Справа № 872/16144/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 рокусправа № 804/6922/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 6
вересня 2013 року

по справі за адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вендінг Сістемс»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпропетровський обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів(далі Фонд) 20.05.2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вендінг
Сістемс» (далі ТОВ "Вендінг Сістемс" ), в
якому просив стягнути з відповідача на
користь Фонду
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 6818,75грн. за невиконання
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів в 2012 році на підставі ст.20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
пені за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 9,52 грн.

Відповідач ТОВ "Вендінг Сістемс"
заперечувало проти позову, посилаючись
на те, що на виконання вимог
законодавства в 2012 році направляло до
центру зайнятості звіти про наявність
вакантних місць для працевлаштування
інвалідів, однак інваліди не були
направлені органами державної влади
для працевлаштування на підприємстві,
просив суд в задоволенні позову
відмовити.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 6
вересня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачем Фондом
подано апеляційну скаргу, в якій
позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів є
територіальним органом урядового
державного управління - Фонду
соціального захисту інвалідів і має
статус юридичної особи.

За змістом ст.19 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" №875-Х11 від 21.03.1991 року (далі -
Закону №875-Х11). для підприємств
(об'єднань), установ і організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Ст. 20 Закону №875-Х11 встановлено, що
підприємства, установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів, незалежно від форм власності
і господарювання, де середньооблікова
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст.19 цього Закону №875-Х11,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві , в установі,
організації за кожне робоче місце не
зайняте інвалідом.

Адміністративно - господарські санкції
за не зайняті інвалідами місця не є
податком, збором (обов'язковим
платежем) , обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування» №1251-Х11 від 25.06.1991 року, а
є заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.218
Господарського кодексу України
підставою господарсько правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст.218 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин відповідає,
зокрема,за порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Вендінг Сістемс" подало Фонду звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік (Форма 10-ПІ).

Із звіту вбачається, що на підприємстві
в 2012 році середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
становила 8 осіб, із них осіб, яким
встановлено інвалідність не було.
Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону №875-Х11 мала
складати 1 особу.

Одночасно з цим, відповідачем, на
виконання вимог Закону №875-Х11
регулярно протягом 2012 року до
відповідного центру зайнятості
подавалась звітність про наявність
вакантних робочих місць для інвалідів.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідачем вжито
усіх залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження підприємства інвалідів,
які бажають працевлаштуватись.
Враховуючи наведене, висновок суду
першої інстанції про безпідставність
вимог позивача є правильним.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалене рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 6
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова