Справа № 875/27/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Київ
справа № 875/27/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіВеденяпіна О.А.,

суддівЄрьоміна А.В.,

Юрченко В.П., секретар судового
засідання Кирилюк В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_4,

представника відповідача
Рахнянського Б.Ю.,

представника третьої особи
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Каменєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії, треті
особи: Уповноважений Верховної Ради
України з прав людини, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання протиправною,
скасування постанови, зобов'язання
вчинити певні дії та встановлення
факту,

в с т а н о в и в :

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії (далі -
ЦВК), треті особи: Уповноважений
Верховної Ради України з прав людини,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
протиправною, скасування постанови,
зобов'язання вчинити певні дії та
встановлення факту залишено без
задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуваною постановою не
порушені права, свободи або інтереси
позивача, а її прийнято відповідачем, в
межах повноважень та у спосіб,
встановлений чинним законодавством
України. Суд зазначив, що перелік
біографічних даних кандидатів на пост
Президента України, які підлягають
оприлюдненню та є відкритою
інформацією, відповідно до вимог
Закону України «Про вибори Президента
України» є вичерпним і даним законом не
передбачено механізму оприлюднення
особистих даних, а саме автобіографії
за заявою виборця. Вказав, що
інформація, надана до ЦВК кандидатами
на пост Президента України в
автобіографії, є конфіденційною
інформацією, окрім біографічних даних,
перелік яких закріплений положеннями
статті 51 Закону України «Про вибори
Президента України», яка може бути
надана до публічного доступу лише за
згодою кандидата на пост Президента
України. Відсутність такої згоди
виключає можливість поширення такої
інформації її розпорядником.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою, ОСОБА_4 оскаржив її в
апеляційному порядку, просив скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач вказав, що колегія суддів,
вирішуючи справу лише на підставі
Закону України «Про вибори Президента
України», а не за принципом законності,
встановленим статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, порушила норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

У судовому засіданні позивач
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення апеляційної скарги,
зазначивши, що оскаржувана постанова
ЦВК від 6 травня 2014 року № 488 прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Представник третьої особи -
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини вважав апеляційну скаргу
обґрунтованою.

Представники третіх осіб: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
засідання повідомлялись належним
чином.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, третьої
особи - Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 звернувся до ЦВК з
інформаційним запитом № 4 від 26 квітня
2014 року, в якому просив надати копії
автобіографій ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

6 травня 2014 року ЦВК прийняла постанову
№ 488 «Про запит на інформацію ОСОБА_4,
зареєстрований у Центральній виборчій
комісії 28 квітня 2014 року за №
21-17-5362» (далі - постанова ЦВК № 488), якою
відмила ОСОБА_4 в задоволенні запиту на
інформацію щодо надання копій
автобіографій ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
поданих до ЦВК для їх реєстрації
кандидатами на пост Президента України
на позачергових виборах Президента
України 25 травня 2014 року, та
постановила - надати ОСОБА_4
біографічні відомості кандидатів на
пост Президента України ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9

Листом члена Центральної виборчої
комісії ОСОБА_10 від 6 травня 2014 року
№ 21-17-1503, на виконання вищевказаної
постанови ЦВК, надано ОСОБА_4
біографічні відомості кандидатів на
пост Президента України ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_11

Вважаючи постанову ЦВК № 488
протиправною, ОСОБА_4 звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив:

- визнати протиправною та скасувати її;

- прийняти ухвалу з повідомленням про
наявність порушень статті 212-3 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення у діях відповідача і
надіслати її до органів чи осіб,
уповноважених вжити у зв'язку з цим
заходів, встановлених законом;

- зобов'язати ЦВК надати позивачу копії
автобіографії ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, які були надані ними у 2014 році
на паперовому носієві до ЦВК;

- встановити факт, що автобіографії
осіб, які були зареєстровані
кандидатами на пост Президента України
становлять суспільний інтерес.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Центральна виборча комісія та її члени
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України, цим
та іншими законами України (частина
друга статті 3 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію» від
30 червня 2004 року № 1932-IV.

За змістом пункту 20 частини першої
статті 92 та частини шостої статті
103 Конституції України
організація і порядок проведення
виборів Президента України
визначаються законом. Таким
спеціальним законом є Закону України
«Про вибори Президента України» від 5
березня 1999 року № 474-ХІV (далі - Закон №
474-ХІV).

Відповідно до положень пункту 2 частини
першої статті 51 Закону № 474-ХІV
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата на пост Президента України
за умови отримання такого документу як,
автобіографія особи, висунутої
кандидатом на пост Президента України
(на паперовому носієві та в
електронному вигляді), обсягом до двох
тисяч друкованих знаків, що обов'язково
повинна містити: прізвище, ім'я, по
батькові, число, місяць, рік і місце
народження, відомості про
громадянство, освіту, трудову
діяльність, посаду (заняття), місце
роботи, громадську роботу (в тому числі
на виборних посадах), партійність,
склад сім'ї, адресу місця проживання із
зазначенням часу проживання в Україні,
відомості про судимість, не погашену і
не зняту у встановленому законом
порядку.

Перелік кандидатів на пост Президента
України, зареєстрованих Центральною
виборчою комісією, із зазначенням
прізвища, імені, по батькові, року
народження, освіти, місця постійного
проживання, основного місця роботи
(заняття), посади, партійності, суб'єкта
висування у п'ятиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах «Голос України» та
«Урядовий кур'єр» та розміщується на
офіційному веб-сайті Центральної
виборчої комісії, що закріплено в
частині одинадцятій статті 51 Закону №
474-ХІV.

Відповідно до положення частини другої
статті 48 Закону № 474-ХІV у заяві про
самовисунення на пост Президента
України мають міститися згода на
оприлюднення біографічних відомостей
і декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
відповідно до статті 50 цього Закону,
зобов'язання в разі обрання передати у
порядку, встановленому законом,
протягом місяця після офіційного
оголошення результатів виборів в
управління іншій особі належні йому
підприємства та корпоративні права і
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з зайняттям посту
Президента України.

У частині першій статті 56-1 Закону №
474-ХІV зазначено, що виборцям
забезпечується можливість доступу до
різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Згідно з частиною другою статті 56-1
Закону № 474-ХІV інформація, що міститься
у документах, поданих до Центральної
виборчої комісії для реєстрації
кандидатів на пост Президента України,
є відкритою. На офіційному веб-сайті
Центральної виборчої комісії
оприлюднюються відомості про прізвище,
власне ім'я (всі власні імена) та по
батькові (за наявності), число, місяць,
рік і місце народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місце проживання, суб'єкта
висування кожного кандидата на пост
Президента України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
перелік біографічних відомостей
кандидатів на пост Президента України,
які підлягають оприлюдненню та є
відкритою інформацією відповідно до
Закону № 474-ХІV, є вичерпним. Окрім того,
зазначеним Законом не передбачено
механізму оприлюднення особистих
даних, а саме автобіографії.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав вважати
автобіографію кандидата на пост
Президента України інформацією, що
становить суспільний інтерес, виходячи
з наступного.

Частиною другою статті 32 Конституції
України не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини, окрім того
аналогічні положення закріплені в
частині другій статті 11 Закону України
«Про Інформацію» від 2 жовтня 1992 року №
2657-XII (далі - Закон № 2657-XII).

Згідно з частинами другою та третьою
статті 34 Конституції України кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір, здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до положень частин першої
статті 21 Закону № 2657-XII інформація з
обмеженим доступом є конфіденційною,
таємною та службовою.

Частиною другою статті 21 зазначеного
Закону конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Окрім того, в рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року
№ 2-рп/2012 у справі № 1-9/2012 прийшов до
висновку, що положення частини першої,
другої статті 32, частин другої, третьої
статті 34 Конституції України слід
розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне
життя особи є будь-які відомості та/або
дані про відносини немайнового та
майнового характеру, обставини, події,
стосунки тощо, пов'язані з особою та
членами її сім'ї, за винятком
передбаченої законами інформації, що
стосується здійснення особою, яка
займає посаду, пов'язану з виконанням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, посадових або
службових повноважень. Така інформація
про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя. Таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Виходячи з системного аналізу
зазначених норм, суд приходить до
висновку, що інформація, надана до ЦВК
кандидатами на пост Президента України
в автобіографії, є конфіденційною
інформацією, окрім біографічних
відомостей, перелік яких закріплений
положеннями статті 51 Закону № 474-XIV, яка
може бути надана до публічного доступу
лише за згодою кандидата на пост
Президента України.

Враховуючи вищезазначене, а також з
огляду на наведені норми, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що оскаржувана
постанова є такою, що прийнята ЦВК на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, і відсутні підстави
для визнання її протиправною та
скасування.

Судом не встановлено обставин
порушення відповідачем прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд першої інстанції правильно та
повно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, з урахуванням відповідних
правових норм та встановлених
обставин, колегія суддів дійшла
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 172, 176, 177, 195, 196, 198, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді
О.А. Веденяпін

А.В. Єрьомін

В.П. Юрченко