Справа № 805/3929/14
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 р.
Справа №805/3929/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 00
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові
Д.В.,

з участю:

прокурора - Хейфеця Р.В.,

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12 178,28
грн.,-

В С Т А Н О В
И В:

У березні 2014 року прокурор Жовтневого
району м. Маріуполя в інтересах держави
в особі Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - позивач,
Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя ГУ
Міндоходів у Донецькій області)
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач, ФО-П ОСОБА_1) про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12 178,28
грн..

В обґрунтування позову прокурор
зазначив, що прокуратурою Жовтневого
району м. Маріуполя проведено
перевірку Жовтневої ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо додержання вимог Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464) стосовно сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Прокурор
зазначив, що відповідно до статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених Законом. Так,
відповідно до статей 1, 4, 6 Закону № 2464
відповідач є страхувальником, та
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а також
подавати звітність до органу доходів і
зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки, в
порядку, та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування. Як
вбачається з частини 8 статті 9
згаданого вище Закону № 2464 платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
календарний місяць не пізніше 20 числа
наступного місяця, у разі несвоєчасної
або не в повному обсязі сплати єдиного
внеску, до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом. Частиною 4 статті 25 Закону № 2464
встановлено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Платник
єдиного внеску зобов'язаний протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів з нарахованою
пенею. У разі незгоди з розрахунком
суми недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку. Прокурор зауважив, що
на виконання вищезазначених норм,
позивачем було направлено на адресу
відповідача вимогу від 01 листопада 2013
року № Ф-у36 про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску у розмірі 12 178,28
грн., яка була отримана особисто
відповідачем 21 листопада 2013 року. В
порушення вищевикладеного,
відповідачем у добровільному порядку
не сплачено суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, та у термін,
встановлений законом, не оскаржено
згадану вимогу в адміністративному,
або судовому порядку.

З огляду на повідомлені обставини,
керуючись Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», статтями 2, 17, 18,
105, 106 Кодексу адміністративного
судочинства України, статтею 36-1 Закону
України «Про прокуратуру» прокурор
просив стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у розмірі 12 178,28 грн. (арк. справи
2-4).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року відкрите провадження у даній
адміністративній справі та призначено
до розгляду у відкритому судовому
засіданні на 10 год. 30 хв. 28 квітня 2014
року.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Позивач до судового засідання не
з'явився, але був повідомлений судом
про дату, час ті місце розгляду даної
адміністративної справи належним
чином (арк. справи 14).

Частиною 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) передбачено, що у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в свідоцтві про державну
реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи. У разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за такою
адресою вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Оскільки ухвала про відкриття
провадження у даній справі направлена
відповідачу рекомендованим листом за
адресою його реєстрації, а саме: 87547,
АДРЕСА_1 (арк. справи 6-7, 12), але була
повернута на адресу суду з відміткою
пошти «за закінченням терміну
зберігання» (арк. справи 15), суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача про
розгляд даної адміністративної справи.

За приписами частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у разі неприбуття в
судове засідання відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. З урахуванням викладеного, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя у відповідності до статті 121
Конституції України та статті 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
звернувся до суду із позовом в
інтересах держави в особі Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12 178,28
грн.

Суд зазначає, що з 01 жовтня 2013 року
контроль за дотриманням законодавства
зі збору єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи Міністерства доходів і зборів
України. З урахуванням наведеного, до
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області передано особові
рахунки по платникам єдиного внеску, у
тому числі по яких була наявна
заборгованість з даного збору станом
на 01 жовтня 2013 року.

Таким чином, Жовтнева об'єднана
державна податкова інспекція м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
органом державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
дотриманням законодавства зі збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Відповідач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
адреса: 87547, АДРЕСА_1), зареєстрована
фізичною особою-підприємцем 21 жовтня
2008 року за № 2 227 0000 0000 21580. Відповідач як
платник податків узятий, та перебуває
на обліку в Жовтневій об'єднаній
державній податковій інспекції ГУ
Міндоходів у Донецькій області (арк.
справи 6-7).

27 грудня 2012 року відповідач подав до
податкового органу заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування. Відповідно до заяви
діяльністю відповідача є роздрібна
торгівля, обрана ставка єдиного
податку - 10%, група 1.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та обік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону
визначено, що страхувальники -
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Тобто, відповідач, в розумінні
зазначених норм Закону, є
страхувальником та на нього покладений
обов'язок нараховувати та сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на платника
єдиного внеску покладений обов'язок
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Базою нарахування єдиного внеску для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу (пункт 3 частини 1
статті 7 вказаного Закону).

Відповідно до частини 11 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
для платників, до яких відноситься
відповідач, встановлюється у розмірі
34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3
частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника (частина 12 статті 9 вказаного
Закону).

Втім, як встановлено судом, згідно
відомостей картки особового рахунку
платника за відповідачем станом на 20
січня 2014 року обліковується недоїмка
зі сплати єдиного внеску у загальному
розмірі 12 178,28 грн. (арк. справи 18).

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зазначено, що
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Судом встановлено, що Жовтневою
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області 01 листопада 2013 року виставлена
вимога про сплату боргу № Ф-у36, яка
отримана відповідачем особисто 21
листопада 2013 року (арк. справи 5).

Проте, платник єдиного внеску не
оскаржував вимогу в адміністративному
чи судовому порядку, протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки.

Отже, заборгованість з єдиного внеску у
загальному розмірі 12 178,28 грн. на час
розгляду справи залишається
несплаченою, що підтверджується
карткою особового рахунку відповідача
(арк. справи 18).

Оскільки недоїмка у добровільному
порядку відповідачем не сплачена, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12 178,28
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 17-20, 69-72, 86, 94, 158-164, 167, 254, 257 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора
Жовтневого району м. Маріуполя в
інтересах держави в особі Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 12 178,28
грн., - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
адреса: 87547, АДРЕСА_1) заборгованість зі
сплати єдиного внеску у розмірі 12 178,28
грн. (дванадцять тисяч сто сімдесят
вісім грн. 28 коп.), р/р 1, в ГУ ДКСУ в
Донецькій області, , МФО 834016.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 28 квітня 2014 року.

Повний текст постанови складений 30
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.