Справа № 2а-1970/145/12
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа № 9104/69995/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мак Тернопіль» на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Мак Тернопіль» до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про визнання протиправним
і скасування рішення,

встановив:

У січні 2012 року позивач ТзОВ «Мак
Тернопіль» звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача УПФУ в м. Тернополі, в якому
просив визнати протиправним і
скасувати рішення відповідача № 426 від
16.11.2011 р. про застосування до позивача
фінансових (штрафних) санкцій у розмірі
6480,16 грн. і нарахування пені у розмірі
33102,67 грн. за несплату (несвоєчасну
сплату) страхових внесків.

В обґрунтування позовних вимог
покликався позивач у позовній заяві та
у додаткових поясненнях на те, що
оскарженим рішенням на підставі п.2 ч.9
ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» йому нараховано
фінансові санкції у виді штрафу у
розмірі 6480,16 грн. та пеню у розмірі 33102,67
грн. за несплату (несвоєчасну сплату) за
період з 02.04.2010 р. до 10.11.2011 р. страхових
внесків. Таке рішення є неправомірним,
оскільки пункт 2 ч.9 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виключено на
підставі Закону № 2464-VI (2464-17) від 08.07.2010
року. Крім цього в рішенні не вказано
дату набрання ним законної сили. Також
позивач вказував, що не пропустив строк
на оскарження до суду вказаного
рішення, оскільки про таке рішення
позивач дізнався лише після подання
його відповідачем у відділ ДВС для
примусового виконання.

Відповідач в суді першої інстанції
позовних вимог не визнав, подав
заперечення, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. Вказував
відповідач, що позивачем пропущено
строк на оскарження до суду вказаного
рішення № 426 від 16.11.2011 р.. Також
відповідач зазначав, що оскаржене
рішення винесено на законних
підставах, в межах повноважень
відповідача і у визначений законом
спосіб.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цією постановою суду
першої інстанції позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду є незаконною і
необґрунтованою, винесена з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підлягає скасуванняю з
підстав, вказаних в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що оскаржене
рішення № 426 від 16.11.2011 р. прийнято
заступником начальника ПФУ в м.
Тернополі Банзерук Н.Я. з перевищенням
наданих повноважень, оскільки
відповідно до частини 17 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від імені виконавчих
органів Пенсійного фонду розглядати
справи про правопорушення і накладати
фінансові санкції та адміністративні
стягнення мають право заступники
начальників управлінь Пенсійного
фонду в районах, містах, районах у
містах лише в разі відсутності
начальників цих Управлінь. Суд першої
інстанції цих вимог закону не врахував
і безпідставно відмовив у задоволенні
позовних вимог.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду від 22.02.2012 р. та прийняти нову
постанову, якою задоволити позовні
вимоги.

Відповідач подав пояснення на
апеляційну скаргу в якому вказує, що
оскаржене позивачем рішення № 426 від
16.11.2011р. про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені підписані
заступником начальника Управління,
оскільки згідно Додатку 3 до наказу
УПФУ в м.Тернополі від 31.03.2011р. № 79 «Про
функціональні повноваження, посадові
обов'язки та права, повноваження щодо
підпису документів начальника УПФУ в
м.Тернополі та його заступників» право
підпису вищевказаних документів
закріплено за заступником начальника
Управлінню Банзерук Н.Я.. Крім того,
підпис Банзерук Н.Я. рішень про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені не суперечить ч.17 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в засідання суду, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням УПФУ в м.
Тернополі № 426 від 16.11.2011 р. до позивача
ТзОВ «Мак Тернопіль» застосовано
штрафні санкції у розмірі 6480,16 грн. та
нараховано пеню у розмірі 33102,67 грн., у
зв'язку з несплатою (несвоєчасною
сплатою) позивачем страхових внесків
до УПФ за період з 02.04.2010 р. до 10.11.2011 р.,
на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (а.с. 4).

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо правомірності
винесеного рішення № 426 від 16.11.2011 р., з
врахуванням наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції чинній до 01.01.2011 року), за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1%
зазначених сум коштів, розрахована за
кожний день прострочення платежу. Такі
фінансові сакції у виді штрафу і пені
застосовуються до страхувальників
виконавчими органами Пенсійного фонду.

Частиною 13 статті 106 вказаного Закону (в
редакції на час розглядуваних
правовідносин) передбачено, що про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Згідно частини 17 статті 106 цього Закону,
від імені виконавчих органів
Пенсійного фонду розглядати справи про
правопорушення і накладати фінансові
санкції та адміністративні стягнення
мають право директор виконавчої
дирекції Пенсійного фонду, його
заступники, начальники головних
управлінь Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі та їх
заступники, начальники управлінь
Пенсійного фонду в районах, містах,
районах у містах, а в разі їх
відсутності - заступники начальників
цих управлінь, на підставі документів,
що свідчать про вчинення
правопорушення.

Таким чином, вказаними вище правовими
нормами встановлено, що фінансові
санкції у виді штрафу і пені
застосовуються до страхувальників
виконавчими органами Пенсійного фонду,
від імені яких на рівні районів, міст,
районів у містах діють начальники
відповідних управлінь Пенсійного
фонду, а заступники - лише в разі
відсутності начальників цих управлінь.

Із змісту оспореного позивачем рішення
№ 426 від 16.11.2011 р. видно, що таке рішення
винесено заступником начальника УПФ
України в м. Тернополі Банзерук Н.Я..
Тобто, в даному випадку, від імені
виконавчого органу УПФ України в м.
Тернополі діяв заступник начальника
цього управління.

Суд апеляційної інстанції враховує, що
в матеріалах адміністративної справи
немає і відповідачем не надано доказів
того, що станом на час винесення
рішення № 426 від 16.11.2011 р. був відсутнім
начальник УПФ України в м. Тернополі і
повноваження щодо застосування
фінансових санкцій в цей період
перейшли до заступника начальника
цього управління.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними покликання відповідача
на те, що оскаржене рішення лише
підписано заступником начальника УПФУ
в м. Тернополі, оскільки у цьому рішенні
чітко вказано, що воно винесене не
начальником, а заступником начальника
УПФУ в м. Тернополі.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що згідно
Функціональних повноважень
начальника, першого заступника та
заступників начальника УПФУ в
м.Тернополі (додаток 1 до наказу УПФУ в
м.Тернополі від 31.03.2011 р. № 79) (а.с. 20-25), на
які покликається відповідач, до
повноважень заступника начальника
УПФУ в м.Тернополі Банзерук Н.Я. не
налажать повноваження щодо
застосування до страхувальників
фінансових санкції, оскільки пунктом 3.9
цих Функціональних обов'язків до його
повноважень належить лише накладення
адміністративних стягнень у справах
про адміністративні правопорушення
(згідно ч.16 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Наведених вище норм законодавства суд
першої інстанції не врахував і дійшов
помилкового висновку про те, що
скаржене позивачем рішення
відповідача винесене в межах
повноважень і у визначений законом
спосіб.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставним покликання
відповідача на те, що позивачем
пропущено строк звернення до
адміністративного суду із даним
позовом. З цього приводу суд зазначає,
що відповідно до ст. 99 КАС України (в
редакції на час звернення до
адміністративного суду із даним
позовом), адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 13 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що суми пені
та штрафів, передбачених частиною
дев'ятою цієї статті, підлягають сплаті
страхувальником протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник має право
оскаржити зазначене рішення до вищого
органу Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Таким чином, у даній адміністративній
справі строк для оскарження позивачем
рішення відповідача № 426 від 16.11.2011 р.
становив 10 робочих днів з дня одержання
позивачем цього рішення, тобто з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Однак, у матеріалах справи немає і
відповідачем на надано належних
підтверджень (доказів) того коли
позивач отримав оспорене рішення (його
копію).

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції від 22.02.2012 року винесена з
порушенням норм матеріального права, з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, а тому
оскаржену постанову суду слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задоволити.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Мак
Тернопіль» - задоволити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Мак Тернопіль» до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про визнання протиправним
і скасування рішення - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Мак Тернопіль»
-задоволити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі № 426 від 16.11.2011 р.
про застосування до товариства з
обмеженою відповідальністю «Мак
Тернопіль» фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(несвоєчасну сплату) страхових внесків.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 05.05.2014 року.