Справа № 753/18386/13
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шклянка М.П.
Суддя-доповідач: Степанюк
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Дарницького районного
суду м. Києва від 26 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дарницькому районі м. Києва
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Дарницькому районі м. Києва (далі -
Управління, Відповідач) про: визнання
протиправним рішення Управління
(протокол № 127 від 27.09.2013 року) про
відмову у призначенні пенсії;
зобов'язання Відповідача зарахувати
Позивачу стаж роботи на посадах:
інспектора прокуратури м. Києва - 2 роки
3 місяці 7 днів та старшого інспектора
прокуратури м. Києва - 1 рік 1 місяць 13
днів до спеціального стажу, який дає
право на призначення пенсії за
вислугою років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» та
призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугою
років з 27.09.2013 року.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 26.12.2013 року у задоволенні
позову відмовлено повністю. При цьому
суд першої інстанції виходив з того, що
у Позивача була відсутня вища юридична
освіта, що є підставою для зарахування
періоду роботи на вищезазначених
посадах до стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугою років.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.
При цьому посилається на порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 звертався до
Управління із заявою про призначення
пенсії за вислугу років відповідно до
ст. 50 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 02.10.2013 року № 5407/06 Відповідач
повідомив Позивача про те, що йому
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугу років згідно ст. 50 Закону
України «Про прокуратуру», оскільки
період роботи з 02.09.1992 року по 08.12.1994
року та з 03.09.1996 року по 15.10.1997 року на
посадах інспектора та старшого
інспектора не підлягає зарахуванню до
стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років
тому, що в ОСОБА_2 під час роботи на
вказаних посадах була відсутня вища
юридична освіта.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», ст. 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 24 Закону Української РСР «Про
освіту», ст. 27 Закону України «Про
освіти», суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність відмови
Відповідача у призначенні Позивачу
пенсії за вислугу років, оскільки
ОСОБА_2 не подано документу, яким
підтверджується наявність у нього
юридичної освіти у періоди роботи, які
останній просив зарахувати до стажу
для призначення пенсії за вислугу
років.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (далі - Закон) Прокурори і
слідчі мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років не менше: з 1
жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21
рік, у тому числі стажу роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 11 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1Закону до
вислуги років, що дає право на пенсію
згідно з цією статтею, зараховується
час роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 цього Закону, в
тому числі у військовій прокуратурі,
стажистами в органах прокуратури,
слідчими, суддями, на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ, офіцерських посадах
Служби безпеки України, посадах
державних службовців, які займають
особи з вищою юридичною освітою, в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Приписами ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Отже, виходячи з аналізу
вищезазначених норм, особа має право на
пенсію за вислугу років, зокрема, у
випадку роботи на посаді державного
службовця з умовою наявності вищої
юридичної освіти під час зайняття
такої посади.

Як вбачається зі змісту наявної у
матеріалах справи копії трудової
книжки Позивачем у періоди з 02.09.1992 року
по 08.12.1994 року та з 03.09.1996 року по 16.10.1997
року дійсно працював на посадах
інспектора прокуратури міста та
старшого інспектора канцелярії
прокуратури міста відповідно.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_2 не подано
жодних доказів (документ про освіту
встановленого зразка), якими
підтверджується наявність у Позивача у
вищезазначені періоди роботи вищої
юридичної освіти, а тому підстави для
призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу
років, передбачені приписами ч. 6 ст. 50-1
Закону, відсутні.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює доводи Апелянта про те, що суд не
повинен брати до уваги вимогу щодо
наявності у Позивача відповідної
освіти, оскільки кваліфікаційна вимога
щодо наявності вищої юридичної освіти
встановлена лише у 1999 році наказом
Головного управління державної служби
України від 01.09.1999 року № 65, а тому не
охоплює період часу з 1992 - 1997 роки.

Як було зазначено вище, особливості
пенсійного забезпечення прокурорів і
слідчих встановлені Законом України
«Про прокуратуру», який є спеціальним
до даних правовідносин. Останній був
прийнятий 05.11.1991 року, тоді як Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI було
внесено зміни до ст. 50-1 Закону та надано
право на пенсію за вислугою років не
лише особам, переліченим у ст. 56 Закону
(Генеральний прокурор України та його
заступники, підпорядковані прокурори
та їх заступники, старші помічники і
помічники прокурора, начальники
управлінь і відділів, їх заступники,
старші прокурори і прокурори управлінь
і відділів, які діють у межах своєї
компетенції), а й іншим особам, які
мають вищу юридичну освіту, зокрема,
державним службовцям.

Отже, право на зарахування до стажу для
призначення пенсії за вислугу років
часу роботи ОСОБА_2 на посаді
державного службовця виникло у
Позивача лише з моменту його
закріплення приписами ст. 50-1 Закону, а
тому до даних правовідносин повинні
застосовуватись всі умови, встановлені
у вищезгаданій нормі, зокрема, і умова
про наявність у працівника вищої
юридичної освіти.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу Позивача
- залишити без задоволення, а постанову
від 26.12.2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 26 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.