Справа № 717/505/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 717/505/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Туржанський
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Білоуса О.В. Мельник-Томенко Ж.
М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області на постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 04 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі -
позивач) до управління Пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
Чернівецької області (далі -
відповідач) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправним рішення оформлене листом
№528/02 від 23.01.2014 року, яким відмовлено у
призначенні пенсії за віком, на
пільгових умовах відповідно до п. "е" ст.
55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення"; зобов'язати призначити
пенсію в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією України,
як працівнику освіти відповідно до п.
"е" ст. 55 законами України "Про пенсійне
забезпечення", з моменту звернення до
відповідача за призначення пенсії -
11.11.2013 року.

Постановою Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 04.04.2014
року позов задоволено повністю:
визнано протиправною відмову
відповідача у призначенні позивачу
пенсії за віком як працівнику освіти,
яка викладена в листі №528/02 від 23 січня
2014 року; зобов'язано відповідача
прийняти рішення про призначення
пенсії з 11 листопада 2013 року на
пільгових умовах позивачу на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України, як працівнику освіти
відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"; вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 11.11.2013 року позивачка
звернулася до відповідача з заявою про
призначення пенсії відповідно до п. "е"
ст. 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Проте рішенням
відповідача №858/02 від 23.01.2014 року було
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугою років, як працівнику освіти,
так як позивачка не має необхідного
стажу роботи, який дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, а саме відповідач вважає, що
стаж позивачки, який дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, складає 23 роки, 9 місяців 2 дні.
Позивачці не зараховано до стажу
роботи, який дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах, період
роботи з 24.10.1990 року по 31.03.1991 року, та з
01.11.1991 року по 31.08.1992 року оскільки за
дані періоди роботи відсутні відомості
про нарахування заробітної плати та
накази про перебування у відпустці по
догляду за дитиною.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відмова позивачу в призначенні пенсії
за вислугу років є неправомірними,
оскільки не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Пунктом "е" ст. 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 11 Порядку, для
підтвердження стажу роботи заявник
подає до органу ПФУ за місцем свого
проживання ряд документів, перелік
яких визначений цим пунктом, в тому
числі: заяву про підтвердження стажу
роботи, довідку з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, або інші документи,
що підтверджують факт припинення
юридичної особи (в тому числі архівні);
трудову книжку; документи, видані
архівними установами (довідку про
заробітну плату, копії документів для
проведення атестації робочих місць,
копії документів про переведення на
іншу роботу, на роботу з неповним
робочим днем, надання відпусток без
збереження заробітної плати). У разі
необхідності, заявник може подавати і
інші документи, які можуть
підтверджувати виконання робіт, що
дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років.

Крім того, ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12.08.1993 року затверджений
Порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній. Пунктом 20
Порядку передбачено, що у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який набрав чинності
01.01.2004 р., страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі, не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
особи, які відповідно до законів
отримують, зокрема, допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем до матеріалів справи надано
копії первинної документації:
квитанцію до прибуткового касового
ордера №74 від 18 березня 2014 року;
паспорта; трудової книжки заповненої 02
грудня 1985 року; свідоцтва про
народження дитини виданого 25.11.1989 року;
витягу з наказу Управління освіти
Кельменецької районної державної
адміністрації №448-А від 09.10.2000 року;
витягу з наказу №118 від 14.12.1989 року;
витягу з наказу №92 від 12.09.1988 року;
витягу з наказу №4 від 20.01.1993 року;
витягу з наказу №33 від 09.10.2000 року;
довідки про заробіток для обчислення
пенсії №52 від 05.03.2014 року, №51 від 05.03.2014
року; договір про надання юридичних
послуг №8 від 17.03.2014 року, акт прийому -
передачі робіт (послуг) за договором
від 17.03.2014 року №8.

Наведенні документи підтверджують
право позивача на призначення пенсії.

Крім того свідок ОСОБА_3 в суді першої
інстанції дала показання про те, що
вона працювала в період з 1981 року по 2000
рік в дошкільному навчальному закладі
№1 смт. Кельменці те не пам'ятає щоб
позивачка звільнялася з роботи. Назви
цієї установи змінювались. Позивачка
також працювала вихователем. Свідок
ОСОБА_4 дала показання про те, що вона
працювала завідуючою дитячим садком №1
в смт. Кельменці в період з 1965 року по
орієнтовно до 2000 року. Позивачка
працювала вихователем поки не виїхала
в м. Київ та один раз була у відпустці по
догляду за дитиною.

Безпідставні посилання відповідача, що
до стажу не зараховано спірні періоди
так як за спірні періоди відсутні
відомості про нарахування заробітної
плати та накази про перебування у
відпустці, оскільки це суперечить ст. 62
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" яким передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що час
догляду непрацюючої матері за
малолітніми дітьми, але не довше ніж до
досягнення кожною дитиною 3-річного
віку, зараховується до стажу роботи.

Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю
України трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 Кодексу
законів про працю України, відпустка
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку та відпустка без
збереження заробітної плати (частини
третя та шоста статті 179 цього Кодексу)
надаються за заявою жінки або осіб,
зазначених у частині сьомій статті 179
цього Кодексу, повністю або частково в
межах установленого періоду та
оформляються наказом (розпорядженням)
власника або уповноваженого ним
органу. Відпустка для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та відпустка без збереження
заробітної плати (частини третя та
шоста статті 179 цього Кодексу)
зараховуються як до загального, так і
до безперервного стажу роботи і до
стажу роботи за спеціальністю.

Страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Отже, час догляду за дитиною у період до
01.01.2004 р. зараховується до страхового
стажу працюючій особі, якій у
встановленому законом порядку надана
відповідна відпустка по догляду за
дитиною до 3 - та 6 - річного віку.

З наведеного слідує, що відпустка для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надаються за заявою
жінки та оформляються наказом, окрім
того, зараховуються як до загального,
так і до безперервного стажу роботи і
до стажу роботи за спеціальністю.

Відтак, колегія суддів вважає, що
позивачка набула спеціального й
пільгового стажу, що дає право на
пенсію за вислугу років і на пільгових
умовах, який зараховується за час
догляду працюючої особи за дитиною до
досягнення нею 3-річного віку.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області залишити без задоволення, а
постанову Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 04 квітня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Білоус О.В.

Мельник-Томенко Ж. М.