Справа № К/9991/13170/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/13170/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Чалого С.Я.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Київського міського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
Київське МВФСЗІ) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Карбон"
(далі - ТОВ "Карбон") про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Київського
МВФСЗІ на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 червня 2010 року та ухвалу Київського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2011 року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року Київське МВФСЗІ в
Окружному адміністративному суді
міста Києва пред'явило позов до ТОВ
"Карбон" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог вказало
на те, що ТОВ "Карбон" у 2005 - 2007 роках не
виконало встановлених чинним
законодавством вимог щодо нормативу
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, зокрема,
із створення: у 2005 році 11-ти робочих
місць, у 2006 році 29-ти робочих місць, у 2007
році 30-ти робочих місць, внаслідок чого
йому були нараховані
адміністративно-господарські санкції
за не створення робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, зокрема, у 2005 - 2007 роках у
сумі 1200 758,97 грн. та пеня за порушення
встановлених законодавством термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 124519,38 грн.

У добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2005 -
2007 роках в сумі 1200758,97 грн. та пеню за
порушення встановлених законодавством
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 124519,38 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 червня 2010 року, залишеною без зміни
ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року, у задоволенні позовних вимог
Київського МВФСЗІ відмовлено.

У касаційній скарзі Київське МВФСЗІ,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить їх
рішення скасувати та постановити у
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Київського МВФСЗІ не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що ТОВ "Карбон" були вчинені усі
необхідні дії для працевлаштування
інвалідів, а саме: створено робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
до центру зайнятості щомісячно
подавалися звіти форми 3-ПН про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, але інваліди для
працевлаштування до Підприємства не
направлялися.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція судів першої та апеляційної
інстанцій є правильною з огляду на
таке.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 вказаного
Закону для підприємств, установ і
організацій, незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі

4-ох відсотків від загальної
чисельності працюючих, а якщо працює
від 8 до 25 чоловік - у кількості 1
робочого місця.

Частинами першою, другою, третьою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачем за кожний
місяць 2005 - 2007 років до Київського
МВФСЗІ подавалися звіти за формою №
3-ПН про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів. Проте,
центром зайнятості інваліди для
працевлаштування на підприємство
відповідача не направлялися.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій цієї ж статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Як встановлено судами, на виконання
вимог законодавства ТОВ "Карбон"
щомісячно направляло до центру
зайнятості звітність з інформацією
щодо можливості працевлаштування
відповідної кількості інвалідів.

За таких обставин, у зв'язку з
відсутністю складу правопорушення на
нього не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, які бажають
працевлаштуватися.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 червня 2010 року та
ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року в адміністративній справі за
позовом Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карбон" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Чалий С.Я.