Справа № 2а-15039/11/2070
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Київ К/9991/51539/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Костенка М.І. розглянувши в
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Основ'янської
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.01.2012 р.

та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.06.2012 р.

у справі № 2а-15039/11/2070

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінвестбуд»

до Основ'янської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова

про визнання незаконними дій, рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Фінвестбуд» (далі - позивач, ТОВ
«Фінвестбуд») звернулось до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Основ'янської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова (далі -
відповідач, Основ'янська МДПІ м.
Харкова), в якому просило суд: - визнати
незаконним з моменту прийняття рішення
у формі наказу № 525 від 17.05.2011 р. про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Фінвестбуд»; - визнати незаконними дії
відповідача з проведення 17.05.2011 р.
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача з питань формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань по податку на додану
вартість з 01.02.2011 р. по 28.02.2011 р.; - визнати
незаконними дії відповідача з
зазначення в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки № 660/18-011 від 17.05.2011 р.
неможливості реального здійснення
фінансово-господарських операцій
підприємством та ведення ним
господарської діяльності у порядку,
передбаченому діючим законодавством
України у перевіряємому періоді; -
визнати незаконними дії відповідача з
зазначення в акті перевірки № 660/18-011
від 17.05.2011 р. порушення ТОВ «Фінвестбуд»
частин першої, п'ятої статті 203, статті
215, пункту першого статті 216, статті 288
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
по правочинах, здійснених з
контрагентами у лютому 2011 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.01.2012 р.
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012 р.
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.01.2012 р. -
скасовано в частині задоволення
позовних вимог ТОВ «Фінвестбуд» про
визнання незаконними дії відповідача з
зазначення в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки № 660/18-011 від 17.05.2011 р.
неможливості реального здійснення
фінансово-господарських операцій
підприємством та ведення ним
господарської діяльності у порядку,
передбаченому діючим законодавством
України у перевіряємому періоді, та з
зазначення в акті перевірки № 660/18-011
від 17.05.2011 р. порушення підприємством
частин першої, п'ятої статті 203, статті
215, пункту першого статті 216, статті 288
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
по правочинах, здійснених з
контрагентами у лютому 2011 року, з
прийняттям нового судового рішення про
відмову в задоволені даних позовних
вимог; в іншій частині постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 25.01.2012 р. -
залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 25.01.2012 р. та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012 р. і
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Позивач процесуальним правом надати
письмові заперечення на касаційну
скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом начальника ДПІ
у Комінтернівському районі м. Харкова
№ 525 від 17.05.2011 р. було призначено
проведення документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Фінвестбуд» щодо
правильності формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань по
податку на додану вартість з 01.02.2011 р. по
28.02.2011 р.

На підставі вказаного наказу 17.05.2011 р.
посадовою особою ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова,
згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, пунктами 79.1, 79.2 статті 79
Податкового кодексу України була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Фінвестбуд» з
питань формування податкового кредиту
та податкових зобов'язань по податку на
додану вартість з 01.02.2011 р. по 28.02.2011 р.,
за результатами якої складено акт від
17.05.2011 р. № 660/18-011 та зроблено висновок,
зокрема, про неможливість реального
здійснення фінансово-господарських
операцій ТОВ «Фінвестбуд» та ведення
ним господарської діяльності у
порядку, передбаченому діючим
законодавством України у
перевіряємому періоді, та про
порушення ТОВ «Фінвестбуд» частин
першої, п'ятої статті 203, статті 215,
пункту першого статті 216, статті 288
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
по правочинах, здійснених з
контрагентами у лютому 2011 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи у
повному обсязі позовні вимоги виходив
з того, що оскільки наказ № 525 від 17.05.2011
р. про проведення документальної
невиїзної перевірки ТОВ «Фінвестбуд»
було винесено відповідачем з
порушенням норм чинного законодавства
України, то в такому разі й вимоги
позивача щодо визнання незаконними дій
податкового органу щодо проведення
такої перевірки і формування
висновків, викладених в акті перевірки
- є обґрунтованими.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає такий висновок суду першої
інстанції помилковим та погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання незаконними дії
відповідача з зазначення в акті
перевірки № 660/18-011 від 17.05.2011 р.
неможливості реального здійснення
фінансово-господарських операцій
підприємством та ведення ним
господарської діяльності у порядку,
передбаченому діючим законодавством
України у перевіряємому періоді, та
порушення підприємством частин першої,
п'ятої статті 203, статті 215, пункту
першого статті 216, статті 288 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними, по
правочинах, здійснених з контрагентами
у лютому 2011 року, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Згідно підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється у разі
виявлення недостовірності даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто, обов'язковою передумовою
здійснення документальної перевірки є
направлення платнику податків запиту
про надання пояснень та їх
документального підтвердження.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій, в матеріалах справи
відсутні докази щодо направлення
податковим органом на адресу позивача
письмового запиту про надання
письмових пояснень та їх
документального підтвердження, що у
свою чергу свідчить про
обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій щодо
безпідставності винесення наказу № 525
від 17.05.2011 р.

Також, щодо вимог позивача про визнання
протиправними дій відповідача по
формуванню висновків, викладених в
акті перевірки, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
позицією суду апеляційної інстанції
щодо необґрунтованості вказаних вимог
та зазначає наступне.

Так, Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затверджено
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12.01.2011 р. за № 34/18772.

Відповідно до пункту 3 вказаного
Порядку акт - це службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Згідно абзацу 4 пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України у разі
незгоди платника податків з висновками
акта такий платник зобов'язаний
підписати такий акт перевірки із
зауваженнями, які він має право надати
разом з підписаним примірником акта
або окремо у строки, передбачені цим
Кодексом.

З наведеного вбачається, що акт
перевірки є носієм доказової
інформації, яка в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові податків
грошових зобов'язань. При цьому акт
складається посадовими особами
контролюючого органу і не містить
волевиявлення самого органу щодо
виявлених посадовими особами фактів.

Крім того, висновки акту перевірки не є
остаточними, оскільки відповідно до
пункту 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
платник податків вправі надати свої
заперечення до відповідного акту, що
можуть бути в подальшому враховані
контролюючим органом під час вирішення
питання про здійснення нарахування
грошових зобов'язань за результатами
перевірки. Висновки ж посадових осіб,
зазначені в акті перевірки, є лише
думкою цих осіб щодо поведінки
платника податків. Питання щодо
визначення грошового зобов'язання
платників податків за результатами
перевірок, відповідно до статті 58
Податкового кодексу України, вирішує
контролюючий орган, а не посадові
особи, що здійснювали перевірку.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником).

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що ані акт перевірки, ані
дії посадових осіб із включення до
такого акту певних висновків не
породжують правових наслідків для
платника податків, тобто не змінюють
стану його суб'єктивних прав та не
створюють жодних додаткових обов'язків
для платника податків, тобто не
порушують права платника податків.

При вирішенні спору судом першої
інстанції зазначене не було враховане.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 230, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Основ'янської
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012 р. у
справі № 2а-15039/11/2070 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) М.І. Костенко