Справа № 742/6150/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/6150/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Зарічна Л.А.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 26.11.2013 року звернулася до
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
соціальної допомоги як дитині війни у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період в межах строку позовної
давності та по день порушення
провадження у справі, з урахуванням
раніше виплачених сум за вказаний
період.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 12
грудня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та винести нову, якою повністю
задовольнити позовні вимоги.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів апеляційного суду, як і
райсудом, встановлено, що позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни, що підтверджується його
паспортними даними, пенсійним
посвідченням (містить відмітку «Дитина
війни») та узгоджується з положенням
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», яке відносить
осіб, яким на момент закінчення Другої
світової війни (02 вересня 1945 року) не
виповнилося 18 років до «дітей війни».

Стаття 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» встановлює, що
дітям війни щомісячно виплачується
соціальна допомога саме в розмірі 30%
мінімального розміру пенсії за віком,
розмір якої встановлений ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
рівняється встановленому для
втративших працездатність осіб
прожитковому мінімуму, який, в свою
чергу, щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на поточний рік.

Аналіз ст.ст. 17, 19 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» вказує на
те, що мінімальний розмір пенсії за
віком належить до числа основних
державних соціальних гарантій, котрі
встановлюються виключно законами, а
самі державні соціальні гарантії дітям
війни встановлені Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», не
можуть бути обмежені іншими нормативно
- правовими актами ( ч. 2 ст. 3 цього
Закону).

Отже, будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, а тому при
розрахунку підвищення до щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни, підлягає застосуванню
розмір мінімальної пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» №3491-VI,
відповідно до якого п. 7 ч. 1 Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Згідно наведеної норми, визначення
порядку та розмірів виплат зазначеним
категоріям громадян делеговано
Кабінету Міністрів України.

На реалізацію наведеного положення
Закону України «Про внесення змін до
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Кабінетом Міністрів України 06.07.2011
прийнята постанова «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 (набрала
законну силу з 23.07.2011), п. 6 якої
встановлено, що дітям війни до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 грн.

Тобто, саме з 23.07.2011 при нарахуванні
належних позивачу виплат застосуванню
підлягає постанова Кабінету Міністрів
України «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»від
06.07.2011 № 745, а не як це передбачено ст. 6
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни», що вірно було враховано
судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
суд апеляційної інстанції, у
відповідності до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 12 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та подальшому оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.