Справа № 2107/3640/2012
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2013-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2107/3640/2012
Провадження № 2-а/653/22/13
П О С Т А Н О В А

іменем України

19.04.2013

Генічеський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді -
Хоменко В.Г.,

при секретарі -
Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконкому Генічеської
міської ради, третя особа ОСОБА_2 про
оскарження рішення органан місцевого
самоврядування, як суб'єкта владних
повноважень у сфері публічно-правових
відносин,-

Встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області (далі
- відповідач, або виконком Генічеської
міськради), за участю третьої особи
ОСОБА_2, в якому просила визнати
незаконним та скасувати п.1 рішення
виконавчого комітету Генічеської
міської ради Херсонської області від 16
червня 2005 року №195 щодо реєстрації за
ОСОБА_2 будівництва сараю розміром
4,3х3,5м., на місці зруйнованого розміром
6,1х3,4м. по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
збудований відповідачем сарай порушує
межу, та частково розташований на
території земельної ділянки, де
знаходиться домоволодіння позивача, за
адресою: АДРЕСА_2, внаслідок чого
позивач позбавлена можливості
безперешкодно користуватися належним
її майном. Просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві,
просив позов задовольнити, оскільки
вважає, що розташування сараю
відповідача чинить перешкоди позивачу
у користуванні та розпорядженні її
майном.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначивши, що під час прийняття
оскаржуваного рішення виконавчий
комітет Генічеської міської ради
Херсонської ради діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому просив у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи у судовому
засіданні проти позову заперечував.
Свою правову позицію виклав у
письмових запереченнях, зі змісту яких
вбачається, що побудований ним сарай
розміщений на земельній ділянці, яка
відповідно до рішення товариського
суду від 28.09.1969р. знаходилась у
користуванні ОСОБА_4, та на даний час
належить ОСОБА_2 Оскільки на даний час
межі земельних ділянок в натурі не
відновлені, межові знаки не
встановлені, тому відсутні підстави
вважати, що спірний сарай збудовано
частково на території земельної
ділянки, що належить позивачу, в
наслідок чого, останній позбавлений
можливості в повній мірі користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, думку третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням товариського суду
Мікрорайону №1 при Генічеському
виконавчому комітеті від 28 вересня 1969
року встановлено межі земельної
ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1.
Згідно вказаного рішення ОСОБА_4 було
надано в користування земельну ділянку
з північної сторони площею 195 кв.м.,
розміром 15,6 м. на 13,2 м., та залишено
прохід загального користування
розміром 1,5 м. на 15,6 м., площею 23 м.; та
ОСОБА_5 надано в користування ділянку з
південної сторони площею 241 кв.м., з
виходом на прохід загального
користування, розміщеного вздовж межі
сусідньої ділянки гр. ОСОБА_6. Площа
займана проходом 23,0 кв.м. залишена в
рівномірному користуванні обох
співвласників.

Рішенням виконавчого комітету
Генічеської міської ради народних
депутатів від 16 листопада 1990р. за №498
«Про розділ домоволодіння АДРЕСА_1 на
два самостійних», вирішено розділити
домоволодіння АДРЕСА_1 із земельною
ділянкою площею 583 кв.м. на два
самостійних. За гр. ОСОБА_5 закріплено
земельну ділянку площею 392 кв.м, в тому
числі ? частину проїзду загального
користування площею 58 кв.м. з
присвоєнням порядкового номеру
АДРЕСА_3. За жилим будинком ОСОБА_7
закріплено земельну ділянку площею 191
кв.м., з присвоєнням порядкового номеру
АДРЕСА_1.

16 червня 2005 року за наслідком розгляду
заяви та документів ОСОБА_2 виконавчим
комітетом Генічеської міської ради
було прийнято рішення №195, яким
вирішено зареєструвати за ОСОБА_2
будівництво сараю розміром 4,3х3,5м. на
місці старого зруйнованого розміром
6,1х3,4м. по АДРЕСА_1.

Надаючи правову оцінку оскаржуваного
рішенню, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакція, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) виконавчий
комітет ради, включений в систему
місцевого самоврядування та наділений
відповідними самостійними або
делегованими повноваженнями при
здійсненні ним своїх функціональних
обов'язків.

Згідно ст. 31 вищевказаного Закону до
повноважень виконавчих органів
належать також надання відповідно до
законодавства дозволу на спорудження
об'єктів містобудування незалежно від
форм власності; прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у порядку, встановленому
законодавством; здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій.

З аналізу вищенаведеного
законодавства, суд приходить до
висновку, що виконавчим комітетом в
межах повноважень прийнято
оскаржуване рішення №195 від 16 червня 2005
року.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Враховуючи той факт, що позивач не
довів ті обставини, на яких ґрунтується
її позовні вимоги, зокрема, не надано
суду доказів того, що в результаті
винесення оскаржуваного рішення було
порушено її права як власника будинку
АДРЕСА_2, що збудований сарай частково
розташовано на її земельній ділянці,
оскільки не надано доказів про
встановлення межових знаків на
земельній ділянці, а також те, що
підстав для скасування оскаржуваного
рішення у ході розгляду справи не
встановлено, суд приходить до висновку,
що відповідач приймаючи рішення № 195
від 16 червня 2005 року «Про розгляд заяв
громадян щодо реєстрації самовільно
збудованих споруд» діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, при цьому будь-які права та
законні інтереси позивача
відповідачем не порушено.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету Генічеської міської ради,
безпідставні, не доведені та такі, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163,167 КАС України,
суд,-

Постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
виконкому Генічеської міської ради,
третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог ОСОБА_2 про
оскарження рішення органу місцевого
самоврядування, як суб'єкта владних
повноважень у сфері публічно-правових
відносин, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Генічеський райсуд в строк 10 днів з
моменту її постановлення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко