Справа № 2а-7857/10/2070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/20296/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2010

у справі № 2а-7857/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фома-Схід»

до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фома-Схід» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Фома-Схід»)
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова
(далі по тексту - відповідач, ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова)
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2010, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
здійснена планова виїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 по
30.06.2009, за результатами якої складено
акт перевірки від 09.11.2009 №2179/23-30/33673595.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі по тексту -
Закон №334/94-ВР), підпунктів 7.4.1, 7.4.4
пункту 7.4 статті 7 Закону України від
03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
по тексту - Закон №168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним віднесенням до складу
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість сум,
сформованих за договором поставки та
договором №02/06-V від 01.02.2006 про надання
послуг, укладеним з ВАТ «Фоззі», а також
угоди про надання послуг із СПД-ФО
ОСОБА_2, СПД-ФО ОСОБА_3, СПД-ФО ОСОБА_4,
СПД-ФО ОСОБА_5, з підстав відсутності
використання наданих послуг у
господарській діяльності.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 20.11.2009:
№/0, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 187642,00 грн. та штрафних
санкцій в сумі 93821,00 грн.; №/0, яким
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в сумі
420646,00 грн. та штрафних санкцій в сумі
180832,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення: від
22.01.2010 №/1 та №/1; від 15.04.2010
№/2 та №/2; від 11.06.2010 №/3
та №/3.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону №334/94-ВР
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону №334/94-ВР до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№334/94-ВР передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні» (далі
по тексту - Закон №996-XIV) первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені та підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, що відображають
реальність господарських операцій, які
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Поряд з цим, судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено, що
фактичне виконання договору поставки
та договору №02/06-V від 01.02.2006 і угод із
контрагентами позивача
підтверджується належним чином
оформленими податковими накладними,
виписаних особою, яка має статус
платника податку на додану вартість,
актами виконаних робіт, платіжними
дорученнями про оплату отриманих
послуг, актами прийому-передачі послуг,
тощо.

Разом з тим, доводи відповідача про
документальне не підтвердження
позивачем характеру та обсягу послуг,
які були надані йому за результатами
виконання укладених ним угод, та не
використання результатів наданих
послуг в своїй господарській
діяльності, судами вірно не взято до
уваги, оскільки матеріалами справи
підтверджується товарність та
реальність договорів, а також факт
використання результатів виконання
останніх в своїй господарській
діяльності, а також оплату за надані
послуги у усіма контрагентами.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.08.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров