Справа № 2а-660/12/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 94105/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Білобрам Т.Б.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.03.2012р. в
адміністративній справі за позовом
прокурора Галицького району м.Львова в
інтересах держави в особі Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії у Західному регіоні
до Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» про стягнення штрафу
за порушення законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

24.01.2012р. прокурор Галицького району
м.Львова звернувся в інтересах держави
в особі Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Західному регіоні до суду з
адміністративним позовом, в якому, із
урахуванням поданої під час розгляду
справи заяви про уточнення позовних
вимог, просив поновити пропущений
строк звернення до суду та стягнути у
дохід Державного бюджету України з
відповідача Публічного акціонерного
товариства /ПАТ/ «Львівобленерго»
штраф в розмірі 34850 грн. (а.с.3-4, 52, 53).

Ухвалою суду від 07.02.2012р. поновлено
прокурору пропущений строк звернення
до суду із розглядуваним позовом (а.с.1).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.03.2012р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ПАТ «Львівобленерго» в
дохід Державного бюджету України штраф
в розмірі 34850 грн. (а.с.56-57).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач ПАТ «Львівобленерго», який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення по
справі, яким у задоволенні заявленого
позову відмовити (а.с.60-63).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що прокурором та позивачем не надано
належних доказів в підтвердження
об'єктивних та непереборних причин чи
інших істотних труднощів, які б
перешкоджали зверненню з
розглядуваним позовом в установлені
строки. Також факт оскарження рішення
про застосування штрафів в судовому
порядку не позбавляв контролюючий
орган права на звернення до суду із
позовом про стягнення застосованого
штрафу.

Окрім цього, позивачем не дотримані
вимоги ст.250 Господарського кодексу /ГК/
України під час винесення постанови
про накладення штрафу за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність таких обставин;
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
судовим рішенням підтверджено
правомірність прийняття постанови
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Львівській обл. № 46 від 06.05.2009р. про
накладення штрафу на ВАТ
«Львівобленерго» за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання в сумі 34850 грн.

Приписи ст.250 ГК України встановлюють
спеціальний строк лише для
застосування до суб'єкта
господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, обмежуючи його до шести
місяців з дня виявлення порушення.

Оскільки предметом судового розгляду
не є рішення Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Західному регіоні про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій до ПАТ «Львівобленерго», а є
вимога щодо стягнення в судовому
порядку суми економічних санкцій,
приписи статті 250 ГК України не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Також наявні вагомі підстави для
поновлення прокурору строку для
звернення до суду із розглядуваним
позовом.

Разом з тим, такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, не
відповідають нормам матеріального
права і фактичним обставинам справи, з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 10.02.2009р.
Державною інспекцію з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Львівській обл. винесено припис №
23/03-127, яким керівника ВАТ
«Львівобленерго» зобов'язано
визначити місце пошкодження КЛ-6 кВ від
ТП-338 до ТП-113, відновити пошкоджену КЛ-6
від ТП-338 - ТП-113, провести позачергову
перевірку знань ПКЕЕ, ПТЕЕС, ПУЕ,
технології робіт та виробничих
інструкцій працівників ВАТ
«Львівобленерго», що допустили вказані
порушення, зобов'язано повідомити про
виконання припису в цілому до 01.04.2009р.
(а.с.7).

З метою перевірки виконання вимог
припису 17.04.2009р. Державною інспекцію з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Львівській обл. проведено
перевірку ВАТ «Львівобленерго» з
питань дотримання законодавства про
електроенергетику, якою встановлено,
що ВАТ «Львівобленерго» не виконало п.1
вищезазначеного припису, що є
порушенням ст.27 Закону України «Про
електроенергетику»; за результатами
цієї перевірки складено Акт перевірки
№ 23/03-379 від 17.04.2009р. (а.с.6).

За ухилення від виконання припису
Державною інспекцією з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Львівській обл. винесено постанову № 46
від 06.05.2009р. про накладення штрафу на
ВАТ «Львівобленерго» за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання в сумі 34850 грн. (а.с.5).

Вирішуючи розглядуваний спір колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Статтею 99 КАС України визначено строки
звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що встановлені статтею 250 ГК
України строки поширюються лише на
застосування контролюючим органом
адміністративно-господарських
санкцій, а не на їх стягнення в судовому
порядку, що здійснюється в межах
строків звернення, встановлених
статтею 99 КАС України.

При цьому суду необхідно врахувати, що
порушення відповідними контролюючими
органами строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 250 ГК
України, або інша незаконність їх
рішень, є підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення
санкцій, встановлених у таких рішеннях.

Факт звернення суб'єкта господарювання
до суду з приводу оскарження рішення
контролюючого органу є реалізацією
права суб'єкта господарювання і не може
впливати на перебіг строку звернення
до суду із позовом про стягнення
відповідних сум.

За наведених обставин слідує, що
прокурором та позивачем пропущений
встановлений ст.99 КАС України строк
звернення до суду із позовом про
стягнення суми штрафу, при цьому
поважних причин цього пропуску не
наведено.

Зміст суб'єктивного права особи, у тому
числі права особи на звернення до суду,
слід визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку.

Звідси, тривалість строку звернення до
суду не змінюється в разі подальших
змін законодавства, яке регулює
відповідні відносини. Тому строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» було внесено зміни до ст.99 КАС
України, які набули чинності з 30.07.2010р.

Згідно із зазначеними змінами
загальний строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи,
визначений ч.2 ст.99 цього Кодексу,
зменшено з одного року до шести
місяців.

Частиною 2 ст.99 КАС України (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк.

Пропущення цього строку відповідно до
ст.100 КАС України (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин) було
самостійною підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягала одна
зі сторін.

Аналіз ч.1 ст.100 КАС дає підстави
вважати, що суд не мав можливості
самостійно, на свій розсуд, застосувати
наслідки пропуску строку звернення до
суду. Право ініціювати застосування
наслідків пропуску строку звернення до
суду належало одній зі сторін
(відповідачу), і якщо така заява не
надходила до суду, то і наслідки
пропущення строку звернення до
адміністративного суду не могли бути
ним застосовані.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду і заява сторони
про застосування наслідків його
пропущення не можуть бути безумовною
підставою для відмови у задоволенні
позову, оскільки суд міг визнати
причину пропуску строку поважною і в
такому випадку справа мала
розглядатися і вирішуватися в порядку,
встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона пов'язувала
поважність причин пропуску строку
звернення до суду, мали доводитися
стороною і встановлюватися судом
тільки у випадку, якщо заявлена вимога
про застосування наслідків пропуску
цього строку.

У справі, що розглядається, відповідач
у суді першої інстанції заявляв вимогу
щодо застосування наслідків
пропущення строку звернення до
адміністративного суду, при обставинам
його пропущення судом надано
неправильно правову оцінку (а.с.16-18).

Таким чином, оскільки позивачем та
прокурором не наведено поважних причин
пропуску строку звернення до суду із
розглядуваним позовом (право на
звернення з яким виникло з 09.06.2009р.,
тобто, після завершення 30-денного
строку для добровільної сплати штрафу),
відповідачем під час розгляду заявлено
вимогу щодо застосування наслідків
пропущення строку звернення до
адміністративного суду, тому в
задоволенні заявленого позову слід
відмовити.

Додатково колегія суддів враховує, що
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18.08.2009р.
адміністративний позов ВАТ
«Львівобленерго» задоволено повністю,
визнано протиправними і скасовано
винесені Державною інспекцією з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Львівській обл. припис №
23/03-127 від 10.02.2009р. та постанову № 46 від
06.05.2009р. про накладення штрафу за
порушення законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання (а.с.81-84).

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2011р.
апеляційну скаргу Державної інспекції
з енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Львівській обл. задоволено;
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18.08.2009р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні позову ВАТ
«Львівобленерго» відмовлено (а.с.38-40).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.01.2013р. касаційну скаргу
ПАТ «Львівобленерго» задоволено;
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.09.2011р.
скасовано та залишено в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.08.2009р.
(а.с.77-80).

Таким чином, припис № 23/03-127 від 10.02.2009р.
та постанова № 46 від 06.05.2009р. про
накладення штрафу за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання є скасованими в
судовому порядку, а відтак не можуть
слугувати підставою для стягнення суми
застосованого штрафу.

Оцінюючи в сукупності
вищевказані норми законодавства та
фактичні обставини справи, колегія
суддів вважає, що правові підстави для
стягнення штрафу за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання є відсутніми, також
прокурором та позивачем пропущений
строк звернення до суду із
розглядуваним позовом, через що у
задоволенні заявленого позову слід
відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні заявлених вимог,
з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» задоволити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.03.2012р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову прокурора
Галицького району м.Львова в інтересах
держави в особі Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Західному регіоні до
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» про стягнення штрафу
за порушення законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька