Справа № 697/3145/13-а (2-а/697/169/2013)
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/3145/13-а (2-а/697/169/2013)
Головуючий у 1-й інстанції: Штих К.М.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 09 грудня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
перерахування та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
про визнання неправомірними дій з
приводу відмови в проведені
перерахунку раніше призначеної пенсії
у відповідності ст. ст. 37, 37-1 Закону
України «Про державну службу»;
зобов'язання на підставі довідки про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України № 5-1 від 14.02.2011, провести станом
на день первинного звернення, а саме
05.02.2010 року перерахунок та виплату
призначеної пенсії у відповідності до
ст. ст. 37, 37-1 Закону України «Про
державну службу» та врахувати при
проведенні такого перерахунку суму у
розмірі 9512,91 грн. матеріальної допомоги
на оздоровлення, отриманих позивачем
за місцем роботи за період з 01.02.2008 по
31.01.2010.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 09 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі, у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з
05.02.2010 року ОСОБА_2 призначена пенсія
державного службовця.

Проте, при призначенні пенсії
позивачу не була врахована отримана за
період з 01.02.2008р. по 31.01.2010р. матеріальна
допомога на оздоровлення в сумі 9512,91
грн., з якої відповідно до чинного
законодавства проведені відповідні
відрахування на загальнообовязкове
державне соціальне страхування.

Таким чином, позивач звернулася із
заявою до управління Пенсійного
фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
з проханням провести їй перерахунок
призначеної пенсії та включити до
розрахунку пенсії всі суми
матеріальної допомоги.

За результатами розгляду заяви
позивача, 27.11.2013 листом за № 10350/08
управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області повідомило
позивача, що матеріальна допомога на
оздоровлення не включається до
заробітку, оскільки є одноразовою
виплатою.

Вважаючи вказану відмову відповідача
протиправними, позивач звернулася до
суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріальна допомога на оздоровлення
входить до системи оплати праці
державного службовця.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995
року (далі Закон № 108/95-ВР) передбачено,
що заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно статті 37 Закону № 3723-XII пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
№ 3723-XII передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-XII (далі Закон № 1788-XII) передбачено
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
№ 1788-XII до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року
визначено виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладену в постанові від 20
лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка
відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковим для застосування для
всіх судів України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 09
грудня 2013 року та не можуть бути
підставами для її скасування.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
- залишити без задоволення, а постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 09 грудня 2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.