Справа № 569/21259/13-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" травня 2014 р.
Справа № 569/21259/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "26" грудня 2013 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області про зволікання та
безпідставне за межами розумного
збільшення строків судового розгляду
справи ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 26.12.2013 року
визнано ОСОБА_3 стягувачем по
виконавчому провадженні згідно
виконавчого листа №2а-4619/11 від 17.11.2011
року. Визнано протиправними дії
державного виконавця управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Рівненській
області під час виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а-4619/11 від 17.11.2011 року. Зобов'язано
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області поновити та
продовжити виконавче провадження за
виконавчим листом №2а-4619/11 від 17.11.2011
року.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. невідповідність
висновків суду обставинам справи та
просить скасувати постанову суду
першої інстанції із ухваленням нової
про відмову в позові.

Апеляційний розгляд справи
проводиться в порядку письмового
провадження за правилами,
встановленими ст. 197 КАС України.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач діяв не на підставі,
не в межах повноважень та не у спосіб,
що передбачені чинним законодавством
України.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся з даним
позовом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області, а суд першої інстанції,
вирішуючи справу, погодився, що
останній є належним відповідачем у
справі.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 181 КАС
України відповідачем у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №385/2011 затверджено Положення
про Державну виконавчу службу України,
відповідно до пункту 7 якого ДВС
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через структурні
підрозділи головних управлінь юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах, міжрайонних та
міськрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
ДВС України.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу" визначено,
що органами державної виконавчої
служби є:

- Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень;

- районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ
відповідачами можуть бути лише
перераховані органи державної
виконавчої служби у зв'язку з тим, що
структурні підрозділи органів
державної виконавчої служби: відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
відділи примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України "Про державну
виконавчу службу" як самостійні органи
державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі як
відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік
органів державної виконавчої служби є
вичерпним, у разі подання позовної
заяви до державних виконавців або
інших посадових осіб органів державної
виконавчої служби чи до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, необхідно за
правилами статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснювати заміну первинного
відповідача на належного - відповідно
Державну виконавчу службу України,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі.

Таким чином, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області не є органом державної
виконавчої служби, що виключає
можливість його участі у даній справі
як відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Під час розгляду справи суд першої
інстанції не врахував, що в даній
справі позивач звернувся до
неналежного відповідача та не допустив
його заміну, що призвело до порушення
норм процесуального законодавства.

Разом з тим, враховуючи, що суд
апеляційної інстанції позбавлений
права допустити заміну неналежного
відповідача під час апеляційного
розгляду справи, тому, відповідно,
підстави для задоволення позову до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою, у тому числі, права на аліменти,
пенсію, допомогу або інші виплати,
встановлені законом.

Статтею 1227 ЦК України визначено, що
суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 264 КАС України, у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
заінтересованої особи суд може
замінити сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

З аналізу наведеної норми слідує, що
суд наділений правом замінити сторону
у виконавчому провадженні лише в межах
адміністративної справи, за наслідком
розгляду якої видано виконавчий лист.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції допустив порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, є порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
процесуального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "26" грудня 2013 р.
скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Відділ
примусового виконання рішеннь
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області вул. Замкова, 22А,м.
Рівне,33028

4 - апелянт - УПФ України в м.Рівне,
Рівненської області, м.Рівне, вул.
Відінська 41, 33018 - ,