Справа № 816/609/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 р. Справа № 816/609/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
25.02.2014р. по справі № 816/609/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

про скасування вимог,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату недоїмки №Ф-1232 від
01.03.2013 та №Ф-1232 від 08.05.2013 року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.02.2014 р. в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не
погоджуючись з вказаним рішенням суду,
в апеляційній скарзі вказує, що рішення
є необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
25.02.2014 р. та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1, зареєстрована як
фізична особа - підприємець 04.03.2010
виконавчим комітетом Полтавської
міської ради та відповідно до
свідоцтва платника єдиного податку
серія НОМЕР_1, з 01.01.2012 року є платником
єдиного податку.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком
(а.с. 13).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія зі
зниженням пенсійного віку за стаж
роботи в районах Крайньої Півночі.
(а.с.23)

Управлінням Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві 01.03.2013
року сформовано вимогу №Ф-1232 про
сплату ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску в
розмірі 3 455,43 грн., який виник станом на
28.02.2013 р. та вимогу №Ф-1232 від 08.05.2013 року
про сплату ОСОБА_1 боргу з єдиного
внеску в розмірі 1194,03 грн., який виник
станом на 30.04.2013 р. (а.с.6-7)

Не погодившись із діями Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві, позивач оскаржила
вимоги про сплату недоїмки в судовому
порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є необґрунтованими,
недоведеними, а тому не підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
ОСОБА_1 призначена пільгова пенсія зі
зниженням пенсійного віку за стаж
роботи в районах Крайньої Півночі, тоді
як встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" віку для призначення
пенсії за віком особа досягла лише
03.05.2013, тобто після винесення
оскаржуваних вимог про сплату
недоїмки.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з наступних
підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі
по тексту - Закон №2464).

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону №2464-VI платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно пункту 3 частини першої статті 7
Закону №2464-VI єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно з частиною четвертою статті 25
Закону №2464-VI територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату, яка у відповідності до
абзацу 2 цієї частини є виконавчим
документом і має бути оплачена
платником єдиного внеску протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги.

Пунктом 7 розділу I Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07.07.2011 року № 3609-VI (набрав
чинності з 06.08.2011 року) внесено зміни до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
згідно з якими статтю 4 цього Закону
доповнено частиною 4 такого змісту:
"особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
внеску закону пенсію або соціальну
допомогу. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 12.03.2010 року є пенсіонером за
віком та отримує пільгову пенсію зі
зниженням пенсійного віку за стаж
роботи в районах Крайньої Півночі та
прирівняних до них місцевостях. На
момент призначення пенсії вік
позивачки становив 53 роки.

Частиною першою статті 9 Закону України
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів того, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, у
відповідності до вимог ст. 12 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі по
тексту - Закон №1058), уклала з Пенсійним
фондом договір про добровільну участь
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску.

Колегія суддів не погоджується з
посиланнями відповідача на те, що до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не
може бути застосовано положення ч.4 ст.4
Закону №2464, оскільки вона не досягла
60-річного віку, тому що вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Також, в зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію за віком на
пільгових умовах.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.2011 року
передбачає, що громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком ,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах. При
наявності стажу на підземних роботах
менше 10 років у чоловіків за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

Суд першої інстанції помилково дійшов
до висновку, що пільговий стаж
позивачки надає їй лише право на
призначення та отримання пенсії зі
зниженням пенсійного віку, проте
зазначена пільга не поширюється на
умови та правила здійснення
підприємницької діяльності, натомість
нормою закону передбачено момент
звільнення від сплати єдиного внеску -
досягнення пенсійного віку, то ОСОБА_1
не звільнялася від обов'язку сплати
єдиного внеску на час винесення вимог
про сплату недоїмки №Ф-1232 від 01.03.2013 та
№Ф-1232 від 08.05.2013.

Проте колегія суддів зазначає, що в
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію
за віком, а ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах
на підставі ст. 13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість позовних
вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому дана постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.02.2014р. по
справі № 816/609/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві про визнання
протиправними та скасування вимог про
сплату недоїмки №Ф-1232 від 01.03.2013 року та
№Ф-1232 від 08.05.2013 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.