Справа № 901/2141/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014р.
Справа № 876/180/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області

на постанову Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 11.12.2012р. у справі №901/2141/12

за позовом ОСОБА_1, с.Манява
Богородчанського району
Івано-Франківської області

до управління Пенсійного фонду України
в Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області

про визнання незаконним розпорядження
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання незаконним розпорядження
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком, просив визнати незаконним
розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області №2119
від 14.09.2012р. щодо відмови ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за віком у зв'язку з
відсутністю страхового стажу;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1
пенсію за віком.

Постановою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
11.12.2012р. у справі №901/2141/12
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправним
розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області від
14.09.2012р. №2119 про відмову ОСОБА_1 в
призначенні пенсії за віком;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі у встановленому законом порядку
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та
проводити її виплату.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області, який у
поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на те, що при винесенні
даного рішення судом неповністю
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити
повністю. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що у позивача
відсутній необхідний стаж для
призначення пенсії за віком, оскільки в
трудовий стаж ОСОБА_1 не враховано
період роботи з 01.08.1979р. по 31.12.1981р. (час
роботи в Манявській сільській раді),
оскільки в трудовій книжці відсутній
документ, на підставі якого ОСОБА_1 було
звільнено з роботи.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами,
06.06.2012р. ОСОБА_1 досягнув віку 60 років та
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області про
призначення пенсі та пред'явив трудову
книжку. Згідно із записами в трудовій
книжці стаж його роботи становить 14
років. Оскільки для призначення пенсії
необхідно мати стаж роботи не менше 15
років, працівники управління
запропонували йому укласти договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Згідно з
договором, він сплатив страхові внески
в розмірі 42647,61грн.

В судовому засіданні першої інстанції
встановлено, що при вирішенні питання
про призначення пенсії позивачу не
враховано його стаж роботи за період з
01.08.1979р. по 31.12.1981р., тобто 2 роки 5 місяців
(робота шофером автомобіля у
Манявській сільській раді
Богородчанського району), без
врахування даного стажу та з
врахуванням сплачених позивачем
страхових внесків в розмірі 4248,61грн.
стаж його роботи становить 12 років 11
місяців 28 днів.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що при зверненні за
призначенням пенсії пред'явлено
трудову книжку, в якій зазначено, що
розпорядженням голови Манявської
сільської ради Богородчанського
району №7 від 30.07.1979р. позивача було
прийнято на роботу шофером, звільнено з
роботи 31.12.1981р. Записи у трудовій книжці
засвідчено підписами голови та
скріплені печаткою сільської ради.
Факт роботи ОСОБА_1 шофером в сільській
раді в зазначений період підтвердили в
судовому засіданні суду першої
інстанції свідки та ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які на той час працювали в апараті
виконкому.

Вимогами ст.62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до вимог п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі
- Порядок), основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно із вимогами п.18 Порядку, за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що ОСОБА_1 набув право
на пенсію за віком, відповідно до п.п.17
п.6 Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011р., так як стаж його роботи, з
врахуванням сплачених страхових
внесків, становить більше 15 років і він
досяг віку 60 років.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Богородчанському
районі Івано-Франківської області від
14.09.2012р. №2119 про відмову ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за віком не
відповідає вимогам закону.

Вимогами ч.2 ст.71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
11.12.2012р. у справі №901/2141/12 за позовом
ОСОБА_1, с.Манява Богородчанського
району Івано-Франківської області до
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області про
визнання незаконним розпорядження
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком, - залишити без задоволення.

2. Постанову Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області від 11.12.2012р. у справі №901/2141/12 за
позовом ОСОБА_1, с.Манява
Богородчанського району
Івано-Франківської області до
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області про
визнання незаконним розпорядження
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга