Справа № К-38708/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2014 р. м. Київ
К-38708/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2010 року в справі за його
позовом до Івано-Франківської обласної
державної адміністрації, Управління
капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Головного управління
регіонального розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України, відділу державної реєстрації
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
адміністративним позовом, в якому
зазначав, що розпорядженням голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 29 грудня 2005 року №30-к
та наказом заступника начальника
Управління капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 29 грудня 2005 року №31-к
його звільнено з посади заступника
начальника-головного інженера
управління капітального будівництва
обласної державної адміністрації на
підставі пункту першого статті 40
Кодексу законів про працю України (у
зв'язку з ліквідацією управління).

Вважаючи звільнення незаконним та
уточнивши позовні вимоги просив суд
зобов'язати правонаступника
Управління капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації - Головне управління
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації внести запис до його
трудової книжки про скасування запису
про звільнення; перевести на
рівнозначну посаду та стягнути середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останньою постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
суд скасувати судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 07 червня 2005 року №260
«Про нову редакцію розпорядження
голови облдержадміністрації від 11
березня 2005 року №74» ліквідовано ряд
структурних підрозділів обласної
державної адміністрації, зокрема
управління капітального будівництва.

Відповідно до зазначеного
розпорядження ОСОБА_4 18 жовтня 2005 року
попереджено про можливе звільнення, а
розпорядженням голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 29 грудня 2005 року №
30-к звільнено з посади заступника
начальника-головного інженера
управління капітального будівництва
обласної державної адміністрації на
підставі пункту першого статті 40
Кодексу законів про працю України (у
зв'язку з ліквідацією управління) з 29
грудня 2005 року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивача попереджено про можливе
звільнення у встановлені законом
строки, запропоновано вакантні посади
для працевлаштування, від яких він
відмовився, звільнення відбулося з
дотриманням вимог трудового
законодавства. Також суди виходили з
того, що Головне управління
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
обласної державної адміністрації не є
правонаступником управління
капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, а є новоутвореним
структурним підрозділом обласної
державної адміністрації й позивач не
вправі вимагати поновлення на роботі у
ново-створеній установі.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку зміни в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно статті 49-2 Кодексу законів про
працю України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством. Одночасно
з попередженням про звільнення у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

При ліквідації підприємства (установи,
організації) правила пункту 1 статті 40
Кодексу законів про працю України
можуть застосовуватись і в тих
випадках, коли після припинення його
діяльності одночасно утворюється нове
підприємство. В цих випадках працівник
не вправі вимагати поновлення його на
роботі на заново утвореному
підприємстві, якщо він не був
переведений туди в установленому
порядку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій Управління капітального
будівництва адміністрації, де працював
позивач, було ліквідовано та утворено
Головне управління містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства.

Відповідно до пункту 20 Положення про
Головне управління містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства обласної державної
адміністрації, затвердженого
розпорядженням Івано-Франківської
обласної державної адміністрації від 12
вересня 2005 року № 466, воно було
правонаступником щодо виконання
цивільно-правових зобов'язань по
договорах підряду управління
капітального будівництва,
містобудування та архітектури,
житлово-комунального господарства
облдержадміністрації, структурними
підрозділами якого вони є.

Зазначений пункт скасовано
розпорядженням від 12 вересня 2006 року
№529.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
прийшли до обґрунтованого висновку, що
Головне управління містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства обласної державної
адміністрації не є правонаступником
управління в якому працював позивач та
яке було ліквідовано у 2005 році, тому
вимоги щодо поновлення його на
рівнозначній посаді у даній установі є
необґрунтованими.

Доводи позивача щодо порушення порядку
звільнення є неприйнятними з огляду на
те, що розпорядженням голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 18 жовтня 2005 року №
249-к його попереджено про можливе
звільнення через два місяці від дня
попередження у зв'язку з ліквідацією
управління.

Наказом заступника начальника
управління капітального будівництва
від 28 грудня 2005 року № 56 ОСОБА_4
запропоновано вакантні посади в
Головному управлінні містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства обласної державної
адміністрації, проте від
запропонованих посад він відмовився.

Судами попередніх інстанцій
перевірялися й не знайшли свого
підтвердження доводи позивача щодо
відсутності повноважень голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації на його звільнення.
Відсутні такі докази і у касаційній
скарзі.

Таким чином висновки судів попередніх
інстанцій про необґрунтованість
позовних вимог не суперечать
обставинам справи та вимогам закону,
судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та
направлення справи на новий розгляд не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В.
Юрченко /підпис/