Справа № 2а-13720/11
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Справа № 137696/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Івано - Франківську на
постанову Івано - Франківського
міського суду від 17 жовтня 2011 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано - Франківську про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії як дитині
війни,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.09.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано - Франківську про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 01.01.2011 року по червень 2011 року.

Ухвалою Івано - Франківського міського
суду Івано - Франківської області від 20
вересня 2011 року в частині позовних
вимог за період з 01.01.2011 року по 18.03.2011
року залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском строку позовної давності на
підставі ст. 100 КАС України.

Постановою Івано - Франківського
міського суду від 11 жовтня 2011 року
позов задоволено. Визнано
протиправними дій управління
Пенсійного фонду України в м. Івано -
Франківську. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Івано -
Франківську нарахувати ОСОБА_2
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 19.03.2011
року по 22.07.2011 року виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
постанова суду є незаконною та
необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом неповно
з'ясовано обставини справи, що мають
значення для справи. Просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволені позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При вирішенні справи суд першої
інстанції правильно застосував вимоги
ч. 1 ст. 100 КАС України, згідно з якою
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Оскільки позивач звернувся до суду
19.09.2011 року та не навів жодних поважних
причин пропуску ним строку звернення
до суду суд першої інстанції правильно
залишив без розгляду позовні вимоги.

Суд погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
щодо здійснення позивачу нарахування
та виплати недоплаченого підвищення до
пенсії дитині війни за період з 19.03.2011
року по 22.07.2011 року підлягають
задоволенню так як Законом України
«Про Державний бюджет на 2011 рік» дію ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей» не було зупинено чи змінено.
Відповідно до положень Закону України
«Про Державний бюджет на 2011 рік»
розміри державних соціальних гарантій
на 2011 рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.
Тому відповідач у 2011 році, повинен
діяти відповідно до вимог діючої норми
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», згідно з якою
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Водночас до Львівського апеляційного
адміністративного суду надійшло
клопотання відповідача про закриття
провадження по справі, оскільки 06.02.2012
року позивач помер. На підтвердження
факту смерті позивача, до клопотання
долучено копія довідки про смерть.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі у разі
смерті або оголошення у встановленому
порядку померлою особи, яка була
стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, або ліквідації
підприємства, установи, організації,
які були стороною у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України
зазначено, якщо судом першої інстанції
ухвалено законне та обґрунтоване
судове рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

З урахуванням наведеного та на
підставі ч. 2 ст. 203 Кас України колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення,
постанову визнати нечинною, а
провадження по справі - закрити.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 197, 198, 200, 203,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Івано -
Франківську - залишити без задоволення.

Постанову Івано - Франківського
міського суду від 17 жовтня 2011 року у
адміністративній справі №2а-13720/11 -
визнати нечинною.

Провадження у адміністративній справі
№2а-13720/11 за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано - Франківську про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни -
закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс