Справа № 826/4413/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2014 року 10:23
№ 826/4413/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі А.О. Берко,
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_1 (адвокат, ордер №
008153 від 26.03.2014 р.)
від відповідача: Коломієць І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом:ОСОБА_3доГоловного
управління Служби безпеки України у
місті Києві та Київській
областіпровизнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом до
Головного управління Служби безпеки
України у місті Києві та Київській
області в якому, з урахуванням поданої
представником заяви про уточнення
позовних вимог, позивач просить:
- дії Головного управління Служби
безпеки України у місті Києві та
Київській області визнати
протиправними, у зв'язку із наданням
неповної інформації, а саме відмовою
надати копії матеріалів
оперативно-розшукової справи № 1931 від
- зобов'язати Головне управління
Служби безпеки України у місті Києві та
Київській області надати повну
відповідь на запит ОСОБА_3 про надання
доступу до публічної інформації,
зокрема забезпечити, на підставі
пункту 2 частини 1 ст. 10 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
та із дотриманням умов, передбачених
ст. 22 цього ж Закону, доступ, шляхом
виготовлення копій до всієї
інформації, яка зберігається у
матеріалах оперативно-розшукової
справи № 1931 від 01.09.2009 р.
Позивач зазначає, що 02.12.2009 р.
Генеральною прокуратурою України, в
порядку КПК України 1960 року, відносно
ОСОБА_3 було порушено кримінальну
справу за вчинення злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.
З матеріалів кримінальної справи
позивач дізнався про існування
оперативно-розшукової справи № 1931 від
01.09.2009 р. Надалі, 11.10.2013 р., позивачем в
порядку Закону України «Про доступ до
публічної інформації» було направлено
запит із вимогою надати відомості щодо
того (і) ким, (її) яким чином та (ііі) з
якою метою збиралась щодо нього
оперативно-розшукової справи, а також з
вимогою надати відомості щодо підстав
заведення зазначеної вище
оперативно-розшукової справи.
Однак, як зазначає позивач, 18.10.2013 р.
відповідачем у повному обсязі було
відмовлено позивачу у доступі до
запитуваної інформації із посиланням
на те, що така інформація відноситься
до державної таємниці згідно, зокрема,
із положенням п. 4 ч. 1 ст. 8, ст.ст. 12 та 15
Закону України «Про державну
таємницю», а також до службової
інформації, згідно вимог відповідної
Позивач вважає, що відмова надати
запитувану інформацію є безпідставною,
у зв'язку з тим, що здійснена без
врахування вимог та положень частин 2
та 4 ст. 6, ст. 10, а також ст. 22 Закону №
2939-VІ, тобто є протиправною.
Відповідач, з підстав, викладених у
наданій раніше відповіді позивача на
його запит та у запереченнях на позов,
вважає, що надав позивачу обсяг
інформації відповідно до
законодавства, зазначивши про
відсутність правових підстав для
надання позивачу копій матеріалів
оперативно-розшукової справи. Зокрема,
відповідач зазначає, що надання решти
інформації являтиме собою
розголошення форм та методів ведення
оперативно-розшукової діяльності,
розкриття інформації про осіб, з якими
Головне управління здійснює
конфіденційне співробітництво, а також
про оперативних співробітників
Головного управління, що забороняється
згідно з вимогами ч. 6 ст. 28 Закону
України «Про Службу безпеки України».
Надати копії матеріалів не видається
за можливе, оскільки відомості, які
містяться в ОРС № 1931 віднесені до
державної таємниці та службової
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
11.10.2013 р. позивач звернувся до Служби
безпеки України із Запитом про надання
доступу до публічної інформації та
інформації про особу, на підставі та в
порядку ст.ст. 3, 4., 5 та 10 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
(вх. № 42).
Так, позивач просив повідомити (1): ким,
яким чином та з якою метою збиралась
щодо нього інформація у рамках
оперативно-розшукової справи № 1931 від
01.09.2009 р., а також інформацію щодо
підстав заведення зазначеної вище
оперативно-розшукової справи.
Крім того, позивач просив (2) на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону надати доступ,
шляхом виготовлення копій документів,
до всієї інформації, що збиралась про
позивача, у рамках зазначеної вище
оперативно-розшукової справи та
зберігається у її матеріалах. У запиті
зазначено, що у випадку, якщо при
задоволенні даного запиту
виготовлення копій запитуваної
інформації буде перевищувати 10
сторінок, позивач зобов'язувався
відшкодувати розмір фактичних витрат,
у межах, визначених відповідними
нормативними актами.
У запиті позивач зазначив, крім іншого,
що відповідно до довідки Апеляційного
суду м. Києва від 07.05.2012 р. та листа СБУ
від 11.05.2012 р., в рамках
оперативно-розшукової справи № 1931 від
01.09.2009 р. щодо позивача проводились
відповідні заходи, які, зокрема, були
пов'язані із тимчасовим обмеженням
його прав, як фізичної особи.
Наразі, як зазначав позивач,
кримінальна справа (кримінальне
провадження), у якій зазначені
оперативно-розшукові заходи
проводились, направлена із
обвинувальним актом до
Шевченківського районного суду м.
Києва для розгляду та вирішення по
Таким чином, на день подання запиту, як
зазначив позивач, заведена
оперативно-розшукова справа є
завершеною, а отримані в ході виконання
таких заходів відомості були
використані як підстава для початку
досудового розслідування. Відповідно,
як зазначив позивач, рішення за
результатами проведених щодо позивача
оперативно-розшукових заходів є
прийнятим, у зв'язку з чим підстав для
будь-якого обмеження в доступі до
запитуваної інформації немає, а даний
запит підлягає задоволенню.
На вказаний запит Головним управлінням
Служби безпеки України у м. Києві та
Київській області (далі - УСБУ) позивачу
надано відповідь за № 51/17/5-48-пі/122,
датовану 18.10.2013 р.
У вказаній відповіді зазначено, що УСБУ
у рамках оперативно-розшукової справи
№ 1931 від 01.09.2009 р. стосовно ОСОБА_3
проводились оперативно-розшукові
заходи, а саме зняття інформації з
каналів зв'язку - мобільного телефону,
проведення фото-, кіно-, і відео зйомки,
слухового контролю із застосуванням
оптичних та радіоприладів, інших
технічних засобів отримання
інформації (постанова № 01-4882цт від
08.09.2009 року, терміном до 08.12.2009 р., гриф
«цілком таємно»). і на підставі яких в
подальшому було розпочато досудове
розслідування у кримінальному
провадженні № 420 130 000 000 000 68.
Зазначено також, що надати копії
запитуваних документів не видається за
можливе, оскільки відомості, які
містяться у вищевказаній справі,
віднесені колишнім УСБУ у м. Києві до
державної таємниці згідно з
положеннями п. 4 ч. 1 ст. 8, ст.ст. 12, 15
Закону України «Про державну таємницю»
та розділу 4 (сфера державної безпеки та
охорони правопорядку) Зводу
відомостей, що становлять державну
таємницю, затвердженого наказом від
12.08.2005 р. № 440, а також службової
інформації згідно з вимогами
Інструкції з питань обліку, зберігання
і використання документів та інших
матеріальних носіїв службової
інформації, затвердженого наказом СБ
України від 09.01.2003 р. № 3.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
Так, щодо характеру запитуваної
позивачем інформації, слід зазначити,
що відповідно до положень статті 2
оперативно-розшукову діяльність»
оперативно-розшукова діяльність, це
система гласних і негласних пошукових,
розвідувальних та контррозвідувальних
заходів, що здійснюються із
застосуванням оперативних та
оперативно-технічних засобів.
У кожному випадку наявності підстав
для проведення оперативно-розшукової
діяльності заводиться
оперативно-розшукова справа (ч. 1 ст. 9).
Згідно із ст. 10 зазначеного Закону,
матеріали оперативно-розшукової
діяльності використовуються: 1) як
приводи та підстави для початку
досудового розслідування; 2) для
отримання фактичних даних, які можуть
бути доказами у кримінальному
провадженні; 3) для попередження,
виявлення, припинення і розслідування
злочинів, розвідувально-підривних
посягань проти України, розшуку
злочинців та осіб, які безвісно зникли;
4) для забезпечення безпеки працівників
суду, правоохоронних органів та осіб,
які беруть участь у кримінальному
судочинстві, членів їх сімей та
близьких родичів, а також
співробітників розвідувальних органів
України та їх близьких родичів, осіб,
які конфіденційно співробітничають
або співробітничали з розвідувальними
органами України, та членів їх сімей; 5)
для взаємного інформування
підрозділів, уповноважених
здійснювати оперативно-розшукову
діяльність, та інших правоохоронних
органів; 6) для інформування державних
органів відповідно до їх компетенції.
У свою чергу, відповідно до статті 5
Закону України «Про інформацію» кожен
має право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
Згідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону право на
інформацію може бути обмежене законом
в інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку, з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 зазначеного
Закону будь-яка інформація є відкритою,
крім тієї, що віднесена законом до
інформації з обмеженим доступом.
Згідно з положеннями статті 21
вказаного Закону («Інформація з
обмеженим доступом») інформацією з
обмеженим доступом є конфіденційна,
таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.
Відносини, пов'язані з правовим режимом
конфіденційної інформації,
регулюються законом.
Порядок віднесення інформації до
таємної або службової, а також порядок
доступу до неї регулюються законами.
До інформації з обмеженим доступом не
можуть бути віднесені такі відомості:
1) про стан довкілля, якість харчових
продуктів і предметів побуту;
2) про аварії, катастрофи, небезпечні
природні явища та інші надзвичайні
ситуації, що сталися або можуть статися
і загрожують безпеці людей;
3) про стан здоров'я населення, його
життєвий рівень, включаючи харчування,
одяг, житло, медичне обслуговування та
соціальне забезпечення, а також про
соціально-демографічні показники, стан
правопорядку, освіти і культури
4) про факти порушення прав і свобод
людини і громадянина;
5) про незаконні дії органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових та
6) інші відомості, доступ до яких не може
бути обмежено відповідно до законів та
міжнародних договорів України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.
Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес визначається Законом України
«Про доступ до публічної інформації».
Згідно із ст. 1 вказаного Закону
публічна інформація, це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону
передбачено, що право на доступ до
публічної інформації гарантується,
зокрема: обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію, крім
випадків, передбачених законом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону передбачено, що
доступ до публічної інформації
відповідно до цього Закону
здійснюється на принципах вільного
отримання та поширення інформації,
крім обмежень, встановлених законом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 зазначеного закону
доступ до інформації забезпечується,
зокрема, шляхом надання інформації за
запитами на інформацію.
Статтею 6 вказаного закону передбачено,
що інформацією з обмеженим доступом є:
1) конфіденційна інформація; 2) таємна
інформація; 3) службова інформація.
Частиною 2 ст. 6 Закону встановлено, що
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої
інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.
Частиною 7 ст. 6 Закону при цьому
передбачено, що обмеженню доступу
підлягає інформація, а не документ.
Якщо документ містить інформацію з
обмеженим доступом, для ознайомлення
надається інформація, доступ до якої
У взаємозв'язку з наведеним, слід
зазначити, що відповідно до положень
статті 8 цього Закону таємна інформація
- інформація, доступ до якої
обмежується відповідно до частини
другої статті 6 цього Закону,
розголошення якої може завдати шкоди
особі, суспільству і державі.
Таємною визнається інформація, яка
містить державну, професійну,
банківську таємницю, таємницю
досудового розслідування та іншу
передбачену законом таємницю.
Порядок доступу до таємної інформації
регулюється цим Законом та
спеціальними законами (ч. 2 ст. 8).
Окрім того, згідно з положеннями ст. 9
Закону («Службова інформація»)
відповідно до вимог частини другої
статті 6 цього Закону до службової може
належати така інформація:
1) що міститься в документах суб'єктів
владних повноважень, які становлять
внутрівідомчу службову
кореспонденцію, доповідні записки,
рекомендації, якщо вони пов'язані з
розробкою напряму діяльності установи
або здійсненням контрольних,
наглядових функцій органами державної
влади, процесом прийняття рішень і
передують публічному обговоренню
та/або прийняттю рішень;
2) зібрана в процесі
оперативно-розшукової,
контррозвідувальної діяльності, у
сфері оборони країни, яку не віднесено
до державної таємниці.
Пунктом 4 частини першої статті 8 Закону
України «Про державну таємницю» до
державної таємниці у порядку,
встановленому цим Законом, відноситься
інформація, зокрема: у сфері державної
безпеки та охорони правопорядку:
про особовий склад органів, що
здійснюють оперативно-розшукову або
розвідувальну чи контррозвідувальну
про засоби, зміст, плани, організацію,
фінансування та матеріально-технічне
забезпечення, форми, методи і
результати оперативно-розшукової,
розвідувальної і контррозвідувальної
діяльності; про осіб, які співпрацюють
або раніше співпрацювали на
конфіденційній основі з органами, що
проводять таку діяльність; про склад і
конкретних осіб, що є негласними
штатними працівниками органів, які
здійснюють оперативно-розшукову,
розвідувальну і контррозвідувальну
про результати перевірок, здійснюваних
згідно з законом прокурором у порядку
відповідного нагляду за додержанням
законів, та про зміст матеріалів
оперативно-розшукової діяльності,
досудового розслідування та
судочинства з питань, зазначених у цій
У взаємозв'язку з наведеним слід
додати, що наказом СБУ від 12 серпня 2005 р.
№ 440, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 17 серпня
відомостей, що становлять державну
Розділом 4 затверджено відомості, що
становлять державну таємницю у сфері
державної безпеки та охорони
правопорядку, до яких віднесено
відомості у сфері проведення
оперативно-розшукової діяльності,
зокрема: відомості про причетність
працівників СБ до здійснення
оперативно-розшукової діяльності (п/п.
4.1.1.); відомості про організацію,
завдання, результати
оперативно-розшукової,
контррозвідувальної чи розвідувальної
діяльності, розголошення яких створює
загрозу національним інтересам і
безпеці (п/п. 4.4.3.); відомості за окремими
показниками про зміст, організацію,
результати здійснення комплексу або
окремого оперативно-розшукового,
контррозвідувального чи
розвідувального заходу, розголошення
яких створює загрозу національним
інтересам і безпеці, щодо: комплексу
або окремого оперативно-розшукового
заходу, що здійснюється для пошуку і
фіксації фактичних даних про вчинення
особливо тяжких або тяжких злочинів,
інших злочинів (п/п.4.4.4.).
Як вже зазначалося, до службової може
належати інформація зібрана в процесі
оперативно-розшукової,
контррозвідувальної діяльності, у
сфері оборони країни, яку не віднесено
до державної таємниці.
В контексті наведеного суд зазначає, що
відповідно до наказу СБУ від 21.08.2012 р. №
400, затверджено Перелік відомостей, що
становлять службову інформацію у
Службі безпеки України.
Наведений наказ та затверджений ним
Перелік, розміщений на офіційному
сайті СБУ та відкритий для загального
Згідно з розділом 2 цього Переліку, до
службової інформації у сфері
контррозвідувальної та
оперативно-розшукової діяльності
віднесено, зокрема (якщо ці відомості
не становлять державної таємниці, але
їх оприлюднення може завдати шкоди
інтересам СБ України):
відомості щодо документального
оформлення первинної інформації,
здобутої в ході контррозвідувальної
або оперативно-розшукової діяльності;
відомості щодо організації,
проведення, результатів або
документального оформлення окремих
заходів контррозвідувальної чи
оперативно-розшукової діяльності;
відомості щодо змісту, форм, методів,
організаційних положень, оперативної
тактики здійснення СБ України
оперативно-розшукової чи
контррозвідувальної діяльності;
відомості щодо змісту матеріалів
документування протиправної
діяльності, які надсилаються в
правоохоронні органи для вирішення
питання про порушення кримінальних
справ.
Проаналізувавши наведені вище норми
законодавства України у їх сукупності
та в кореспонденції із визначенням
змісту оперативно-розшукової
діяльності, сфер застосування здобутих
під час її проведення відомостей,
виходячи при цьому з характеру та
складу відомостей у документах, копії
яких вимагаються позивачем, суд
приходить до висновку, що копії
документів, які вимагаються позивачем
(копії до всієї інформації, яка
зберігається у матеріалах
оперативно-розшукової справи), містять
інформацію з обмеженим доступом,
надання якої позивачу обмежено
Враховуючи наведене, суд не вбачає з
боку відповідача порушень Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» у зв'язку з наданням
позивачу вищезгаданої відповіді про
відсутність підстав для надання копій
матеріалів оперативно-розшукової
справи.
Наведені позивачем доводи не
спростовують наведеного та не доводять
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку, враховуючи
вищенаведене у сукупності та виходячи
із змісту предмету позову, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання протиправними дій
відповідача та підстав для
зобов'язання відповідача вчинити
заявлені позивачем дії, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.
Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_3 (адреса:
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін