Справа № 824/2797/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2797/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.;

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Шевчука С.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернівецькій області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-Позивач) звернувся з
адміністративним позовом (з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог) до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернівецькій області
(далі-Відповідач) про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього грошового
забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що у відповідності
до наказу відповідача «По особовому
складу» №4 о/с від 12.01.2012 року його було
призначено на посаду заступника
начальника Сокирянського РВ УМВС
України - начальника міліції
громадської безпеки.

Згідно п.1 наказу «Про відпустку» №142
від 13.05.2013 року йому було надано чергову
відпустку за 2013 рік з 13.05.2013 року по
11.06.2013 року. Після виходу з відпустки
йому стало відомо, що його звільнено з
займаної посади і зараховано в
розпорядження начальника УМВС. З
вказаним наказом позивача ознайомлено
не було, оскільки він знаходився у
відпустці.

З відповіддю на запит адвоката від
11.11.2013 року №10/3540 позивач отримав
можливість ознайомитись з копією
наказу відповідача «По особовому
складу» №154 о/с від 16.05.2013 року, за яким
позивача було звільнено з посади
заступника начальника Сокирянського
РВ УМВС України начальника міліції
громадської безпеки з 16.05.2013 року. Тоді
ж позивач дізнався про існування
наказу «Про покарання» №1289 від 02.11.2013
року, згідно п. 1 якого, позивач - вже
дільничний інспектор міліції сектору
ДІМ Глибоцького РВ УМВС України в
Чернівецький області, систематично без
поважних причин не виходив на службу
(вчиняв прогули), за що позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
на підставі Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ.

Крім того позивач зазначив, що після
подання адміністративного позову до
суду йому було вручено наказ
відповідача від 28.11.2013 року №343 о/с «По
особовому складу» про його звільнення
за п.64 «Є» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

На підставі викладеного позивач вважає
накази відповідача «По особовому
складу» №154 о/с від 16.05.2013 року, №214 о/с
від 15.07.2013 року, «Про покарання» №1289 від
02.11.2013 року та від 28.11.2013 року №343 о/с «По
особовому складу» про його звільнення
незаконними і такими, що підлягають
скасуванню.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, встановивши фактичні
обставини в справі, на яких ґрунтуються
позовні вимоги й заперечення,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов не належить до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом УМВС
України в Чернівецькій області «По
особовому складу» №4 о/с від 12.01.2012 року
ОСОБА_1 призначено на посаду заступника
начальника Сокирянського РВ УМВС
України - начальника міліції
громадської безпеки.

З Наказу №142 від 13.05.2013 року виданого
Сокирянським РВ УМВС України в
Чернівецькій області «Про відпустку»
вбачається, що ОСОБА_1 надано чергову
відпустку за 2013 рік з 13.05.2013 року по
11.06.2013 року.

14.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
начальника УМВС України в Чернівецькій
області з проханням про звільнення з
займаної посади за власним бажанням, що
підтверджується рапортом від 14.05.2013
року.

Наказом УМВС України в Чернівецькій
області «По особовому складу» № 154 о/с
від 16.05.2013 року ОСОБА_1 звільнено з
посади заступника начальника
Сокирянського РВ УМВС України -
начальника міліції громадської
безпеки з 16 травня 2013 року та
зараховано в розпорядження начальника
УМВС.

Наказом УМВС України в Чернівецькій
області «По особовому складу» № 214 о/с
від 15.07.2013 року ОСОБА_1 призначено на
посаду дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Глибоцького РВ УМВС з 15.07.2013
року.

Наказом начальника Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області «Про
призначення службового розслідування»
№212 від 05.09.2013 року за фактом порушення
службової дисципліни дільничним
інспектором міліції сектору
дільничних інспекторів міліції
Глибоцького РВ УМВС ОСОБА_1 призначено
службове розслідування.

Згідно висновку службового
розслідування від 04 жовтня 2013 року
встановлено, що дільничний інспектор
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Глибоцького РВ
УМВС ОСОБА_1 допустив грубі і
неодноразові порушення службової
дисципліни - прогули (в тому числі
відсутність на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин, у зв'язку з чим
запропоновано начальнику УМВС України
в Чернівецькій області звільнити з
органів внутрішніх справ України
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Глибоцького РВ УМВС України в
Чернівецькій області ОСОБА_1 за грубе
порушення службової дисципліни
(допущення систематичних прогулів).

Наказом УМВС України в Чернівецькій
області «Про покарання» № 1289 від 02.11.2013
року за систематичні порушення
дисципліни, які виразились у прогулах
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Глибоцького РВ УМВС в
Чернівецькій області капітана міліції
ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх
справ.

Згідно наказу начальника УМВС України
в Чернівецькій області «По особовому
складу» № 343 о/с від 28.11.2013 року капітана
міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Глибоцького РВ
УМВС в Чернівецькій області звільнено
з органів внутрішніх справ у запас
збройних сил за п. 64 «Є» (за порушення
дисципліни) з 29 листопада 2013 року.

Листом УМВС України в Чернівецькій
області від 29.11.2013 року №10/3825
повідомлено ОСОБА_1, що наказом
начальника УМВС України в Чернівецькій
області від 28.11.2013 року №343 о/с ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ з
29 листопада 2013 року за п. 64 «Є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Пунктом 1 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114
(далі - Положення) визначено, що це
Положення визначає порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

У відповідності до ч.1 п.40 Положення:

- при здійсненні організаційно-штатних
заходів допускається зарахування
особи начальницького складу в
розпорядження органу внутрішніх справ
(підпункт «В»);

- призначення на посади осіб, які
перебувають у розпорядженні
відповідного органу, провадиться в
найкоротший строк, але не пізніше двох
місяців із дня звільнення їх з посади
(підпункт «Г»). ,

Згідно наказу УМВС «Про
організаційно-штатні зміни» від 01.04.2013
№ 326 в усіх районних відділах
Чернівецької області (в т.ч. в
Сокирянському РВ) відбулись такі
організаційно-штатні зміни, у зв'язку з
чим суд вважає, що наказ УМВС України в
Чернівецькій області «По особовому
складу» № 154 о/с від 16.05.2013 року, яким
звільнено ОСОБА_1 з посади заступника
начальника Сокирянського РВ УМВС
України - начальника міліції
громадської безпеки з 16 травня 2013 року
та зараховано в розпорядження
начальника УМВС, відповідає вимогам
Положення, а начальник УМВС України в
Чернівецькій області видавши такий
наказ не вийшов за межі наданих йому
повноважень.

Відповідно до пункту 42 Положення
переміщення по службі осіб середнього,

старшого і вищого начальницького
складу на нижчі посади провадиться - за
підставами,

передбаченими пунктом 45 цього
Положення (підпункт «Г»). Рішення про
переміщення по службі осіб середнього,
старшого або вищого начальницького
складу приймається відповідним
начальником з урахуванням думки їх
прямих начальників і колективу
працівників (частина 2 даного пункту).

Пунктом 45 Положення передбачено, що
переміщення з вищих посад на нижчі
провадиться за службовою
невідповідністю, виходячи з
професійних моральних і особистих
якостей (підпункт «Г»).

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 за своїми якостями не
відповідає рівню займаної посади,
оскільки він був систематичним
порушником службової дисципліни за
період проходження служби в
Сокирянському РВ УМВС України в
Чернівецькій області на вказаній
посаді, на момент прийняття рішення про
зарахування в розпорядження
начальника, він мав 3 діючих
дисциплінарних стягнення: «догана»,
«сувора догана», та «попередження про
неповну посадову відповідність», що не
заперечувалось позивачем.

Згідно з висновком кадрової комісії
від 09.07.2013, яка є колегіальним органом і
складається виключно з осіб рядового і
начальницького складу до якої увійшли
також безпосередні керівники ОСОБА_1
було вирішено призначити на посаду в
службі громадської безпеки за межами
Сокирянського РВ УМВС України в
Чернівецькій, що підтверджується
протоколом № 15.

Тобто, при прийнятті рішення комісією
було враховано правило закріплене в п.40
Положення, відповідно до якого при
призначенні на посади і переміщенні по
службі має забезпечуватися
використання осіб за основною чи
спорідненою спеціальністю або згідно з
набутим досвідом, тому будь-яка
перепідготовка ОСОБА_1 не вимагалась.

Крім того, позивачем не враховано, що
згідно ч.4 пункту 21 Положення про
проходження служби особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де це викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників.
Направлення для проходження служби за
межами республіки здійснюється за
згодою працівника в порядку,
встановленому законодавством.

На підставі викладеного суд вважає, що
наказ УМВС України в Чернівецькій
області «По особовому складу» № 214 о/с
від 15.07.2013 року, яким призначено ОСОБА_1
на посаду дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Глибоцького РВ
УМВС з 15.07.2013 року винесений правомірно
та в межах чинного законодавства.

В судовому засіданні були допитані в
якості свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні
пояснив, що він працює старшим
інспектором відділу комплектування та
проходження служби УМВС України в
Чернівецькій області . У вересні місяці
ОСОБА_1 прибув до УМВС де йому було
зачитано та вручено Наказ про його
переведення до Глибоцького РВ на
посаду дільничного інспектора. Даний
наказ ОСОБА_1 отримав але відмовився
розписуватися мотивуючи тим, що він з
ним не згоден і крім того він не згодний
і з наказом про його звільнення з
посади заступника начальника
Сокирянського РВ., після чого ним було
складено акт про відмову від
ознайомлення з наказом та отримання
документів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що він працює у відділі кадрів
УМВС України в Чернівецькій області.
Десь у вересні місяці ОСОБА_1 прибув до
УМВС де йому було зачитано та вручено
Наказ про його переведення до
Глибоцького РВ на посаду дільничного
інспектора. Даний наказ ОСОБА_1 отримав
але відмовився розписуватися
мотивуючи тим, що він з ним не згоден і
крім того він не згодний і з наказом про
його звільнення з посади заступника
начальника Сокирянського РВ., після
чого ним та ОСОБА_4 було складено акт
про відмову від ознайомлення з наказом
та отримання документів.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює на
посаді помічника начальника
Сокирянського РВ УМВС України в
Чернівецькій області з кадрового
забезпечення. В травні місяці ОСОБА_1
була надана щорічна відпустка. 14 травня
2013 року ОСОБА_1 надав рапорт про
звільнення з займаної посади за
власним бажанням. Даний рапорт ним було
передано до УМВС України в
Чернівецькій області. Після виходу з
відпустки ОСОБА_1 до роботи не
приступав у зв'язку з його звільненням
і переведенням у розпорядження.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює в
Сокирянському РВ головним бухгалтером.
Грошовий атестат ОСОБА_1 був
підготовлений у серпні місяці, а
забраний на руки самим ОСОБА_1 у
вересні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
помічника начальника РВ з кадрової
служби . Десь у серпні місяці він в
канцелярії райвідділу отримав наказ
про переведення ОСОБА_1 на посаду
дільничного інспектора. В той же день
ним було здійснено телефонний дзвінок
ОСОБА_1 і повідомлено, що він
призначений на посаду дільничного
інспектора в їх райвідділ і йому
потрібно прибути в підрозділ і здати
грошовий атестат. На, що останній
відповів, що він не писав рапорт про
його призначення на посаду дільничного
інспектора а ним написано рапорт на
призначення на посаду заступника
начальника Заставнівського РВ. На
роботу в райвідділ ОСОБА_1 так і не
з'явився. 03 вересня ОСОБА_1 з'явився в
Глибоцький райвідділ надав грошовий
атестат та виписку з наказу про його
призначення, та додатково повідомлено,
що ним написано рапорт на призначення
на посаду заступника начальника
Садгірського РВ. На запитання чому він
не з'являвся на роботу останній
відповів, що він знаходився на
лікарняному, однак підтверджуючого
документу про перебування на
лікарняному він не надав.

Світок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що він працює інспектором з
особового складу УМВС України в
Чернівецькій області. Десь у вересні 2013
році до нас надійшли матеріали з
Глибоцького РВ про те, що ОСОБА_1 не
виходить на роботу. Нам дали вказівку
здійснити перевірку. Виїздом за місцем
проживання було проведено бесіду з
його родичами, які вказали що зі слів
ОСОБА_1 з серпня місяця його переведено
до Глибоцького РВ без його відома.
Проте що його звільнено з
Сокирянського РВ йому також відомо.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваних позивачем наказів про
звільнення його з органів внутрішніх
справ за порушення дисципліни, суд
виходив з того, що порядок проходження
служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, їх права і обов'язки
регулює Закон України "Про міліцію" та
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС).

Відповідно до статті 10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
України та іншими законодавчими
актами, а їх права, обов'язки і
відповідальність, що випливають з умов
служби, визначаються законодавством,
Присягою, статутами органів внутрішніх
справ і цим Положенням.

Статтею 23 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС передбачено, що особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Законом України від 22.02.06 №3460
затверджений Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України
(надалі - Дисциплінарний статут ОВС),
яким визначено сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників; захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС
визначено, що дисциплінарний проступок
- невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного
статуту ОВС за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту ОВС на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в органах внутрішніх справ в
запас (з постановкою на військовий
облік) за порушення дисципліни.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень передбачений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС,
відповідно до частин 1, 4, 5, 6, 8, 9 якої з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552
затверджено Інструкцію про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України
(надалі - Інструкція про порядок
проведення службових розслідувань в
ОВС).

Відповідно до пункту 2 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в ОВС завданням
службового розслідування є повне,
об'єктивне і всебічне розслідування
обставин порушень, скоєних особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, виявлення
причин і умов, що сприяли їхньому
скоєнню, встановлення винних і
забезпечення правильного застосування
чинних нормативних актів для того, щоб
кожних винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав. Службове розслідування має
сприяти дотриманню законності,
викорененню випадків її порушення, а
також вихованню в особового складу
органів внутрішніх справ почуття
точного і безумовного дотримання
законодавства.

Як встановлено у судовому засіданні,
звільненню позивача з органів
внутрішніх справ передувало службове
розслідування від 04 жовтня 2013 року за
фактом не виходу на службу з 05.09.2013 року
по 04.10.2013 року дільничного інспектора
міліції сектору ДІМ Глибоцького РВ
УМВС України в Чернівецькій області
капітана міліції ОСОБА_1.

З матеріалів службового розслідування,
досліджених у судовому засіданні,
вбачається, що приводом для його
проведення став рапорт помічника
начальника Глибоцького РВ УМВС в
Чернівецькій області з кадрового
забезпечення ОСОБА_8 від 04.09.2013 року
щодо невиходу з 15.07.2013 року по 03.09.2013
року на службу без поважних причин
дільничного інспектора міліції
сектору ДІМ Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області
капітана міліції ОСОБА_1.

Згідно з пунктом 3 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в ОВС проведення
службового розслідування інспекції з
особового складу можуть доручити
виключно керівник органу (міністр,
державний секретар), начальник
підрозділу, його заступник по роботі з
персоналом, а в МВС України - і
начальник УВБР. До компетенції
інспекції з особового складу не
входить проведення службових
розслідувань щодо робітників і
службовців, військовослужбовців
внутрішніх військ і інших частин та
підрозділів, що комплектуються
призваними на дійсну військову службу
особами, а також стосовно працівників
слідства та дізнання через їхню
процесуальну діяльність. Проведення
службових розслідувань працівникам
інших служб можуть доручати керівник
органу внутрішніх справ або його
заступник.

Проведеним службовим розслідуванням
встановлено, що ОСОБА_1 який знаходився
в розпорядженні начальника УМВС
України наказом УМВС України від 15.07.2013
року №214 о/с призначений на посаду
дільничного інспектора міліції
сектору ДІМ Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області. До
канцелярії Глибоцького РВ наказ УМВС
України надійшов 15 серпня 2013 року
одразу по його надходженню помічником
начальника РВ з КЗ майором міліції
ОСОБА_8 в телефонному режимі було
повідомлено капітана міліції ОСОБА_1
про його призначення та необхідність
виходу на роботу до Глибоцького РВ,
однак останній повідомив, що на даний
час перебуває на лікарняному в
Сокирянській ЦРЛ та про призначення на
посаду дільничного інспектора міліції
сектору ДІМ Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області він не
знав, однак запевнив, що після одужання
прибуде до райвідділу.

За висновком службового розслідування,
затвердженим 04 жовтня 2013 року
начальником Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області
внаслідок особистої
недисциплінованості, свідомого
ігнорування вимог наказів та вказівок
МВС і УМВС в області щодо безумовного
дотримання дисципліни та законності,
допустили грубе порушення службової
дисципліни, що виявилося у відсутності
на службі з 15.07.2013 року по 03.09.2013 року та
без поважних причин не з'явлення на
службу. У зв'язку з цим вирішено
звернутися до Начальника УМВС України
в Чернівецькі області з клопотанням
про звільнення з органів внутрішніх
справ України дільничного інспектора
міліції сектору ДІМ Глибоцького РВ
УМВС України в Чернівецькій області
капітана міліції ОСОБА_1 за грубе
порушення службової дисципліни
(допущення систематичних прогулів).

З листка непрацездатності від 12.09.2013
року вбачається , що ОСОБА_1 перебував
на стаціонарному лікуванні з 03.09.2013
року по 12.09.2013 року.

З відповіді Сокирянської ЦРЛ від 25.10.20132
року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на
стаціонарному лікуванні з 03.09.2013 року
по 12.09.2013 року. Після 12.09.2013 року по
теперішній час за медичною допомогою
не звертався.

З відповіді сектору медичного
забезпечення управління УМВС України в
Чернівецької області вбачається, що
дільничний інспектор міліції сектору
ДІМ Глибоцького РВ УМВС України в
Чернівецькій області капітан міліції
ОСОБА_1 в період з 15.07.2013 року по 03.10.2013
року за медичною допомогою звертався
16.07.2013 року до дільничного лікаря
терапевта та лікаря-невропатолога з
приводу вегетосудинної дистонії по
змішаному типу, та призначено
обстеження та лікування. Листок
непрацездатності не видавався.

Судом установлено, що перед
накладенням на позивача цього
дисциплінарного стягнення у нього
відібрані пояснення з приводу
допущеного дисциплінарного проступку,
як того вимагає частина 5 статті 14
Дисциплінарного статуту ОВС.

Відповідно до частин 10-15 статті 14
Дисциплінарного статуту ОВС при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді
пониження в спеціальному званні на
один ступінь на осіб, які мають перші
спеціальні звання, і звільнення з
посади на осіб, які обіймають посади
найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

У судовому засіданні встановлено, що
накладення на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
було проведено як крайній захід, за
вчинення тяжкого проступку - невиходу
на службу без поважних причин (прогулу).

Крім того, відповідачем при визначенні
виду дисциплінарного стягнення за
вчинений позивачем дисциплінарний
проступок взяті до уваги причини та
умови, що йому сприяли, врахована
попередня поведінка позивача,
ставлення до виконання службових
обов'язків та систематичне порушення
ним службової дисципліни. Встановлено,
що за час проходження служби позивач
мав 3 діючих дисциплінарних стягнення
як не зняті, а саме «догана», «сувора
догана» та «попередження про не повну
посадову відповідальність».

Воднораз, у ході службового
розслідування не встановлено обставин,
які впливають на ступінь і характер
відповідальності позивача як ті, що
пом'якшували б його відповідальність.
Не встановлено їх і у ході судового
розгляду.

Відповідно до частин 1, 5 статті 18
Дисциплінарного статуту ОВС
дисциплінарне стягнення виконується
негайно, але не пізніше місяця з дня
його накладення, не враховуючи періоду
перебування особи рядового або
начальницького складу у відпустці,
відрядженні або її тимчасової
непрацездатності. Після закінчення
цього строку дисциплінарне стягнення
не виконується. Такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні та
звільнення з органів внутрішніх справ,
вважаються виконаними після видання
наказу по особовому складу.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що звільнення позивача з
органів внутрішніх справ було
проведено в порядку, передбаченому
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС,
Дисциплінарним статутом ОВС. Порушень
прав позивача, які б давали підстави
для скасування спірних наказів, судом
не встановлено, тому суд не вбачає
підстав для задоволення позову у цій
частині. Відмовляючи у позові про
визнання оскаржених наказів
протиправними та їх скасування, суд
також відмовляє у позові в частині
похідних вимог про поновлення позивача
на службі в органах внутрішніх справ та
займаній посаді, стягненні грошового
утримання за час вимушеного прогулу.

Оскільки, не прибувши на службу та не
приступивши до виконання своїх
обов'язків ОСОБА_1 поставив під загрозу
виконання Глибоцьким РВ УМВС України в
Чернівецькій області основних функцій
органів внутрішніх справ на такому
пріоритетному напрямку роботи, як
профілактична робота та боротьба зі
злочинністю, розкриття вчинених
злочинів, особистий прийом громадян,
прийом від них звернень, їх розгляд у
встановленні чинним законодавством
строки, здійснення нагляду за
підобліковим елементом, тому
необгрунтована, позапланова
відсутність дільничного інспектора
міліції навіть протягом години кидає
тінь на роботу міліції тим більше, що
дільничний інспектор є тією посадовою
особою, яка є найбільш наближеною до
громадян та до нього першого
звертається особа зі своїми
проблемами.

На підставі вищевикладеного, суд
доходить висновку, що Накази
начальника УМВС України в Чернівецькій
області №1289 від 02.11.2013 року «Про
покарання» та від 28.11.2013 року №343 о/с
про звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ з 29 листопада 2013 року
згідно п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України у запас
Збройних Сил України є такими, що
прийнятий у відповідності з
Конституцією України, обґрунтовано з
дотриманням діючого законодавства
України, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно із п. 24 "Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України",
затвердженого 29 липня 1991 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№114 у разі незаконного звільнення
особи рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді), а у разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Щодо стягнення матеріальної допомоги
при виході у чергову відпустку суд
зазначає, що з пояснюючої записки від
20.02.2014 року поданої начальником
Сокирянского РВ УМВС України в
Чернівецькій області Федорюком Г.Й.
вбачається, що в 2013 році ОСОБА_1 не було
виплачена матеріальна допомога на
оздоровлення, яка надається при виході
у чергову відпустку, у зв'язку із не
поданням даним працівником рапорту для
надання даної допомоги.

Однак, оскільки судом не встановлено
підстав для визнання незаконним
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ, тому вимоги щодо
виплати компенсації за час вимушеного
прогулу також не підлягають
задоволенню.

Суд погоджується і вважає за
обґрунтовані заперечення відповідача
про те, що позивачу було відомо про
оскаржувані накази, оскільки після
виходу з відпустки 11.06.2013 року ОСОБА_1
свої службові обов'язки в
Сокирянському РВ УМВС України в
Чернівецькій області не виконував, а
отже йому було відомо про його
звільнення. Вищезазначене також
підтверджується власноручним
поясненням ОСОБА_1 від 03.10.2013 року на
ім'я начальника Глибоцького РВ УМВС
України в Чернівецькій області де
зазначено, що йому відомо про
призначення на посаду дільничного
інспектора, що також підтверджується
письмовими поясненнями членів сім'ї
позивача, які вказали, що позивач ще в
середині липня їх повідомив, що не
працює заступником начальника
Сокирянського РВ УМВС України в
Чернівецькій області.

30 грудня 2013 року було судом
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернівецькій області в
частині скасування наказів УМВС
України в Чернівецькій області «По
особовому складу» №154 ос від 16.05.2013 року
та №214 о/с від 15.07.2013 року - залишено без
розгляду.

Судом зупинялося провадження по справі
для укладення мирової угоди між
сторонами. В судовому засіданні
представник відповідача надав
підписану з їх сторони мирову угоду з
якої вбачається:

В процесі судового розгляду між
сторонами було досягнуто примирення на
наступних умовах:

-враховуючи, що позивач ОСОБА_1 до свого
звільнення з органів внутрішніх справ
звертався по команді з рапортом про
його звільнення за власним бажанням,
відповідач УМВС України в Чернівецькій
області протягом 10 робочих днів з
моменту підписання даної заяви вносить
зміни до наказу «По особовому складу»
№343 о/с від 28.11.2013 року щодо
формулювання причин звільнення ОСОБА_1
з «... звільнити із органів внутрішніх
справ у запас збройних сил за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни) ...» на «...
звільнити із органів внутрішніх справ
у запас збройних сил за пунктом 64 «ж»
(за власним бажанням)...»;

-позивач ОСОБА_1, підписуючи цю заяву,
погоджується з датою звільнення з
органів внутрішніх справ - з 29.11.2013 року
та підставою звільнення - за пунктом 64
«ж» (за власним бажанням), а також
відмовляється від позовних вимог: про
визнання незаконними і скасування
винесених у відношенні нього наказів
УМВС України в Чернівецькій області
«По особовому складу» №154о/с від 16.05.2013
року, №214о/с від 15.07.2013 року, «Про
покарання» №1289 від 02.11.2013 року, «По
особовому складу» №343о/с від 28.11.2013
року; про поновлення його на службі та
посаді в органах внутрішніх справ; про
стягнення з УМВС України в
Чернівецькій області на його користь
різниці в грошовому забезпеченні за
час виконання службових обов'язків на
нижчій посаді та грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Сторони стверджують, що при виконанні
кожного з них вище викладених умов
примирення спір по справі є повністю
врегульованим на основі взаємних
поступок і подальшому розгляду в
адміністративному суді не підлягає.

Однак позивач відмовився підписувати
вказану мирову угоду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідач довів правомірність
оскаржуваних наказів, натомість доводи
позивача в обґрунтування своїх
позовних вимог є безпідставними та
необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставин
справи суд дійшов висновку, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень довів належним чином суду
правомірність своїх дій та рішень, в
той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотного, а тому
вважає, що дії та рішення відповідача
не суперечать вимогам ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 10 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 15 квітня
2014 року.

Суддя
Маренич
І.В.