Справа № 816/915/14
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.Справа № 816/915/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області та
Лубенської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014р. по справі № 816/915/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області

про визнання протиправними, скасування
вимог та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р.
позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області від 03.07.2013 № Ф 83,
від 01.08.2013 № Ф 83, від 01.08.2013 № Ф 83 У та
вимоги Оржицького відділення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 15.11.2013 № Ф-20, від 04.02.2014 № Ф
-5-17.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
Управління Пенсійного фонду України в
Оржицькому районі Полтавської області,
та Лубенська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, зазначають, що оскаржувана
постанова в частині задоволення позову
ухвалена без повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи, в
порушення норм матеріального права, є
необґрунтованою та підлягає
скасуванню.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Суд апеляційної
інстанції розглядає справу згідно п. 2
ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційних скарг у відповідності до ч.
1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 13 листопада 1995 року
та є платником єдиного податку.

Позивач є платником єдиного внеску з 16
листопада 1995 року.

ОСОБА_1 також є пенсіонером з дати
досягнення зниженого пенсійного 50-ти
річного віку, тобто, з 21 квітня 2012 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Оржицькому районі Полтавської області
винесено вимоги про сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 03.07.2013 № Ф 83,
від 01.08.2013 № Ф 83, від 01.08.2013 № Ф 83 У,
Оржицьким відділенням Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області також
винесено вимоги про сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 15.11.2013 № Ф-20
та від 04.02.2014 № Ф -5-17 відносно фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, згідно яких
за останнім значиться недоїмка зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач, не погоджуючись із
вищевказаними вимогами, звернувся до
суду з даним позовом у якому просить
визнати протиправними та скасувати
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області від 03.07.2013 № Ф 83,
від 01.08.2013 № Ф 83, від 01.08.2013 № Ф 83 У та
вимоги Оржицького відділення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 15.11.2013 № Ф-20 та від 04.02.2014 №
Ф -5-17, а також зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області та
Оржицького відділення Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області в
подальшому не складати вимоги про
сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на ім'я ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що оскільки позивачу, як
потерпілому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, призначена пенсія
за віком зі зниженням пенсійного віку,
то згідно із ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування" вона звільнена
від сплати єдиного внеску, а тому
спірні вимоги відповідача підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступних підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати і
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.
№2464-VI (далі - Закон України від 08.07.2010р.
№2464).

Відповідно до статті 1 Закону України
від 08.07.2010р. №2464 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок), це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності (пункт 4
частини 1 статті 4 Закону України від
08.07.2010р. №2464).

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від
07.07.2011р. №3609-VI, яким статтю 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» доповнено
частиною четвертою, відповідно до якої
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, з вищевказаної норми
законодавства вбачається, що фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування та одночасно є
пенсіонерами, що отримують пенсію за
віком або по інвалідності, можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058 (надалі -
Закон України від 09.07.2003р. №1058)
визначено поняття "пенсія", зокрема, це -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України від 09.07.2003р. №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Так, статтею 26 Закону України від
09.07.2003р. №1058 визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Тобто нормами зазначеного Закону
встановлено загальне правило набуття
(призначення) пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу призначено пенсію за віком на
пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а відтак на неї
розповсюджуються норми Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.
№796 (надалі - Закон України від 28.02.1991р.
№796).

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону
України від 28.02.1991р. №796 особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, законодавець підкреслив,
що пенсійний вік для громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, за відповідних умов може
зменшуватися, а отже, призначення
пенсії із зменшенням пенсійного віку
не впливає на статус позивача як
пенсіонера за віком.

За наведеного, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що оскільки позивач отримує довічну
пенсію за віком, а частина 4 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах
на підставі статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», й
враховуючи, що матеріали справи не
містять доказів укладення ним з УПФ у
відповідності до статті 12 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
у позивача відсутній обов'язок зі
сплати за себе єдиного внеску, що не
було враховано Управлінням Пенсійного
фонду України в Оржицькому районі
Полтавської області та Лубенською
об`єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Полтавській області при
винесення оскаржуваних вимог, які були
правильно скасовані судом першої
інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
а тому не вбачає підстав для його
скасування. Доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області та
Лубенської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 816/915/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.