Справа № 2а/1570/1694/11
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/30747/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області Державної податкової
служби на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
січня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року

у справі№ 2а/1570/1694/2011 за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Будмарин»
доДержавної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
проскасування податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
вчинити дії, -В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будмарин» (надалі
також - позивач, ТОВ «Будмарин»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області Державної податкової
служби (надалі також - відповідач, ДПІ),
в якому просило скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0 від 14
грудня 2010 року, №/0 від 14 грудня 2010
року, № від 10 березня 2011 року,
№ від 12 березня 2011 року, №
від 12 березня 2011 року та зобов'язати ДПІ
у Комінтернівському районі Одеської
області здійснити перерахунок
сплачених ТОВ «Будмарин» грошових
коштів у розмірі 757243,90 грн. за період
вересень 2010 р. - березень 2011 року з
вирахуванням усіх нарахованих
штрафних санкцій.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року позов був задоволений частково.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення рішення ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області №/0 від 14 грудня 2010 року,
№/0 від 14 грудня 2010 року, №
від 10 березня 2011 року, № від 12
березня 2011 року, № від 12 березня
2011 року. В задоволенні іншої частини
позовних вимог було відмолено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
залишено без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 16 січня 2012 року - без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 16 січня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою прийняття
податкових повідомлень-рішень №/0
від 14 грудня 2010 року (застосовано до
позивача суму штрафних санкцій 31599,21
грн.), №/0 від 14 грудня 2010 року
(застосовано до позивача суму штрафних
санкцій 89889,33 грн.), № від 10 березня
2011 року (застосовано до позивача суму
штрафних санкцій 13335,93 грн.), № від
12 березня 2011 року (застосовано до
позивача суму штрафних санкцій 6726,02
грн.), № від 12 березня 2011 року
(застосовано до позивача суму штрафних
санкцій 2690,08 грн.), стали висновки
відповідача про несвоєчасну сплату
узгодженої суми грошового
зобов'язання, у зв'язку з чим на
підставі підпункту 7.1.7 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», статті 126
Податкового кодексу України
застосовано штрафні санкції.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачем не
допущено порушень щодо сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд
України вважає зазначені висновки
судів попередніх інстанції такими, що
зроблені без повного з'ясування
обставин, що мають значення для
вирішення спору та оцінка наявних у
матеріалах справи доказів здійснена
без дотримання положень статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, а відтак, такі судові рішення
не є такими, що відповідають вимогам
законності та обґрунтованості, що
встановлені статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Як свідчать письмові пояснення
позивача (а.с 75), 3 серпня 2010 року
товариством подано до ДПІ податкову
декларацію, в якій орендну плату за
січень-липень 2010 року визначено у
розмірі 470821,47 грн. Вказане податкове
зобов'язання мало бути сплачене до 31
серпня 2010 року.

28 липня 2010 року, згідно платіжного
доручення №1 (а.с.16), ТОВ «Будмарин»
сплачено орендної плати за землю у
розмірі 430000 грн.

Позивач посилається на те, що вказана
сума сплачена на виконання частини
зобов'язання, визначеного в декларації,
а решта зобов'язань була погашена
згідно з платіжним дорученням від 30
серпня 2010 року № 2.

При цьому, платіжні доручення не
містять відомостей про те, за який
період позивачем сплачувалась сума
податкового зобов'язання.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій,
не перевірили на підставі належних
доказів, в рахунок яких платежів ДПІ
зараховано сплачену на підставі
платіжних доручень суму.

Як слідує з рішення Господарського
суду Одеської області від 15 вересня 2010
року по справі №22/117-10-3345 (а.с. 14), у
позивача, станом до погашення
податкового зобов'язання згідно з
платіжними дорученнями від 28 липня 2010
року №1 та від 30 серпня 2010 року № 2, була
наявна заборгованість зі сплати
орендної плати за землю з листопада 2008
року по червень 2010 року у розмірі 1 262
756,10 грн.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
не перевірили на підставі належних
доказів, зокрема особового рахунку
позивача (відсутній в матеріалах
справи), чи була у останнього на час
сплати орендної плати за землю
заборгованість та не звернули уваги на
те, що згідно з пунктом 7.7 статті 7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Крім того, лишились не дослідженими
обставини впливу наявності у позивача
податкового боргу та зарахування сум у
рахунок його погашення на своєчасність
розрахунків позивача з бюджетом.

Встановлення вказаних обставин має
важливе значення для вирішення спору,
оскільки може підтвердити чи
спростувати твердження позивача про
своєчасність погашення суми орендної
плати за землю.

Згідно з частиною 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх
інстанцій не було встановлено всіх
важливих обставин справи, що призвело
до не обґрунтованих належним чином
висновків щодо прав і обов'язків сторін
у даному спорі, а також те, що
передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню в частині
задоволення позовних вимог з
направленням в цій частині справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до положень
частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області Державної податкової
служби задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року скасувати в частині задоволення
позовних вимог.

Справу №2а/1570/1694/2011 в частині
задоволених позовних вимог направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко