Справа № 812/1118/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №812/1118/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Лисичанську Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. в
справі № 812/1118/14 за позовом
Комунального підприємства
«Лисичанський Шляхрембуд» до
Державної податкової інспекції у м.
Лисичанську Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство
«Лисичанський Шляхрембуд» звернулось
до Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Лисичанську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області (далі - ДПІ у м.
Лисичанську) про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення №
від 21.01.2014 р., зобов'язання вчинити
певні дії, в обґрунтування якого
вказало про безпідставність
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 112815 грн. та застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
20959,75 грн. через підтвердження
правомірності факту формування
податкового кредиту по господарським
операціям з ТОВ «Лисремпуть» належними
первинними документами, у зв'язку з чим
просив визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 21.01.2014 р. та зобов'язати
відповідача провести відповідні
коригування в картці особового
рахунку.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р.
позов задоволено частково, скасоване
податкове повідомлення-рішення №
від 21.01.2014 р., в задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову через порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які полягають у
неправильному застосуванні приписів
Податкового кодексу України щодо
порядку формування податкового
кредиту. Апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не надана правова
оцінка доводам податкового органу про
не підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій з
придбання товару у ТОВ «Лисремпуть»
через не підтвердження факту
транспортування придбаного товару, а
також не підтвердження прийняття та
оприбуткування товару. Крім того,
відповідач вказує на ненадання в ході
перевірки сертифікатів якості товару,
актів приймання-передачі, а також
неприйняття судом до уваги податкової
інформації про неможливість
здійснення ТОВ «Лисремпуть»
господарської діяльності через
відсутність основних засобів,
персоналу, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ДПІ у м. Лисичанську
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку КП
«Лисичанський Шляхрембуд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість по
фінансово-господарським відносинам з
ТОВ «Лисремпуть» за період з 01.06.2011 р. по
31.08.2011 р., за результатами якої складено
акт від 11.01.2014 р. № 6/12-09-22-05401887, яким
встановлено порушення позивачем п. 198.1,
п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України в частині заниження
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Лисремпуть» в
періоді з 01.06.2011 р. по 31.09.2011 р. на
загальну суму 112815 грн., в тому числі за
червень 2011 р. - на 28980 грн., за липень 2011 р.
- на 61668,33 грн., за серпень 2011 р. - на 22166,67
грн. На підставі цього акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 24.01.2014
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податок на
додану вартість в загальному розмірі
133774,75 грн., в тому числі за основним
платежем - 112815 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 20959,75 грн.

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивачем надавались
заперечення на акт перевірки із
зазначенням обставин, що не були
досліджені під час перевірки, проте
такі заперечення не враховані
відповідачем при складанні висновків
акту перевірки.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з недотримання
органом державної податкової служби
приписів Податкового кодексу України,
які регулюють процедуру проведення
перевірки та прийняття за наслідками
перевірки податкових
повідомлень-рішень, зокрема, приписів
п. 44.6 ст. 44, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України щодо призначення
проведення позапланової перевірки за
наслідками розгляду заперечень на акт
перевірки.

Здійснюючи апеляційний перегляд
справи в межах апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про задоволення позову, з
огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ДПІ у м. Лисичанську
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку КП
«Лисичанський Шляхрембуд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість по
фінансово-господарським відносинам з
ТОВ «Лисремпуть» за період з 01.06.2011 р. по
31.08.2011 р., за результатами якої складено
акт від 11.01.2014 р. № 6/12-09-22-05401887, яким
встановлено порушення позивачем п. 198.1,
п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України в частині заниження
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Лисремпуть» в
періоді з 01.06.2011 р. по 31.09.2011 р. на
загальну суму 112815 грн., в тому числі за
червень 2011 р. - на 28980 грн., за липень 2011 р.
- на 61668,33 грн., за серпень 2011 р. - на 22166,67
грн.

16.01.2014 р. позивачем надані
відповідачу заперечення до акту
перевірки, в яких зазначено про
неврахування в ході перевірки
отримання від ТОВ «Лисремпуть» в
періоді, що перевірявся, бітуму
нафтового дорожнього в більших об'ємах,
ніж вказано в акті перевірки, про
прийняття виконаних робіт з ремонту
доріг Лисичанською міською радою, що
підтверджує виконання робіт та
використання отриманого від
контрагента товару.

З відповіді на заперечення
вбачається, що відповідачем не
враховані викладенні факти.

Також судом апеляційної
інстанції встановлено, що 06.06.2011 р.
позивачем як замовником укладено з ТОВ
«Лисремпуть» як постачальником
договір про закупівлю (поставку)
товарів за державні кошти № 06-06/01, за
умовами якого постачальник
зобов'язався у 2011 р. поставити
замовнику товар - бітум нафтовий
дорожній марки БНД 60*90 в кількості 420 т.,
якість якого відповідає умовам
сертифікату і паспорту виробника. Ціна
договору становить 2608200 грн., в тому
числі податок на додану вартість - 434700
грн., ціна 1 т - 6210 грн. з податком на
додану вартість. Додатковою угодою № 1
від 01.08.2011 р. визначений розрахунковий
рахунок, з якого проводиться оплата, а
додатковою угодою № 2 від 18.10.2011 р. ціна
договору визначена в розмірі 2608200 грн.,
в тому числі податок на додану вартість
- 434700 грн., ціна 1 т - 6831 грн. з податком на
додану вартість.

Постачання товару у період з червня по
серпень 2011 р. підтверджується наявними
в матеріалах справи первинними
документами: видатковими накладними,
податковими накладними, актами
приймання-передачі товару.
Транспортування товару здійснювалось
автомобільним транспортом, про що
свідчать товарно-транспортні накладні.
Отримання позивачем товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями приходних ордерів.
Оплата товару здійснювалось шляхом
перерахування позивачем коштів на
рахунок постачальника, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними документами.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виданими ТОВ
«Лисремпуть», віднесені до складу
податкового кредиту відповідних
податкових періодів (червень - серпень
2011 р.).

Документи, складені за результатами
здійснення спірних господарських
операцій, містять усі необхідні
реквізити, визначені ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а тому
є первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
у розумінні зазначеного Закону.

Використання придбаних товарів у
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами. Так, судом
апеляційної інстанції встановлено, що
придбані товари (бітум)
використовувались позивачем при
здійсненні ремонту автошляхів. Дані
обставини підтверджені наявними в
матеріалах справи накладними-вимогами
на відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріальних цінностей, актами
приймання виконаних будівельних форми
№ КБ-2в.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у звязку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у звязку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу
ТОВ «Лисремпуть», відображені у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних позивача
відповідних податкових періодів.

Отримавши податкову накладну,
покупець набув право на включення суми
податку, вказаній в цій накладній, до
складу податкового кредиту.

В даному випадку суми сплаченого
податку у зв'язку з придбанням товарів
підтверджена податковими накладними, а
тому такі суми підлягають включенню до
складу податкового кредиту червня,
липня, серпня 2011 р.

Оскільки судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірні господарські
операції з придбання позивачем бітуму
у ТОВ «Лисремпуть» здійснені реально, з
метою використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, позивач безперечно має
право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено
фактичне отримання товарів, оплату
позивачем як отримувачем товарів сум
податку на додану вартість в ціні таких
товарів постачальнику, а також
використання придбаваних товарів у
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності, тому
позивачем сума податку на додану
вартість включена до складу
податкового кредиту правомірно.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно не підтвердження здійснення
господарських операцій з придбання
товарів у ТОВ «Лисремпуть» первинними
бухгалтерськими документами, а саме не
підтвердження факту транспортування
придбаного товару, прийняття та
оприбуткування товару, не ненадання в
ході перевірки сертифікатів якості
товару, актів приймання-передачі.

Факт транспортування товару
підтверджений наявними в матеріалах
справи товарно-транспортними
накладними (а.с. 46-47), в яких зазначений
пункт розвантаження - м. Новодружеськ.
Той факт, що вантажоодержувачем
зазначено саме ТОВ «Лисремпуть» ніяким
чином не спростовує факту поставки
бітуму.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
належним чином оформлені
товарно-транспортні накладні є
належним доказом транспортування
товару.

Факт прийняття та оприбуткування
товару позивачем підтверджений
наявними в матеріалами справи актами
приймання-передачі, приходними
ордерами, накладними-вимогами на
внутрішнє переміщення.

Відсутність сертифікатів якості
товару не може слугувати підставою для
висновку про нездійснення
господарських операцій.

Доводи апелянта про ненадання судом
першої інстанції правової оцінки
податковій інформації про
неможливість здійснення ТОВ
«Лисремпуть» господарської діяльності
через відсутність основних засобів,
персоналу, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів також не приймаються судом
апеляційної інстанції.

На час виконання договору поставки між
ТОВ «Лисремпуть» та позивачем
контрагент позивача здійснював
господарську діяльність, не
визнавався банкрутом, не ліквідований,
був платником податку на додану
вартість.

Відповідачем не спростований факт
того, що ТОВ «Лисремпуть» на момент
укладання договору та складання
податкових накладних включено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
мало статус платника податку на додану
вартість, тому формування позивачем
податкового кредиту на підставі
податкових накладних, виданих ТОВ
«Лисремпуть», є правомірним.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що податкова інформація, на яку
посилається відповідач в акті
перевірки та в апеляційній скарзі, не
може бути належним та допустимим в
розумінні ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказом, на підставі якого можливо
зробити висновок про нереальність
здійснення господарської операції між
позивачем та його контрагентом.

Фактичне здійснення спірних
господарських операцій також
підтверджується актом планової
ревізії фінансово-господарської
діяльності КП «Лисичанський
Шляхрембуд» за період з 01.06.2011 р. по
01.08.2013 р. від 14.11.2013 р. № 850-21/012, складеним
Лисичанською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією державної
фінансової інспекції в Луганській
області, яким встановлено фактичне
отримання нафтового бітуму позивачем
від ТОВ «Лисремпуть» у кількості, яка
обумовлена договором від 06.06.2011 р. №
06-06/01.

Сукупність досліджених судом
апеляційної інстанції доказів дає
підстави для висновку, що обставини
одержання позивачем економічного
ефекту за наслідками придбання товарів
не спростовано актом перевірки та
підтверджується доказами, які
містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Лисичанську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. в
справі № 812/1118/14 залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 18.03.2014 р. в
справі № 812/1118/14 за позовом
Комунального підприємства
«Лисичанський Шляхрембуд» до
Державної податкової інспекції у м.
Лисичанську Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.