Справа № 826/15755/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2014 р. м. Київ
К/800/8770/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Бовкуна В.В.

та представників сторін:

від позивача - Кубрак Ж.Б.,

від відповідача - Стеценко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.11.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014

у справі № 826/15755/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторія-Київ"

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.11.2013, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014,
задоволено позов: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 18.09.2013 №
8 та № .

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Факторія-Київ» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово - господарських відносин з
ТОВ «Едвертайзінг Консалт», ТОВ «Спрос
Юей» за період з 01.01.2010 по 30.06.2013, за
результатами якої 02.09.2013 складено акт
№307/26-55-22-08/36521794, в якому встановлено
порушення вимог:

- п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139
ПК України, а саме: до складу валових
витрат безпідставно віднесені витрати
по фінансово - господарським
відносинам з ТОВ «Едвертайзінг
Консалт» та ТОВ «Спрос Юей» у розмірі
2474416,00 грн., в результаті чого занижено
податок на прибуток на суму 593368,00 грн.;

- пп. 7.2.3, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та п. 198.1, п. 198.6 статті 198, ст. 185
ПК України, в результаті чого занижено
ПДВ в розмірі 485391,00 грн.

На підставі вищезазначеного акта
перевірки, відповідачем 18.09.2013
прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення :

- №8, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 646 365,00 грн., в тому
числі основний платіж - 593 368,00 грн. та
штрафні санкції - 52 997,00 грн.;

- №8, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
511 768,00 грн., в тому числі основний платіж
- 438 512,00 грн. та штрафні санкції - 73 256,00
грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
скасування зазначених
повідомлень-рішень, враховуючи
наступне.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6 цього пункту.

Аналогічне закріплене і в п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Едвертайзінг
Консалт» та ТОВ «Спрос Юей»
підтверджується наявними в матеріалах
справи, належним чином оформленими,
первинним документами бухгалтерського
обліку, зокрема: податковими
накладними, видатковими накладними,
рахунками-фактури.

На момент виникнення спірних
правовідносин, контрагенти позивача у
відповідності до вимог чинного
законодавства були зареєстровані в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
були зареєстровані платниками податку
на додану вартість.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з вказаними
контрагентами, що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Слід зазначити, що чинне законодавство
не ставить в залежність право на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

За наведених обставин, у відповідача
були відсутні підстави для визначення
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, у зв'язку з чим судами
правомірно скасовані спірні податкові
повідомлення-рішення від 18.09.2013.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.11.2013 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль