копію платіжного документа, що
підтверджує внесення плати за видачу
сертифіката до Державного бюджету
України;

для суб'єктів оціночної діяльності, які
здійснюватимуть оціночну діяльність
за спеціалізацією 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» (далі - спеціалізація 1.8)
у межах напряму 1 «Оцінка об'єктів у
матеріальній формі» (далі - напрям 1)
та/або спеціалізацією 2.3 «Оцінка для
цілей оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» (далі - спеціалізація 2.3)
у межах напряму 2 «Оцінка цілісних
майнових комплексів, паїв, цінних
паперів, майнових прав та
нематеріальних активів, у тому числі
прав на об'єкти інтелектуальної
власності (далі - напрям 2) або напрямом 3
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» (далі - напрям 3),
затверджену та впроваджену таким
суб'єктом оціночної діяльності
програму організації системи
зовнішнього контролю якості.

Відповідно до п.7 розділу II Положення,
під час розгляду та перевірки
документів, поданих суб'єктом
господарювання,
атестаційно-рецензійна комісія за
дорученням Фонду державного майна
України здійснює перевірку на
відповідність правилам організації
системи зовнішнього контролю якості,
затвердженим Фондом державного майна
України.

Вимоги до суб'єктів оціночної
діяльності у частині забезпечення
якості послуг, порядок організації та
здійснення системи зовнішнього
контролю якості послуг визначають
Правила організації системи
зовнішнього контролю якості,
затверджені наказом Фонду державного
майна України від 10.06.2013 р. № 797
(далі-Правила).

Згідно п.1.3. Правил, зовнішній контроль
якості послуг - діяльність Фонду
державного майна України та
атестаційно-рецензійної комісії за
дорученням Фонду державного майна
України з виявлення та запобігання
порушенням суб'єктами оціночної
діяльності вимог до якості послуг,
установлених цими Правилами; програма
організації та дотримання вимог до
якості послуг (далі - Програма) -
документ, що містить перелік
організаційних заходів, дій та
ресурсів, що виконує (використовує)
суб'єкт оціночної діяльності з метою
виконання ним цих Правил.

Зовнішній контроль якості послуг
здійснюється Фондом державного майна
України та атестаційно-рецензійною
комісією за дорученням Фонду
державного майна України (п.4.1. Правил).

Зовнішній контроль якості послуг
проводиться, зокрема, під час отримання
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до Положення про
порядок видачі сертифікатів суб'єктів
оціночної діяльності, затвердженого
наказом Фонду державного майна України
від 14.03.2002 року № 479 (п.4.2. Правил).

Метою зовнішнього контролю якості
послуг є перевірка дотримання вимог до
якості послуг, визначених цими
Правилами, на підставі документів,
поданих суб'єктом оціночної діяльності
для підтвердження дотримання вимог до
якості послуг відповідно до цих Правил,
а також отриманих в установленому
порядку Фондом державного майна
України документів та інформації, у
тому числі від органів державної влади
тощо.

Атестаційно-рецензійна комісія
здійснює аналіз та контроль процедур
та заходів зовнішнього контролю якості
послуг, встановлених Програмою.

Фонд державного майна України доручає
атестаційно-рецензійній комісії
здійснювати такі заходи зовнішнього
контролю якості послуг:

підтвердити правильність складання
Програми та її відповідність цим
Правилам;

розглядати та надавати до Фонду
державного майна України висновки та
пропозиції щодо впровадження та роботи
Програми;

розкривати стан організації системи
зовнішнього контролю якості в частині
роботи Програми;

надавати повний перелік встановлених
фактів порушень чинного законодавства
(п.4.4. Правил).

Відповідно до п.4.5. Правил, для
отримання сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності претендент подає
до Фонду державного майна України
повний пакет документів, що
підтверджують проведення та втілення
зовнішнього контролю якості послуг,
відповідно до п.8 Порядку проведення
оцінки для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2013 р. № 231, та документи,
передбачені п.1 розділу II Положення.

Програму, надану суб'єктом оціночної
діяльності, та інші документи, що
підтверджують її впровадження, Фонд
державного майна України направляє до
атестаційно-рецензійної комісії на
розгляд. У відповідному листі
зазначається строк, протягом якого
атестаційно-рецензійна комісія має
надати свої висновки та пропозиції.

За результатами роботи
атестаційно-рецензійної комісії
складається протокол, який має
розкривати стан організації системи
зовнішнього контролю якості, її
відповідність законодавству, у разі
встановлення порушень - їх повний
перелік, висновки та пропозиції.
Протокол має містити висновок щодо
впровадження системи зовнішнього
контролю якості у суб'єкта оціночної
діяльності.

За результатами розгляду та перевірки
поданих документів Фонд державного
майна України приймає відповідне
рішення про видачу сертифіката або
відмову в його видачі (п.1 розділу ІІІ
Положення).

Фонд державного майна України
відмовляє у видачі сертифіката у
випадках, визначених у Законом України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», постановою Кабінету
Міністрів України від 04 березня 2013 року
№ 231 «Деякі питання проведення оцінки
для цілей оподаткування та нарахування
і сплати інших обов'язкових платежів,
які справляються відповідно до
законодавства», іншими
нормативно-правовими актами з питань
оцінки майна, майнових прав та
професійної оціночної діяльності. Про
відмову у видачі сертифіката та
підстави прийняття такого рішення Фонд
державного майна України письмово
повідомляє суб'єкта господарювання у
двотижневий термін (п.2 розділу ІІІ
Положення).

Згідно абз.7 ч.5 ст.4-1 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» письмове
повідомлення дозвільного органу про
відмову у видачі документа дозвільного
характеру надається суб'єкту
господарювання особисто або
надсилається поштовим відправленням з
описом вкладення (письмове
повідомлення місцевого дозвільного
органу надається державному
адміністратору із зазначенням
передбачених законом підстав для такої
відмови у строк, встановлений для
видачі документа дозвільного
характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою отримання сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності, зокрема, за
спеціалізацією 2.3 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» (далі - спеціалізація 2.3)
у межах напряму 2 «Оцінка цілісних
майнових комплексів, паїв, цінних
паперів, майнових прав та
нематеріальних активів, у тому числі
прав на об'єкти інтелектуальної
власності (далі - напрям 2) та напрямом 3
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» (далі - напрям 3),
позивачем 30.08.2013 р. подані відповідачу,
крім іншого, такі документи: письмову
заяву на отримання такого сертифікату
суб'єкта оціночної діяльності разом з
Програмою організації системи
зовнішнього контролю якості, платіжне
доручення про сплату вартості видачі
сертифікату та ніші документи, які на
думку позивача, підтверджують
дотримання вимог до якості послуг та
впровадження зазначеної Програми.

У порядку п.7 розділу II Положення та п.4.5.
Правил, отримавши від позивача
вищезазначені документи, відповідач
направив їх до атестаційно-рецензійної
комісії на розгляд.

За результатами вивчення наданих
документів Атестаційно-рецензійна
комісія встановила, що позивачем
неправильно складено документи для
підтвердження дотримання вимог до
якості послуг та не запроваджено у свою
діяльність систему управління якісно
відповідно до вимог Правил. Розглянуті
документи (система зовнішнього
контролю якості) не відповідають
вимогам Правил і не підтверджують
впровадження у позивача системи
управління якості послуг (системи
зовнішнього контролю якості)
відповідно до вимог Правил.

Зважаючи на викладене
Атестаційно-рецензійна комісія
прийшла до висновку, що позивачем не
розроблено та не впроваджено у свою
діяльність систему управління якістю
послуг (систему зовнішнього контролю
якості) відповідно до вимог Правил, та
рекомендувало відповідачу прийняти
негативне рішення щодо видачі позивачу
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності.

Вищезазначені висновки, як це
передбачено викладеними законодавчими
нормами, закріплено у протоколі
засідання Атестаційно-рецензійної
комісії від 12.08.2013 р. № 13 з додатком до
нього у формі зауважень до документів,
поданих для підтвердження дотримання
вимог до якості послуг позивача.

Враховуючи викладені рекомендації
Атестаційно-рецензійної комісії,
відповідачем листом від 04.09.2013 р. №
10-36-11196 «Щодо видачі сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності»,
повідомлено позивача про рекомендацію
Атестаційно-рецензійної комісії та про
залишення у відповідача поданих
позивачем документів як підстави у
відмові видачі відповідного
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності.

Таким чином, суд розцінює таке
повідомлення відповідача як фактичну
відмову позивачу у видачі відповідного
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
позивач 29.01.2013 р. з урахуванням
зауважень, викладених
Атестаційно-рецензійною комісією у
додатку до протоколу від 12.08.2013 р. № 13,
повторно подав відповідачу пакет
документів (заяву та відповідні
документи) з метою отримання
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності, зокрема, за спеціалізацією
2.3 у межах напряму 2 та напрямом 3.

Таким чином позивач врахував
зауваження Атестаційно-рецензійної
комісії та доопрацював «Програму
організації та дотримання вимог до
якості послуг суб'єкта оціночної
діяльності», що свідчить про згоду
позивача з такими зауваженнями та,
відповідно, про необґрунтованість
заявленої ним позовної вимоги про
визнання недійсним протоколу
засідання атестаційно-рецензійної
комісії № 13 від 12.08.2013 р.

У порядку п.7 розділу II Положення та п.4.5.
Правил, отримавши від позивача
вищезазначені документи (повторно),
відповідач направив їх до
атестаційно-рецензійної комісії на
розгляд.

За результатами вивчення наданих
документів Атестаційно-рецензійна
комісія встановила, що позивачем
неправильно складено документи для
підтвердження дотримання вимог до
якості послуг та не запроваджено у свою
діяльність систему управління якісно
відповідно до вимог Правил. Розглянуті
документи (система зовнішнього
контролю якості) не відповідають
вимогам Правил і не підтверджують
впровадження у позивача системи
управління якості послуг (системи
зовнішнього контролю якості)
відповідно до вимог Правил.

Зважаючи на викладене
Атестаційно-рецензійна комісія
прийшла до висновку, що позивачем не
розроблено та не впроваджено у свою
діяльність систему управління якістю
послуг (систему зовнішнього контролю
якості) відповідно до вимог Правил, та
рекомендувало відповідачу прийняти
негативне рішення щодо видачі позивачу
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності.

Вищезазначені висновки, як це
передбачено викладеними вище
законодавчими нормами, закріплено у
протоколі засідання
Атестаційно-рецензійної комісії від
27.02.2014 р. № 188/1 з додатком до нього у
формі зауважень до документів, поданих
для підтвердження дотримання вимог до
якості послуг позивача.

Враховуючи викладені рекомендації
Атестаційно-рецензійної комісії,
відповідачем листом від 11.03.2014 р. №
10-36-2576 «Щодо видачі сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності»,
повідомлено позивача про рекомендацію
Атестаційно-рецензійної комісії та про
відмову щодо видачі відповідного
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності.

За результатом системного аналізу
викладених законодавчих норм та
обставин справи, суд дійшов висновку
про те, що відповідачем належним чином
виконані, передбачені діючим
законодавством, вимоги по розгляду
заяв та доданих до них документів
позивача щодо отримання сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності та
прийняті відповідні рішення (у формі
повідомлення) про відмову щодо видачі
позивачу відповідного сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності, що
свідчить про необґрунтованість
заявленої позивачем позовної вимоги №
1.

Щодо позовної вимоги про визнання
факту набуття позивачем права
здійснювати оціночну діяльність у
сфері оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, за
спеціалізацією 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»
починаючи з 04.02.2014 р. згідно з принципом
«Мовчазної згоди», задекларованим
Законом України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності», суд
зазначає наступне.

Кожна особа, згідно ч.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В той же час, в позовній вимозі №3 не
сформульовано предмету оскарження, а
суд не має жодних повноважень
визнавати факт набуття позивачем права
здійснювати оціночну діяльність у
сфері оподаткування та нарахування і
сплати інших обов'язкових платежів, тим
більше за спеціалізацією 1.8., оскільки
така спеціалізація, як вбачається з
аналізу матеріалів справи, не була
заявлена позивачем у заявах на
отримання такого сертифікату суб'єкта
оціночної, які подавалися відповідачу.

Більше того, згідно ч.3 ст.2 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» видача,
анулювання, поновлення сертифікатів
суб'єкта оціночної діяльності
здійснюються відповідно до цього
Закону з урахуванням особливостей,
визначених Законом України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні».

При цьому, положення Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» не допускає видачі
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності за принципом мовчазної
згоди, а імперативно закріплює спосіб
його отримання.

Таким чином, позовна вимога № 3
задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача видати позивачу
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності за спеціалізацією 1.8
«Оцінка для цілей оподаткування та
нарахування і сплати інших
обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»,
суд зазначає наступне.

Згідно положень Законів України «Про
Фонд державного майна України» та «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», повноваження відповідача
щодо прийняття рішення про видачу або
відмову у видачі сертифіката суб'єкта
оціночної діяльності, за своєю
правовою природою, є його виключною
компетенцією (дискреційними
повноваженнями).

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

При цьому, адміністративний суд, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного
судочинства України свідчить про те, що
завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовна вимога № 4 є формою втручання в
дискреційні повноваження відповідача
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, отже
задоволенню не підлягає.

Враховуючи відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
(№4) про зобов'язання відповідача
видати позивачу сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності за
спеціалізацією 1.8 «Оцінка для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства» у межах напряму 1
«Оцінка об'єктів у матеріальній формі»,
суд дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог № 5,6,7, оскільки
передумовою для вчинення дій, на які
вказує позивач у позовних вимогах №
5,6,7, згідно вимог Закону, є саме видача
сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності.

Більше того, суд звертає увагу на те, що,
як вже зазначалося вище, під час
подання позивачем відповідачу заяв
(від 26.07.2013 р. та від 29.01.2014 р.) про видачу
сертифіката суб'єкта оціночної
діяльності, ним не була заявлена
відповідна спеціалізація 1.8., тобто між
позивачем та відповідачем відсутні
спірні правовідносини по відповідній
спеціалізації, отже позовні вимоги
щодо зазначеної категорії не можуть
бути предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновків про
відсутність підстав для задоволення
заявлених позивачем позовних вимог №
8,9,10.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, виконаний обов'язок щодо
доказування з урахуванням вимог
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нотаріус» відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Р.О. Арсірій

Судді І.О. Іщук

О.П.Огурцов