Справа № 826/3255/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2014 року 10:59 № 826/3255/14
приміщення суду за адресою: м.
Київ, вул. Велика васильківська, 81-А
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Соколової
О.А., при секретарі судового засідання
Ковалівській Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доРеєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, про скасування рішення
від 26.02.14 року № 11195508, зобов'язання
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві (далі -
відповідач) про скасування рішення від
26.02.14 року № 11195508, зобов'язання вчинити
Позовні вимоги позивачем обґрунтовано
тим, що за наслідками розгляду заяви,
яка була подана ОСОБА_2 (на підставі
довіреності) від 21.11.2013 року про
реєстрацію прав та їх обтяжень на
нежитлове приміщення №3 цокольного
поверху (в літері А) загальною площею 36,6
кв.м. по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було отримало
рішення державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
відповідно до якого 03.12.2013 року в
частині реєстрації права власності на
вказане нежитлове приміщення позивачу
було зупинено розгляд заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, в якому зазначено, що
заявником не подані всі необхідні
документи. Позивач в позовних вимогах
зазначив, що оригінал договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
03.04.2004 року з відміткою БТІ про
реєстрацію права власності втратив, та
надав відповідачу інформаційну
довідку БТІ про реєстрацію права
власності за позивачем на зазначене
приміщення № НЖ-2013 №3230 від 09.08.2013 року
та технічний паспорт на це приміщення.
Однак, рішенням Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України від 26.02.2014
року відмовлено у державній реєстрації
прав та їх обтяжень на об'єкт
нерухомого майна, а саме: на нежитлове
приміщення №3 цокольного поверху (в
літері А) загальною площею 36,6 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просили
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав до матеріалів справи письмові
заперечення на позовну заяву в яких
зазначив, що вважає рішення від 26.02.2014
року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень було
прийнято на підставі того, що позивачем
не були виконані вимоги державного
реєстратора, зазначених у рішенні про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію. Також зазначив, що позивач
не оскаржував рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 03.12.2013 року, на
підставі якого 26.02.2014 року державним
реєстратором було прийнято рішення про
відмову у проведенні державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Представник відповідача просив в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши письмові докази в
матеріалах справи, суд встановив
наступне.

Як вбачається із змісту спірного
рішення та наданих представником
відповідача письмових заперечень,
підставою для винесення спірного
рішення слугувало встановлення
невідповідності поданих документів ч. 3
ст. 16 Закону України "Про державну
реєстрацію Речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" .

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" .

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 р. № 868

затверджено Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 8 Порядку про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, визначено, що для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

У відповідності з п.10 Порядку, заявник
під час подання заяви особисто
пред'являє органові державної
реєстрації прав, нотаріусові документ,
що посвідчує його особу.

У відповідності з п.13 Порядку, заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Якщо протягом п'яти робочих днів після
отримання заявником рішення про
зупинення розгляду заяви до органу
державної реєстрації прав, нотаріуса
не надійшли документи, які
підтверджують усунення в повному
обсязі обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення, державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав. (п. 16
Порядку).

Згідно п. 74 порядку Для проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, та інші документи, визначені цим
Порядком.

Відповідно до п. 75 Порядку документами,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових
прав на нерухоме майно, що набрало
законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно;

3) визначений законодавством документ,
на якому нотаріусом вчинено напис про
накладення заборони щодо відчуження
нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого
самоврядування про віднесення об'єктів
нерухомого майна до застарілого
житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку,
визначеному законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на
користування та/або розпорядження
нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів
державної влади та посадових осіб
згідно із законом.

У разі подання документів
заінтересованою особою особисто така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію реєстраційного номера облікової
картки платника податку, крім випадків,
коли фізична особа через свої
релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податку, офіційно
повідомила про це відповідні органи
державної влади та має відмітку в
паспорті громадянина України.

У разі подання заяви про державну
реєстрацію уповноваженою особою, яка
діє від імені фізичної особи, така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію документа, що посвідчує особу,
яку вона представляє, та копію
реєстраційного номера облікової
картки платника податку такої фізичної
особи, крім випадків, коли фізична
особа через свої релігійні або інші
переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України. (п.68
Порядку).

Частиною 3 ст.16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Судом встановлено, що 21.11.2013 року від
імені позивача - ОСОБА_1, представником
за дорученням ОСОБА_2 було подано заяву
про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, а саме
нежитлове приміщення, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши надані документи,
державним реєстратором прийнято
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 03.12.2013 року.

Так, державний реєстратор зазначив, що
не подані всі необхідні документи:

- згідно п. 3 ст.16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" «Разом
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку»,-
надати оригінали, які були
зареєстровані в БТІ;

- в технічному паспорті міститься
відмітка, що «дозвіл на реконструкцію з
влаштуванням додаткової вхідної групи
до БТІ не подано..» Надати акт здачі в
експлуатацію або декларацію, який
узаконено реконструкцію (ст. 5 п. 2
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». «Якщо
законодавством передбачено прийняття
в експлуатацію об'єкта нерухомого
майна, державна реєстрація прав на
такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством
порядку».

17.02.2014 року представник позивача (за
довіреностю) ОСОБА_2 отримав рішення
про зупинення державної реєстрації
прав та їх обтяжень.

У судовому засіданні судом з'ясовано,
що позивачем жодного документу на
виконання рішення про зупинення
розгляду заяви про зупинення державної
реєстрації прав та їх обтяжень надано
не було.

26.02.2014 року державним реєстратором
прийнято рішення про відмову у
проведенні державної реєстрації прав
та їх обтяжень відповідно до п. 5-4 ст. 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення.

Суд бере до уваги, що рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
підставі якого 26.02.2014 року державним
реєстратором було прийнято рішення про
відмову у проведенні державної
реєстрації прав та їх обтяжень.
позивачем не виконано та водночас не
оскаржувалося, що є безумовною
підставою для його виконання.

Тобто, суд приходить до висновку, що
рішення про відмову у проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень було прийнято на законних
підставах, оскільки позивач не виконав
вимог державного реєстратора
зазначених у рішенні про зупинення
розгляду заяви про державну
реєстрацію.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, суд приходить до
переконання щодо правомірності
прийнятого рішення, та відповідно,
безпідставності позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 17 квітня 2014 року.

Постанову у повному обсязі складено 24
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку за правилами, встановленими
ст.ст.185-187 цього Кодексу.

Суддя
О.А. Соколова