Справа № 818/1135/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/43537/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 13
травня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 1 серпня 2013 року

у справі № 818/1135/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»

до Сумської митниці
Міндоходів

Головного
управління Державної казначейської
служби України в

Сумській області

про скасування рішення
та стягнення надмірно сплаченого
податку на

додану вартість,-

В С Т А Н О В И В

Публічне акціонерне товариство
«Сумихімпром» (надалі також - позивач,
ПАТ «Сумихімпром») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Сумської
митниці Державної митної служби
України ( правонаступник - Сумська
митниця Міндоходів; надалі також -
відповідач 1) про скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 9 листопада 2012 року №
805130000/2012/000814/1 та стягнення суми
надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 37 483,31
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром» задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Сумської митниці Державної митної
служби України про коригування митної
вартості товарів від 9 листопада 2012
року № 805130000/2012/000814/1. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Сумихімпром» (40012, м. Суми, вул.
Харківська п/в 12, розрахунковий рахунок
№ 0003 в СФ АКБ «Індустріалбанк»,
МФО 337892, ідентифікаційний код 05766356)
суму надмірно сплаченого ПДВ у розмірі
37483 (тридцять сім тисяч чотириста
вісімдесят три) грн. 31 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року апеляційну скаргу Сумської
митниці Державної митної служби
України залишено без задоволення, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від13 травня 2013
року по справі № 818/1135/13-а - без змін.

Сумська митниця Міндоходів в
касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 13 травня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, між ПАТ «Сумихімпром» та
ЗАТ «Білоруська калійна
компанія» укладено
зовнішньоекономічний контракт № 2012-0171
від 19 квітня 2012 року та додаткову угоду
№ 5 від 3 жовтня 2012 року, відповідно до
яких Продавець зобов'язується
поставити калій хлористий на умовах
поставки DAF кордон Білорусь/України за
ціною 315 Євро за одну метричну тону.

Згідно із частиною 1 статті 53 Митного
кодексу України (надалі також - МК
України;тут і надалі - в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що документи,
що у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення,
а частиною 2 вказаної статті визначено,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Для здійснення митного оформлення
товару по контракту № 2012-0171 позивачем
подано митну декларацію (далі - МД) від 31
жовтня 2012 року № 805130000/2012/013937, до якої
було додано рахунки-фактури на оплату
калію хлористого, платіжне доручення в
іноземній, ЗД накладні.

Митна вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів (калій хлористий
дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95) сорт І, вагою
1000 000 кг) була визначена декларантом за
основним методом (за ціною договору
(контракту)) і становила загальну суму
3263566,01 грн. (при курсі Євро 10.360527).

Разом з тим, під час митного оформлення
вказаних товарів інспектор митної
служби дійшов висновку, що документи,
надані для митного оформлення, містять
розбіжності, та не містмли всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, у зв'язку з чим у
Сумської митниці виникли сумніви щодо
правильності визначення митної
вартості товарів та достовірності
відомостей, необхідних для її
підтвердження. 31 жовтня 2012 року
інспектором митниці у письмовому
вигляді на зворотній сторінці
декларації митної вартості №
805130000/2013/013937 витребувано додаткові
документи: 1) договори та рахунки з
третіми особами; 2) каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію); 4)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 5) виписку з
бухгалтерської документації.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів (зазначеній на
зворотному аркуші декларації митної
вартості № 805130000/2013/013937) декларантом
позивача 2 листопада 2012 року додатково
надано: виписку з бухгалтерської
документації (довідка про оплату
продукції); лист № 05/4098 від 2 листопада
2012 року щодо діяльності постачальника;
Указ Президента Республіки Білорусь №
398 від 25 серпня 2005 року; лист № 4530 від 31
жовтня 2012 року стосовно інформації
щодо ціни товару від ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»; інформацію
біржових організацій щодо ринкових цін
калійних добрив, та зазначено на
звороті МД, що інших документів надати
не має можливості.

В зв'язку з ненаданням декларантом
запитуваних документів у повному
обсязі, відповідачем 1 прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів на рівні 334, 4 Євро за 1 тону
метричну, другорядним методом - за
ціною договору щодо ідентичних товарів
від 9 листопада 2012 року № 805130000/2012/000814/1
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 9 листопада 2012 року № 805130000/2012/00444.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили із того,
що митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначивши митну вартість за
другим методом та прийнявши рішення
про коригування митної вартості
товару.

Вищий адміністративний суд України
погоджується із такими висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 53 У разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З наведеної норми слідує, що
витребування митним органом
додаткових документів, що передбачені
частиною 3 статті 53 МК України, для
підтвердження митної вартості товару
відбувається у випадку існування
об'єктивних сумнівів щодо наявності у
документах, зазначених у частині
другій цієї статті, розбіжностей,
ознаки підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

В ході розгляду справи судами
попередніх інстанцій встановлено, що в
первинних документах, наданих
декларантом до митного оформлення були
відсутні розбіжності, при цьому митна
вартість товару правомірно заявлена
ПАТ «Сумихімпром» до декларування,
оскільки визначена на підставі
первинних документів.

В той же час, відповідачем в дотримання
положень частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі належних та
допустимих доказів не доведено
наявності підстав для застосування
норм частини 3 статті 53 МК України,
тобто не доведено наявності у
документах, доданих позивачем до
митного оформлення, розбіжностей,
ознаки підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Крім того, з огляду на наведене та
встановлення судами попередніх
інстанцій обставин об'єктивної
неможливості виконання позивачем
вимоги митного органу щодо надання
документів, передбачених частиною 3
статті 53 МК України, - юридично
правильними та такими, що ґрунтуються
на повному встановленні обставин у
справі, є висновки судів про те, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначивши митну вартість за
другим методом та прийнявши рішення
про коригування митної вартості
товару. За таких обставин, рішення про
визначення митної вартості товарів
№805130000/2012/000814/1 та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 805130000/2012/00444 є
незаконними, а повернення з Державного
бюджету на користь ПАТ «Сумихімпром»
надміру сплачених платежів на загальну
суму 37 483, 31 грн. слід вважати належними
способом захисту порушених прав та
законних інтересів позивача.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційні скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів відхилити, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 13 травня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко