Справа № 2а-5351/12/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/8791/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Большакової О.О.,

Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
Новосядло В.Р.,

представника відповідача
Антонюка І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Львові
Державної податкової служби та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кроно-Україна» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2013
року в адміністративній справі №
2а-5351/12/1370 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кроно-Україна» до спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Львові Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О
В И В :

18.06.2012 р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Кроно-Україна» (далі
- ТОВ «Кроно-Україна») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом та просило визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Львові Державної податкової
служби (далі - СДПІ РВПП у м.Львові) від
05.06.2012 р.: за № /3585 - повністю та за
№ /3587 - в частині зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість в сумі 888 889,20
грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим,
що ним правомірно сформовано
податковий кредит із податку на додану
вартість, так як господарські операції
з контрагентами носили реальний
характер, що підтверджується
первинними документами, а сума
сплаченого податку підтверджується
належним чином оформленими
податковими накладними. Крім того, на
момент прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень вказані
суми не були узгоджені, так як були
оскаржені.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення за №
/3587 форми «В4» від 05.06.2012 року в
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в сумі 888 889,20 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Кроно-Україна» 1588 грн.
сплаченого судового збору.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржили сторони.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийняте з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, СДПІ РВПП у м.Львові просила
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог і прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
позову товариства.

Вимоги апеляційної скарги
обгрунтовано тим, що суд першої
інстанції не врахував того, що
позивачем завищено залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного (звітного) податкового
періоду (рядок 21 декларації) та залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкого періоду (рядок 24
декларації) на 941947,51 грн., чим порушено
пп.4.6.7 п.4.6 р.V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, який затверджений
наказом ДПА України від 25.01.2011 р. № 41,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 16 лютого 2011 р. за № 197/18935.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без надання належної оцінки наявним
матеріалам справи, ТОВ «Кроно-Україна»
просило скласувати постанову суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог і прийняти
в цій частині нове рішення, яким позов
товариства задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обгрунтовано тим, що суд першої
інстанції не надав належної оцінки
доказам, які підтверджують реальність
операцій з його контрагентами, при
тому, що відсутність
товарно-транспортної накладної чи
неправильне її заповнення не є
порушенням законодавства і не впливає
на формування податкового кредиту та
підставність бюджетного
відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційні скарги не належать до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, в період з 19.04.2012 р.
по 14.05.2012 р. СДПІ РВПП у м.Львові
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Кроно-Україна» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за лютий 2012 року, про що складено
акт за № 162/08-10/31147999 від 21.05.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення
підприємством вимог пп.14.1.18 та 14.1.181 п.14.1
ст.14, п.п.198.2, 198.3 та 198.6 ст.198, ст.200, п.п.201.1,
201.2 та 201.11 ст.201 Податкового кодексу
України та п.4.6.7 розділу V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 р. № 1492,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2011 р. за №
1490/20228, в результаті чого:

- завищено податковий кредит за січень
2011 року на суму ПДВ 42670,03 грн., що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту за січень 2011 року на 42670,03 грн.,
та завищення суми бюджетного
відшкодування ПДВ у лютому 2012 року на
47519,32 грн. (з урахуванням акта №
292/08-01/31147999 від 16.03.2012 р. та уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість з
виправленням самостійно виявлених
помилок від 18.04.2012 р. № );

- завищено суми податкового кредиту за
лютий 2012 року в сумі 50331,02 грн., що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту за лютий 2012 року на 50331,02 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 декларації) за січень
2012 року на 841947,57 грн. (з урахуванням
актів № 881/23-2/31147999 від 27.07.2011 р., №
1286/08-01/31147999 від 03.11.2011 р., № 1184/08-01/31147999
від 14.10.2011 р.).

За наслідками проведеної перевірки та
відповідно до встановлених фактів
порушень 05 червня 2012 року СДПІ РВПП у
м.Львові прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- за № /3585, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 47 519,32 грн., та штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 23759,66 грн.;

- за № /3587, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
892278,53 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позову в частині позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
05.06.2012 року № /3587 в частині
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість в сумі
888 889,20 грн., суд першої інстанції
виходив із того, що висновки
податкового органу мотивовані тільки
висновками попередніх актів перевірки
та винесеними на підставі них
податковими повідомленнями-рішеннями,
які скасовані рішеннями судів у
справах між тими самими сторонами про
той самий предмет, які набрали законної
сили, а інших підстав для зменшення
позивачу розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість
відповідачем не наведено.

Відповідно до ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому судом встановлено, що
висновок податкового органу про
завищення позивачем залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду за січень 2012 року
на 841947,51 грн. обґрунтовується тим, що:

- за результатами планової перевірки
позивача за період з 01.01.2010 р. по 31.03.2010 р.
(акт № 881/23-2/31147999 від 27.07.2011 р.)
встановлено завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за травень 2011 р. на суму 554636,51 грн. та
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
08.08.2011 р. за № /15742;

- за результатами документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань правомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаєморозрахунках
із ТОВ «Корабуд» за період з 01.07.2009 р. по
30.06.2010 р. (акт № 1286/08-01/31147999 від 03.11.2011 р.)
встановлено завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за травень 2011 р. на 240000 грн. та
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
11.11.2011 р. № /22412;

- за результатами документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за липень 2011 року (акт №
1184/08-01/31147999 від 14.10.2011 р.) встановлено
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 декларації) за липень
2011 року на 52918 грн. та винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 25.10.2011 р. № /20988.

При цьому судом першої інстанції взято
до уваги те, що вказані податкові
повідомлення-рішення не набрали
законної сили, визначені ними суми не
стали узгодженими, а надалі вказані
податкові повідомлення-рішення були
скасовані, тому висновки податкового
органу про завищення позивачем залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, є
безпідставними.

Зокрема, податкове
повідомлення-рішення форми «В4» за №
/15742 від 08.08.2011 р. було скасоване
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.12.2011 року
у справі № 2а-10124/11/1370, яка була залишена
без змін ухвалами Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2012 р. та Вищого
адміністративного суду України від
06.11.2012 р.; податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
11.11.2011 р. за № /22412 було скасоване
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.01.2012 р. у
справі № 2а-13484/11/1370, яка залишена без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.04.2013 р.;
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 25.10.2011 р. № /20988 скасоване в
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 83667,23 грн. постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 02.03.2012 р. у
справі № 2а-13481/11/1370, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2012 р.

У відповідності до пункту 56.18 статті 56
Податкового кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

В частині, в якій судом першої
інстанції відмовлено в задоволенні
позовних вимог, встановлено наступне.

10.06.2011 р. між ТОВ «Кроно-Україна» та ПАТ
««Промметалургмаш» укладено договір
за № 33 на організацію перевезень
вантажів автомобільним транспортом.
Згідно із цим договором перевізник від
свого імені та за рахунок замовника
надає транспортно-експедиційні
послуги по організації перевезень
вантажів автомобільним транспортом у
міському, міжміському та міжнародному
сполученні.

За результатами виконання
господарських операцій згідно із цим
договором на підставі виданих
податкових накладних позивачем
включено до складу податкового кредиту
за січень 2012 р. суми ПДВ по
взаєморозрахунках із ПАТ
««Промметалургмаш» у розмірі 21 890 грн.,
та за лютий 2012 р. у розмірі 23 609,99 грн.

На підтвердження здійснення
господарської операції з ПАТ
«Промметалургмаш» позивачем
надано до суду реєстр отриманих та
виданих податкових накладних,
податкові накладні, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
товаро-транспортні накладні (т.2, а.с.64 -
195).

Проте, судом не було взято до уваги
надані товаро-транспортні накладні,
оскільки такі містили численні
недоліки, що не дозволяють
ідентифікувати факти виконання робіт
(надання послуг), тобто не
підтверджують здійснення
господарських операцій, їх
пов'яза-ність із господарською
діяльністю позивача, зокрема - відсутні
номери, серії та дати ТТН, реквізии
автомобіля, прізвище, ім'я та по
батькові водіїв (т.2 а.с.63, 122, 124, 126, 142, 187,
188, 189, 192, 194).

Крім того, відповідно до АІС «Податки»
ПАТ ««Промметалургмаш» зареєстровано
в ДПІ у Жовтневому р-ні
м.Дніпропетровська 04.04.2007 року за № 15668;
стан платника «направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням». Враховуючи
вищенаведене, вказане товариство
підпадає під критерії відбору
суб'єктів господарювання, що мають
ризик здійснення нереальних (удаваних)
операцій з надання послуг із
безпідставного формування податкового
кредиту третім особам.

Відповідно до баз даних ЦБД ДПС України
ПАТ ««Промметалургмаш» до податкових
декларацій з податку на прибуток
підприємств за ІІ - ІV кв. 2011 р. та за І кв.
2012 р. не подано додатків АМ, що свідчить
про відсутність на підприємстві
основних засобів, а саме виробничих та
складських приміщень, транспортних
засобів тощо.

На запит відповідача щодо проведення
зустрічної перевірки ДПІ у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська надано акт
від 28.04.2012 року № 6699/7/22-710 щодо
неможливості проведення такої
перевірки через відсутність
підприємства за місцем реєстрації.

05.12.2011 р., 26.05.2011 р. та 24.10.2011 р. між
позивачем та ТОВ «ТК Верона» укладено
договори постачання товару за №№ 12-051,
04-262 та 10-242 відповідно. За результатами
виконання цих операцій, за
взаєморозрахунками із ТОВ «ТК Верона»
позивачем було включено до складу
податкового кредиту за січень 2012 р. ПДВ
в сумі 20780,03 грн.

На підтвердження виконання
господарських операцій із цим
контрагентом позивачем надано до суду
податкові накладні, прихідні та
видаткові накладні, копії платіжних
доручень.

Разом з тим, відповідно до баз даних ЦБД
ДПС України, податкової звітності та
інших джерел інформації, одержаних в
ході проведення дослідження, ТОВ «ТК
Верона» за період, в якому виписані
податкові накладні, проведено операції
з придбання товарів (робіт, послуг) від
основних підприємств-постачальників,
щодо яких направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ «ТК
Верона» підпадає під критерії відбору
суб'єктів господарювання, що мають
ризик здійснення нереальних (удаваних)
операцій з надання послуг із
безпідставного формування податкового
кредиту третім особам. На запит СДПІ
РВПП у м.Львові за місцезнаходженням
контрагента зустрічна звірка ТОВ «ТК
«Верона» з ТОВ «Кроно-Україна» станом
на 21.05.2012 р. не проведена.

Відповідно до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних до складу
податкового кредиту за лютий 2012 року
ТОВ «Кроно-Україна» включено суму ПДВ
по взаєморозрахунках ТОВ
«В.Д.В.-Електро» в розмірі 416,50 грн. На
підтвердження здійснення
господарської операції з цим
контрагентом позивачем надано
податкову накладну № 31 від 14.02.2012 р.,
прихідну накладну № 2312Ф від 14.02.2012
р., накладну № 3517 від 14.02.2012 р., копії
платіжних доручень.

Разом з тим, згідно «Системи
автоматизованого співставлення даних
податкової звітності з податку на
додану вартість на рівні ДПС України» у
лютому 2012 року ТОВ «В.Д.В.-Електро»
задекларовано податкове зобов'язання у
розмірі 27580,00 грн., податковий кредит у
розмірі 26106,00 грн., до сплати 1474,00 грн.
Відповідно до баз даних ЦБД ДПС України
ТОВ «В.Д.В.-Електро» до податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за І кв. 2012 р. не подано
додатку АМ, що свідчить про відсутність
на підприємстві основних засобів, а
саме виробничих та складських
приміщень, транспортних засобів тощо.
Враховуючи вищенаведене, ТОВ
«В.Д.В.-Електро» підпадає під критерії
відбору суб'єктів господарювання, що
мають ризик здійснення нереальних
(удаваних) операцій з надання послуг із
безпідставного формування податкового
кредиту третім особам.

Вважаючи, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з ПАТ
«Промметалургмаш», ТОВ «ТК Верона» та
ТОВ «В.Д.В.-Електро» та не спростовано
висновки податкового органу, наведені
в акті перевірки, суд першої інстанції
дійшов висновку, що підстав для
скасування податкового
повідомлення-рішення від 05.06.2012 р. №
/3585, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 47 519,32 грн. та штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 23759,66 грн.
немає.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає такі висновки суду першої
інстанції правомірними.

Так, відповідно до п.198.2 ст.198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для
товарів/послуг, постачання (придбання)
яких контролюється приладами обліку,
факт постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

Податковий кредит звітного періоду,
згідно із п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, визначається виходячи
з договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону (п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України).

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV) визначено, що сфера
дії цього Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно із
законодавством.

Згідно із реченням другим частини
другої статті 3 Закону № 996-XIV фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Як зазначено у статті 9 вказаного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Вказана норма кореспондується із
пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704, (далі - Положення), відповідно
до якого первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам (пункт 2.16 Положення).

Пунктом 11 Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які затверджені наказом Мінтрансу
України від 14.10.1997 р. № 363, визначено, що
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
перевізнику.

Разом з тим, надані позивачем документи
не відповідають у повній мірі вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», які встановлені для
первинних бухгалтерських документів,
через що не дозволяють ідентифікувати
факти виконання робіт (надання послуг),
тобто не підтверджують здійснення
господарських операцій, їх
пов'язаність із господарською
діяльністю позивача.

У відповідності до ст.159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційних скарг зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И
В :

Апеляційні скарги спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Львові Державної податкової
служби та товариства з обмеженою
відповідальністю «Кроно-Україна»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2013
року в адміністративній справі №
2а-5351/12/1370, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Р.Й. Коваль

Судді
В.В. Гуляк

О.О. Большакова

Ухвала в повному обсязі складена 12
травня 2014 року.