Справа № П/805/180/14
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Михайлик А.С.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
справа №П/805/180/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Казначеєва
Е.Г., суддів: Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Приватного малого підприємства "ВІТ"
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № П/805/180/14 (головуючий І
інстанції Михайлик А.С.) за позовом
Приватного малого підприємства "ВІТ"
до Донецького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Краматорської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішень,-

В С Т
А Н О В И В:

Приватне мале підприємство «ВІТ»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Донецького обласного відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - відповідач-1),
Краматорської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - відповідач-2) про
скасування рішення Краматорської
міської виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення Фонду
№ 134 від 16 жовтня 2013 року на суму 12 776,40
грн. та № 84 від 20 червня 2013 року на суму
1 482,06 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року відмовлено в задоволені
позовних вимог.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій зазначив, на порушенні
судом першої інстанції норми
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що приватне мале
підприємство «ВІТ», є юридичною особою,
перебуває на обліку в Краматорській
міській виконавчій дирекції
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

06 червня 2013 року спеціалістом
фінансового відділу Краматорської
міської виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності проведено
планову перевірку по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності за період з 1
квітня 2012 року по 31 березня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складений акт № 289 від 06 червня 2013 року
(арк. справи 10-13). Згідно висновків
викладених в акті, встановлено,
порушення порядку використання коштів
Фонду в сумі 8 517,60 грн. В акті зазначено,
що позивачем у перевіряємому періоді
одержано 2 путівки на
санаторно-курортне лікування, які
видані застрахованим особам за 20 %
повної вартості путівки. Перевіркою
правильності виділення путівок до
санаторіїв виявлено, що застрахованим
особам видані путівки на підставі
особистої заяви, довідки для одержання
путівки форми № 070/о, але за відсутності
документа, підтверджуючого
надходження страхових коштів в
рахунок часткової сплати вартості
путівки до каси підприємства або на
транзитний рахунок Краматорської
міської виконавчої дирекції,
уповноваженим з питань соціального
страхування, що є порушенням частини 1
статті 47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-ІІІ від 18 січня 2001 року (далі - Закон
№ 2240-ІІІ) та п. 4.14 Порядку № 12. Виходячи
з банківських документів кошти за дві
путівки перераховані страхувальниками
на розрахунковий рахунок
Краматорської міської виконавчої
дирекції після заїзду до санаторіїв.
Таким чином, путівка № 001295 до ПрАТ
«Санаторій Утьос» строком заїзду з 23
жовтня 2012 року на 21 день, що виділена
ОСОБА_2 (протокол № 1 від 15 жовтня 2012
року) повної вартістю 5 250,00 грн. (20%
вартості - 1 050,00 грн., які перераховані
страхувальником 30 листопада 2012 року на
розрахунковий рахунок Фонду згідно
квитанції № 7096.909.1), путівка № 000094 до
санаторію «Феміда» строком заїзду з 25
березня 2013 року на 21 день, що виділена
ОСОБА_3 (протокол № 1 від 18 березня 2013
року) повною вартістю 5 397,13 року (20 %
вартості - 1 079,40 грн., які переховані
страхувальником 03 квітня 2013 року на
розрахунковий рахунок Фонду згідно
квитанції № 7096.91.2), видані з порушенням
законодавства. Пунктом 6.2 Порядку № 12
передбачено, що сума витрат Фонду за
путівки, що видані з порушенням цього
Порядку не приймаються до заліку та
відшкодовуються за рахунок
страхувальника. Таким чином, сума
порушення порядку використання
страхових коштів складає 8 517,60 грн. (5
250,00 грн. + 5 397,00 грн. - повна вартість
путівок) - (1 050,00 грн. + 1 079,40 грн. -
часткова вартість путівок).

Не погодившись із висновками акту
позивачем до Краматорської міської
виконавчої дирекції фонду надані
заперечення на акт (арк. справи 72).
Листом № 18-02-736 від 20 червня 2013 року
відповідач повідомив про результати
розгляду заперечень (арк. справи 73-75).

20 червня 2013 року відповідачем-2 на
підставі висновків акту перевірки
прийнято рішення № 84, яким зобов'язано
позивача повернути суми неправомірно
витрачених страхових коштів та/або
вартість наданих соціальних послуг за
період до 1 січня 2011 року в розмірі 8 517,60
грн. та штрафні санкції у розмірі 50 % від
суми неправомірно витрачених
страхових коштів та/або вартість
наданих соціальних послуг за період
після 01 січня 2011 року в розмірі 4 258,80
грн. (арк. справи 14).

Зазначене рішення позивачем отримано 25
червня 2013 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (арк.
справи 77).

Листом від 02 липня 2013 року позивач
оскаржив зазначене рішення № 84 (арк.
справи 78). Відповідач-2 листом від 10
липня 2013 року відмовив з задоволені
скарги.

Позивачем рішення № 84 оскаржене до
Донецького обласного відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, проте, листом від 04.08.2013
року в задоволенні зазначеної скарги
позивачу було відмовлено (арк. справи
87-91).

Також позивачем зазначене рішення
оскаржено до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 05-31-2473 від 16
вересня 2013 року надану позивачем
скаргу залишено без розгляду (арк.
справи 106-108).

Рішення Краматорської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 84 від 20 червня
2013 року позивачем не виконано.

16 жовтня 2013 року відповідачем-1
прийнято рішення № 134, яким до позивача
за несвоєчасне повернення коштів
згідно рішення № 84 від 20 червня 2013 року
застосовано штраф в сумі 1 277,64 грн. та
пеня в сумі 204,42 грн. (арк. справи 15).
Наведене рішення отримано
відповідачем 17 жовтня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову, з огляду
на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
(далі - Закон № 2240) фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

Підставою для фінансування
страхувальників робочими органами
відділень Фонду є оформлена за
встановленим зразком заява-розрахунок,
що містить інформацію про нараховані
застрахованим особам суми
матеріального забезпечення за їх
видами.

Статтею 22 Закону № 2240, визначено
порядок сплати та відшкодування
страхових коштів страхувальниками,
іншими отримувачами коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Часткова плата за путівки на
санаторно-курортне лікування
перераховується страхувальниками до
органу Фонду, який надав путівку, в
порядку, встановленому правлінням
Фонду.

Страхувальники, інші отримувачі коштів
Фонду зобов'язані у десятиденний строк
після отримання рішення органу Фонду
про повернення коштів перерахувати
страхові кошти, використані з
порушенням встановленого порядку
використання, а також фінансові
санкції, визначені у статті 30 цього
Закону.

У разі якщо страхувальники та інші
отримувачі страхових коштів вважають,
що орган Фонду неправильно визначив
суми страхових коштів, використаних з
порушенням встановленого порядку, та
фінансових санкцій чи прийняв
будь-яке інше рішення, що суперечить
законодавству про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, або виходить
за межі його компетенції, такі
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів протягом десяти
календарних днів з дня отримання
такого рішення мають право в
письмовій формі звернутися до
зазначеного органу Фонду із скаргою
про перегляд цього рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону № 2240,
страховик має право: зокрема, проводити
перевірку правильності використання
страхових коштів на підприємствах, в
установах і організаціях незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у фізичних осіб, які
використовують працю найманих
працівників; одержувати необхідні
пояснення (у тому числі письмові) з
питань, що виникають під час перевірок;
накладати фінансові санкції та
адміністративні штрафи, передбачені
цим Законом та іншими актами
законодавства; порушувати відповідно
до законодавства питання про
притягнення посадових осіб до
відповідальності за порушення
законодавства у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
вимагати надання інформації про вжиті
заходи.

Статтею 30 Закону № 2240, страхувальники
та інші отримувачі страхових коштів у
разі порушення порядку використання
страхових коштів відшкодовують Фонду
в повному обсязі неправомірно
витрачену суму страхових коштів та/або
вартість наданих соціальних послуг і
сплачують штраф у розмірі 50 відсотків
такої суми.

За несвоєчасне повернення або
повернення не в повному обсязі
страхових коштів відповідно до
частини першої статті 21 та статті 22
цього Закону на страхувальників та
інших отримувачів коштів Фонду
накладається штраф у розмірі 10
відсотків несвоєчасно повернутих або
повернутих не в повному обсязі
страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно
повернутих або повернутих не в повному
обсязі страхових коштів і штрафних
санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

За порушення порядку використання
страхових коштів, несвоєчасне або не в
повному обсязі повернення страхових
коштів відповідно до частини першої
статті 21 та статті 22 цього Закону,
несвоєчасне подання або неподання
звітності про використання коштів
Фонду, інших відомостей, передбачених
цим Законом, страхувальник, інший
отримувач страхових коштів несе
відповідальність відповідно до закону.

Право розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
застосовувати фінансові санкції мають
керівник виконавчої дирекції Фонду,
його заступники, керівники виконавчих
дирекцій відділень Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах
Києві та Севастополі та їх заступники,
керівники районних, міжрайонних,
міських, районних у містах виконавчих
дирекцій відділень Фонду.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону
України № 2240, для забезпечення
відновлення здоров'я застрахована
особа та члени її ім'ї (а також особа,
яка навчається вищому навчальному
закладі) мають право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Порядок отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затверджений
Постанова правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 12 від 25 лютого 2009 року
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 квітня 2009 року за №
339/16355 (надалі за текстом Порядок № 12).

Відповідно до п. 1.1 та 1.2 Порядку №12,
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортних
послуг передбачає комплексне
лікування, медичну реабілітацію та
профілактику захворювань з
максимальним використанням природних
лікувальних ресурсів,
фізіотерапевтичних методів,
дієтотерапії, лікувальної фізкультури
та забезпечення належних
культурно-побутових умов (далі -
послуги) на базі санаторно-курортних
закладів, розташованих на територіях
курортів державного та місцевого
значення або в лікувально-оздоровчих
місцевостях (далі - курорти), за
пред'явленням путівки на
санаторно-курортне лікування (далі -
путівка) та санаторно-курортної карти
(форма N 072/о - для дорослого, форма N 76/о -
для дітей та підлітків, що затверджені
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 27грудня 1999 року N 302 "Про
затвердження форм облікової
статистичної документації, що
використовується в поліклініках
(амбулаторіях)").

Пунктом 4.1. Порядку № 12 передбачено, що
рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія
(уповноважений) із соціального
страхування підприємства, установи,
організації т із загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку із тимчасовою стратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, на підставі
особистої заяви та довідки для
одержання путівки.

Відповідно до п. 4.5 Порядку № 12,
комісією (уповноваженим) із
соціального страхування приймається
рішення про виділення застрахованій
особі путівки в двомісний номер з
частковою оплатою в розмірі 20
відсотків її вартості, а путівки в
одномісний номер - з частковою оплатою
в розмірі 50 відсотків її вартості.

Пунктом 4.13 Порядку № 12, передбачено, що
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника. Часткова
оплата вартості путівки до
санаторію-профілакторію вноситься до
каси підприємства, на утриманні якого
перебуває цей санаторій-профілакторій.

Сума оплати часткової вартості
путівки, внесена застрахованою особою
до каси, має бути перерахована на
транзитний рахунок робочого органу
Фонду протягом трьох банківських днів
після її внесення.

Згідно з п. 4.14 Порядку № 12, за
відсутності квитанції до
прибуткового касового ордера або
квитанції про часткову оплату
вартості путівки застрахованій особі
путівка не видається.

Путівка (крім путівки до
реабілітаційного відділення)
видається за два тижні до початку
строку заїзду (п. 4.15 Порядку № 12).

Пунктом 5.1 Порядку № 12 визначено, що
застрахована особа, яка отримала від
страхувальника путівку, зобов'язана
повернути йому заповнений зворотний
талон путівки або довідку про факт
перебування в санаторно-курортному
закладі, засвідчений підписом
керівника та скріплений печаткою
даного закладу. Після отримання такого
талона страхувальником у журналі
обліку путівок до санаторно-курортних
закладів робиться відмітка.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що застрахована особа повинна
здійснити оплату часткової вартості
путівки до отримання відповідної
путівки, в разі відсутності такої
квитанції про часткову оплату
вартості путівки застрахованою
особою путівка не видається.

Відповідно до матеріалів справи
позивачем видані ОСОБА_2 путівку № 001295
та ОСОБА_3 путівку № 000094 за відсутності
квитанцій до прибуткового касового
ордера або квитанцій про часткову
оплату вартості.

Часткова оплата вартості путівок була
здійснена: ОСОБА_2 у розмірі 20 % від
вартості путівки в сумі 1050,00 грн. 29
листопада 2012 року, у той час як строк
заїзду за її путівкою - з 23 жовтня 2012
року на 21 день (повна вартість путівки -
5 250,00 грн.); ОСОБА_3 у розмірі 20 % від
вартості путівки в сумі 1079,40 грн. - 03
квітня 2013 року, строк заїзду - з 25
березня 2013 року на 21 день (повна
вартість путівки - 5 397,00 грн.). Наведені
обставини позивачем не заперечуються.

З вищенаведеного вбачається, що оплата
часткової вартості путівки була
здійсненна застрахованою особою після
отримання вищезазначених путівок, що є
порушенням Порядку № 12.

Відповідно до п. 6.2 Порядку № 12, сума
витрат Фонду за путівки, що видані з
порушенням цього Порядку, у тому числі
не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Вищезазначене свідчать про порушення
позивачем порядку використання
страхових коштів Фонду в сумі 8 517,60 грн.

Колегія суддів не приймає посилання
апелянта, як на підставу задоволення
апеляційної скарги, на правомірне
використання коштів фонду, оскільки,
відшкодування Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму
страхових коштів за приписами
вищевказаного Порядку № 12 передбачено,
у разі його порушення, в даному випадку
видачу путівок за відсутності
квитанцій до прибуткового касового
ордера або квитанцій про часткову
оплату вартості путівок.

Крім того, колегія суддів не приймає
посилання позивача на порушення
відповідачем-2 п. 3.3.3 Інструкції № 29,
оскільки, позивач в позові не визначав
вимогу про протиправність перевірки та
ці доводи порушення порядку виходу на
перевірку не спростовують обставин,
виявлених в ході проведення перевірки
порушень та не може бути підставою для
скасування рішень відповідачів.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
прийняття відповідачем-2 рішення № 84
від 20 червня 2013 року про повернення
коштів Фонду та застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та обґрунтованість
прийняття відповідачем-1рішення № 134
від 16 жовтня 2013 року про застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, що є підставою
для відмови в задоволенні апеляційної
скарги та залишення без змін постанови
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200,
205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного малого
підприємства "ВІТ" на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № П/805/180/14 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № П/805/180/14 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва