Справа № 2а-1283/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа №
9104/32538/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь- Каширської районної державної
адміністрації на постанову Камінь -
Каширського районного суду Волинської
області від 17 грудня 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Камінь-
Каширської районної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління праці, соціальних питань
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь- Каширської районної державної
адміністрації в якому просив
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та виплаченої суми.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
17 грудня 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено, зобов'язано управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації провести нарахування та
виплату ОСОБА_1, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
катастрофи другої категорії, щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, як це передбачено ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням ст. 53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
виплаченої суми.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Камінь -
Каширської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення у 2010 році проведена
згідно вимог ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у якій
чітко вказано - щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Розмір допомоги у
сумі п'яти мінімальних заробітних плат
передбачено Законом України «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно статті 67 цього ж Закону України -
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення ліквідаторам
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
II категорії - 100 грн. Вказану суму
позивач і отримав у 2010 році.

Статтею 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» закріплено норму, якою
встановлюється, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією даного
закону, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Виконання закону
залежить від фінансових ресурсів
доходної частини Державного бюджету
України.

Крім того, відповідно до норм статей 1, 2
та 3 Закону України «Про оплату праці»
соціальний стандарт мінімальна
заробітна плата (ст.. 17 Закону України
«Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії»),
встановлений ст. 3 Закону України «Про
оплату праці» не може застосовуватись
як розрахункова величина для
визначення розмірів допомоги,
компенсаційних та інших виплат.

З врахуванням вище наведеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 належить до осіб, які є
учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
катастрофи другої категорії.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
правильно вважав, що однією із форм
соціального захисту потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
населення відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є надання щорічної допомоги на
оздоровлення, у тому числі учасникам
ліквідації, яким є позивач, в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

У даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно вважав
безпідставними покликання відповідача
на правомірність застосування при
визначенні розміру оспорюваної
допомоги постанови Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з огляду на визнання
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року неконституційним
положення п.п.11, п.28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, яким визначення розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
віднесено до компетенції Кабінету
Міністрів України.

Тому з огляду на наведене та враховуючи
загальні засади пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, суд вірно дійшов висновку, що
застосуванню підлягає саме стаття 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та законодавство щодо
розміру мінімальної заробітної плати
на 2010 рік, а не згадана постанова
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
остання істотно звужує обсяг раніше
встановлених законом прав.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Камінь-
Каширської районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Камінь -
Каширського районного суду Волинської
області від 17 грудня 2010 року по справі
№ 2а-1283/10 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин