Справа № 826/4168/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2014 року 10:08
№ 826/4168/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., при секретарі
Грабовському В.А., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу
до Служби безпеки України
про визнання протиправними
та скасування наказу від 16.12.2013р.
№1478-ос,
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - Рибитва О.А.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 13 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом Служби безпеки
України (далі по тексту - відповідач)
про визнання незаконним та скасування
наказу від 16.12.2013р. №1478-ос про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
Військово - медичного управління СБ
України та поновлення на вказаній
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуваний наказ
прийнято неправомірно.
В судовому засіданні представник
позивача та позивач позовні вимоги
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуваний позивачем наказ прийнято
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
ОСОБА_1 з 12 квітня 2010 року працює
за контрактом строком на 5 років на
військовій службі на посаді начальника
військово - медичного управління
Служби безпеки України.
Наказом №1478-ос від 16.12.2013р.
позивача звільнено з посади начальника
військово - медичного управління та
зараховано у розпорядження заступника
Голови СБ України по посаді начальника
управління за підпунктом «б» п. 48
Положення, у зв'язку з розпорядженням
Центрального управління СБ України від
28.12.2012р. №330/ДСК, з 16.12.2013р. по 16.03.2014р.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що на виконання
реалізації наміру його звільнення
відповідачем в 2013 році було проведено
ряд перевірок, а саме в першому
півріччі 2013 року атестування осіб
офіцерського складу, яке проводилось
за вказівкою Голови СБУ. Оскільки,
об'єктивних підстав для його
звільнення не було, то рішенням
атестаційної комісії центрального
управління СБУ позивач визнаний таким,
що відповідає займаній посаді. За
результатами проведених у другому
півріччі 2013 року позапланових
інспектувань у формі документальної
ревізії фінансово - господарчої
діяльності, порушень законодавства
України у діяльності очолюваного
позивачем відомчого закладу охорони
здоров'я не виявлено.
Таким чином, оскільки вказані
перевірки не надали колишньому, на цей
час, керівництву СБУ об'єктивних
підстав для звільнення позивача,
вищевказаним наказом №1478-ос від
16.12.2013р. позивач зарахований в
розпорядження заступника Голови СБУ зі
звільненням з посади начальника
військово - медичного управління
Служби безпеки України.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
Службу безпеки України" кадри Служби
безпеки України складають:
співробітники-військовослужбовці,
працівники, які уклали трудовий
договір із Службою безпеки України, а
також військовослужбовці строкової
служби.

Статтею 20 Закону України "Про Службу
безпеки України" встановлено, що на
військовослужбовців Служби безпеки
України поширюється порядок
проходження військової служби у
Збройних Силах України, визначений
законодавством.

Підпунктом «б» пункту 48 Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України, затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 №1262 (далі
- Положення), передбачено, що у разі
скорочення штатів або проведення
організаційних заходів допускається
зарахування військовослужбовців СБУ у
розпорядження прямих начальників до 3
місяців.

Згідно із абзацом 1 пункту 4.10
Інструкції про організацію виконання
Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями Служби
безпеки України, затвердженої наказом
СБУ від 14.10.2008 №772 та зареєстрованої у
Міністерстві юстиції України 31.12.2008 за
№1323/16014 (далі - Інструкція), зарахування
військовослужбовців у розпорядження
прямих начальників у разі скорочення
штатів або проведення організаційних
заходів (підпункт "б" пункту 48
Положення) здійснюється у разі
звільнення їх з посад у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням у
СБУ або її органах, підрозділах,
закладах, установах інших
організаційних заходів (зміна
організаційно-штатної побудови,
передислокація, перерозподіл
функціональних обов'язків та наявних
сил у зв'язку із зміною покладених
завдань, здійснення планових та
позапланових переміщень
військовослужбовців по службі у
зв'язку з проведенням загальної
ротації кадрів) відповідно до актів
законодавства України та
нормативно-правових актів чи інших
розпорядчих документів СБУ, якими
визначаються мета, зміст та терміни
проведення цих заходів.

Таким чином, підставою для зарахування
військовослужбовця у розпорядження за
підпунктом "б" пункту 48 Положення є не
лише скорочення штатів (тобто певних
посад, як то стверджує позивач), а й
проведення організаційних заходів
відповідно до розпорядчих документів
СБУ.

На час зарахування позивача в
розпорядження заступника Голови СБУ
проведення певних організаційних
заходів в СБУ регламентувалось
розпорядженням Центрального
управління СБУ від 28.12.2012 № 330/ДСК «Про
проведення у Службі безпеки України у
2013 році організаційних заходів,
спрямованих на підвищення
ефективності оперативно-службової
діяльності».

Виходячи із положень даного
розпорядження, під організаційними
заходами розуміється, крім іншого,
раціональна розстановка керівного та
оперативного складу по пріоритетних
напрямах та ділянках
оперативно-службової діяльності (з
урахуванням виявлених ним професійних
та ділових якостей, досягнутих
результатів, інших чинників,
визначених законодавством).

Таким чином, суд погоджується з
поясненнями відповідача, що звільнення
позивача з посади начальника
Військово-медичного управління СБУ та
зарахування його у розпорядження не
передбачало необхідності скорочення
цієї посади, було здійснено у зв'язку із
проведенням в системі СБУ
організаційних заходів та з метою
підвищення ефективності діяльності
Військово-медичного управління СБУ, як
медичного закладу та водночас органу
управління медичними структурами в
системі СБУ.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону
України «Про Службу безпеки України»
керівництво всією діяльністю СБУ, її
Центральним управлінням здійснює
Голова СБУ. Він несе персональну
відповідальність за виконання завдань,
покладених на СБУ.

Таким чином, Голова СБУ є уповноваженою
посадовою особою визначати
необхідність проведення та
здійснювати організаційні заходи в
системі СБУ, а також звільняти
військовослужбовців з посад у зв'язку
із проведенням таких заходів.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що твердження
представника позивача про бездоганне
проходження ним військової служби не
відповідає дійсності, а наданий до суду
«Звіт про діяльність начальника
Військово-медичного управління СБУ» є
неналежним доказом, оскільки не є
документом, не підписаний та не
затверджений жодною посадовою особою,
складений у вигляді презентації із
фотографіями, схемами, статистикою
тощо, в яких позивач особисто
характеризує свою діяльність.

Натомість, результати ревізій і
перевірок фінансово-господарської та
службової діяльності
Військово-медичного управління СБУ за
період проходження позивачем
військової служби на посаді начальника
цього управління свідчать про
наявність фінансових та інших
службових порушень, які у тому числі
носили системний характер , що
підтверджується матеріалами справи.

Крім іншого, за результатами перевірки
стану технічного захисту інформації у
Військово-медичному управлінні СБУ
наказом Голови СБУ від 01.11.2013 №1316-ос
позивача притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, а наказом Голови СБУ
від 07.11.2013 №1317-ос йому знижено розмір
надбавки та преміювання.

Як вбачається із акту прийняття і
здавання фінансового господарства
Військово-медичного управління СБУ,
затвердженого Головою СБУ 23.04.2014, крім
іншого, організація кадрового
забезпечення Військово-медичного
управління СБУ протягом останніх років
є незадовільною.

Згідно із висновками комісії з питань
перевірки ефективності використання
високотехнологічного та
високовартісного медичного обладнання
у центральному госпіталі, центрі
сучасної медичної діагностики та
центральній поліклініці
Військово-медичного управління СБУ
мають місце факти простою або
нераціонального використання
високотехнологічного та
високовартісного медичного обладнання
у зазначених структурних підрозділах
Військово-медичного управління СБУ.

Звільнення позивача з посади
начальника Військово-медичного
управління СБУ та зарахування його у
розпорядження у жодному разі не
порушує його прав, як
військовослужбовця СБУ.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.9
Інструкції зарахування у
розпорядження - це визначення
тимчасового службово-посадового
становища військовослужбовців, коли
вони проходять військову службу у
підпорядкуванні відповідних
начальників, але без призначення на
конкретні посади.

Позивача зараховано у розпорядження
заступника Голови СБУ по посаді
начальника управління зі збереженням
всіх видів грошового забезпечення, а
також з урахуванням фахової підготовки
позивача розроблені функціональні
обов'язки на період його перебування у
розпорядженні.

Представник відповідача пояснив, що за
період перебування позивача у
розпорядженні посадовими особами СБУ
неодноразово вживалися заходи з метою
його ознайомлення із відповідними
документальними матеріалами та
належної організації його службової
діяльності під час перебування у
розпорядженні. Більше того, постійна
відсутність позивача за місцем служби
унеможливлює вирішення питання щодо
призначення його на посаду,
рівнозначну посаді начальника
управління, або ж взагалі проходження
ним військової служби не у
розпорядженні, а на конкретній посаді.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Службою безпеки
України доведено правомірність та
обґрунтованість прийняття наказу від
16.12.2013р. №1478-ос з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 має
бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
16.05.2014р.

Суддя
В.В. Амельохін