Справа № 816/1558/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1558/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Колодяжному Д.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідачів -
Корецької О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1
до Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції ,
Державного виконавця Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Корецької Оксани Миколаївни
про визнання дій незаконними та
скасування акту опису та арешту, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_1 (
далі - ОСОБА_1) звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції (далі -
Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ)
, Державного виконавця
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції Корецької
Оксани Миколаївни про визнання
дій державного виконавця Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Корецької Оксани Миколаївни
незаконними та скасування акту опису
та арешту від 15 квітня 2014 року.

В ході судового розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги та
просить визнати дії державного
виконавця Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Корецької О.М. незаконними та
виключення майна, що належить позивачу
з Акта опису та арешту майна від 15
квітня 2014 року, а саме: телевізор SAMSUNG
чорного кольору, модель UE32F5300AKXVA,
серійний номер 34053LGTA00294Т, планшет Lenovo
білого кольору, модель №60027.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 15 квітня 2014 року державним
виконавцем Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ проведено виконавчі
дії з примусового виконання
виконавчого листа №2/1622/434/2012 виданого 16
квітня 2013 року Октябрським районним
судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в солідарному порядку на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6
заборгованості на загальну суму 9004,00
грн. В ході виконавчих дій
відповідачем прийнято рішення про
арешт майна, про що складено
відповідний Акт опису й арешту майна,
внаслідок чого було арештовано майно,
яке належить ОСОБА_1

Спору відносно права власності на
арештоване майно не існує, що заважає
подачі позову в порядку статті 60 Закону
України "Про виконавче провадження". На
думку позивача, орган державної
виконавчої служби порушив визначену
Законом процедуру реалізації
управлінської функції, передбачених
законом дій не вчинив, а саме: не
переконався, що арештоване ним майно
належить саме боржнику, чим допустив
порушення прав позивача у сфері
публічно-правових відносин. Оскільки в
даному випадку суперечить закону саме
рішення органу державної виконавчої
служби про накладення арешту, то спір
по справі має бути вирішений в порядку
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись на правомірність дій
державного виконавця.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши позивача та
представника відповідачів, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 16 травня 2013 року
державним виконавцем Октябрського
ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. на
підставі виконавчого листа від 16
квітня 2013 року №2/1622/434/2012, виданого
Октябрським районним судом м. Полтави
про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_3
та ОСОБА_6 заборгованості на загальну
суму 9004,00 грн. /а.с.36/ винесено постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП №37908625, ВП №37909131. /а.с.38, 88 /

Як з'ясовано судом, позивач ОСОБА_1 не є
учасником вказаного виконавчого
провадження.

15 квітня 2014 року у межах вищевказаного
виконавчого провадження відповідачем
складено Акт опису й арешту майна, що
перебувало у квартирі боржника ОСОБА_5
за адресою: АДРЕСА_1, та яке передане на
відповідальне зберігання. Матеріалами
справи підтверджено, що до складу
описаного та арештованого майна
увійшли, зокрема, телевізор SAMSUNG
чорного кольору, модель UE32F5300AKXVA,
серійний номер 34053LGTA00294Т, планшет Lenovo
білого кольору, модель №60027, хлібопіч
Saturn білого кольору, модель ST-EC7773,
ноутбук SAMSUNG NP-R40 КOOCISEK сірого кольору,
серійний номер 406К93ALB00143,
багатофункціональний пристрій Canon
синьо - білого кольору, модель F146600,
серійний номер VZN125658. /а.с. 7-8/.

З пояснень позивачки встановлено, що
остання співмешкає з боржником ОСОБА_5
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в якій
проводились виконавчі дії в рамках
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2/1622/434/2012
виданого 16 квітня 2013 року Октябрським
районним судом м. Полтави про стягнення
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку
на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_6
заборгованості на загальну суму 9004,00
грн.

Перевіряючи відповідність спірних дій
органа державної виконавчої служби
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд відзначає, що
правовідносини з приводу примусового
виконання рішень судів врегульовані
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до вимог статті 52 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Частиною 2 статті 57 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

З положень наведеної норми закону
слідує, що рішення органу державної
виконавчої служби України про
накладення арешту може бути оформлене:
1) постановою про арешт коштів та інших
цінностей боржника на рахунках у
банках або інших фінансових установах,
2) постановою про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї, 3) постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження; 4)
актом опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Вищевказані документи за своєю
правовою природою є рішеннями суб'єкта
владних повноважень, оскільки змінюють
стан суб'єктивних прав осіб, породжуючи
певні юридичні наслідки.

Оскільки боржником за виконавчим
провадженням є гр. ОСОБА_5, то в силу
статті 52 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець має
право звернути стягнення саме на майно
ОСОБА_5

В ході розгляду справи судом
встановлено, що спір відносно права
власності на арештоване майно
відсутній, вимога про звільнення майна
з-під арешту в порядку статті 60 Закону
України "Про виконавче провадження" не
заявлялась, а відтак, вимога стосовно
скасування рішення органу державної
виконавчої служби про накладення
арешту, яка заявлена особою, котра не є
учасником виконавчого провадження, має
бути вирішена за правилами
адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що відповідно до Закону
України "Про державну виконавчу службу"
органи державної виконавчої служби є
органами виконавчої влади, а відтак,
відповідач повинен неухильно
дотримуватись приписів частини 2
статті 19 Конституції України, де
вказано, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням частини 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні; ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили; суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Керуючись приписами статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
та наведених норм процесуального
закону, суд дійшов висновку, що під час
прийняття рішення про накладення
арешту відповідач всупереч вимогам
статті 52 Закону України "Про виконавче
провадження" не перевірив належності
арештованого майна.

Дослідивши надані позивачем докази,
судом встановлено, що включені до Акта
опису та арешту майна від 15 квітня 2014
року телевізор SAMSUNG чорного кольору,
модель UE32F5300AKXVA, серійний номер
34053LGTA00294Т та планшет Lenovo білого
кольору, модель №60027 придбавалось
позивачем особисто та належить на
праві приватної власності йому, а не гр.
ОСОБА_5 що підтверджується наступними
документами:

- видаткова накладна № 44953 від 16
листопада 2013 року /а.с.13/ про придбання
ОСОБА_1 телевізора SAMSUNG, модель UE32F5300AKXVA,
серійний номер 34053LGTA00294Т ( пункт 1 опису);

- видаткова накладна № 44953 від 16
листопада 2013 року /а.с.12/ про придбання
ОСОБА_1 планшету LenovoIdeaTab А1000 16 GB White
(59374146//59-374146) ( пункт 2 опису).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши відповідність спірного
рішення про накладення арешту вимогам
даної норми закону, суд дійшов
висновку, що відповідач при реалізації
у спірних правовідносинах владної
управлінської функції не забезпечив її
обґрунтованості, адже включив до Акту
опису та арешту майну від 15 квітня 2014
року, майно, яке боржнику не належить.

Виходячи з викладеного, керуючись
статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та задля повного захисту прав, свобод
та інтересів позивача визнати
неправомірними дії Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції в частині включення до Акта
арешту й опису майна від 15 квітня 2014
року майна, що належить позивачу, а
саме: телевізора SAMSUNG чорного кольору,
модель UE32F5300AKXVA, серійний номер
34053LGTA00294Т, планшет Lenovo білого кольору,
модель №60027, а також визнати
протиправним та скасувати Акт опису та
арешту майна від 15 квітня 2014 року у
зазначеній частині.

Стосовно позовних вимог позивача про
виключення з акту опису та арешту
зазначеного майна та звільнення
належного останньому майна з-під
арешту, суд зазначає, що у спірних
правовідносинах рішення про арешт
майна прийнято органом державної
виконавчої служби шляхом складання
акта опису та арешту майна.
Невідповідність закону такого рішення
суб'єкта владних повноважень в частині
включення до Акта опису та арешту майна
від 15 квітня 2014 року телевізора SAMSUNG
чорного кольору, модель UE32F5300AKXVA,
серійний номер 34053LGTA00294Т, планшет Lenovo
білого кольору, модель №60027 доведена
судом та підтверджена матеріалами
справи, внаслідок чого таке рішення
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню і втрачає юридичну силу з
дати прийняття ( 15 квітня 2014 року).
Втрата юридичної сили рішенням про
накладення арешту автоматично, в силу
закону, означає втрату дії самого
арешту, що не потребує вжиття
додаткових правових або
організаційних заходів щодо
припинення дії арешту.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції,
Державного виконавця Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Корецької Оксани Миколаївни
про визнання дій незаконними та
скасування акту опису та арешту -
задовольнити частково.

Виключити з акту опису та арешту майна
від 15 квітня 2014 року телевізор SAMSUNG
чорного кольору, модель UE-32F5300(UE32F5300AKXUA),
серійний номер 34053LGTA00294Т, планшет Lenovo
білого кольору, модель №60027.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету в особі
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 48 (сорок вісім) грн. 72
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 19
травня 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко