Справа № 813/1003/13а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Справа №
876/10761/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Шуптар Т.О.,

представника позивача
Оприск І.А.,

представника відповідача
Задорожнього І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Трансмонолітавто" до державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

07 лютого 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю (ТзОВ)
,,Трансмонолітавто" звернулось до суду
з адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції (ДПІ) у
Залізничному районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби України за №/1489
від 24 січня 2013 року.

Постановою від 24 липня 2013 року
Львівський окружний адміністративний
суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДПІ у Залізничному у
районі м. Львова подала апеляційну
скаргу, оскільки вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
доводи податкового органу про
відсутність у ТзОВ ,,Західнобудпостач"
майна та інших матеріальних ресурсів,
відсутність трудових ресурсів,
складських приміщень, транспортних
засобів. Дані обставини, на думку
податкового органу свідчать про
відсутність факту реального
здійснення постачання товарів (робіт,
послуг) та здійснення безтоварних
операцій, оскільки під час проведеної
перевірки ТзОВ ,,Західнобудпостач"
встановлені факти щодо проведення
розрахунків з підприємствами з
ознаками фіктивності.

Крім того, суд першої інстанції залишив
поза увагою допущені ТзОВ
,,Західнобудпостач" порушення вимог ст.
201 ПК України під час оформлення
податкових накладних, які не містять
інформації про код товару згідно з УКТ
ЗЕД.

За таких обставин, податковий орган
вважає правомірним нарахування
позивачу податкових зобов'язань з ПДВ
та застосування штрафних санкцій, а
тому просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник податкового органу в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача заперечила
вимоги апеляційної скарги та просить
залишити скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками позапланової виїзної
документальної перевірки ТзОВ
,,Трансмонолітавто" з питань
підтвердження відображення у
податкових деклараціях з ПДВ
податкового зобов'язання та
податкового кредиту по господарських
операціях із ТзОВ ,,Західнобудпостач"
за червень 2012 року ДПІ у Залізничному
районі м. Львова прийняла податкове
повідомлення-рішення за №/1489 від
24 січня 2013 року, яким визначила
позивачу суму грошового зобов'язання з
ПДВ в сумі 944 372,00 грн. основного платежу
та застосувала штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) в сумі 472 186,00 грн..

Висновки податкового органу базуються
на тому, що товариство позивача
порушило приписи пунктів 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, статті 200 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження ПДВ
на суму 944 372,00 грн., в тому числі за
червень 2012 року на 175029,00 грн. та за
липень 2012 року на суму 769 343,00 грн..

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржене податкове
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що операції з
придбання підприємством позивача у
ТзОВ ,,Західнобудпостач" транспортних
засобів мали реальний характер а тому
позивач правомірно відніс до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
вказаних господарських операціях.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, ч. 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (ПК) України
визначено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності
(пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування
податкового кредиту обумовлюється
наявністю факту придбання платником
податку товарів, робіт, послуг,
основних фондів, нематеріальних
активів, в ціні яких платником
податку-покупцем сплачений
(нарахований) податок на додану
вартість, та їх використання у власній
господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту. Визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником податку на додану
вартість є подальше використання таких
товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника податку.

З матеріалів справи, апеляційний суд
вбачає, що 27 червня 2012 року ТзОВ
,,Трансмонолітавто" уклало з ТзОВ
,,Західнобудпостач" ряд правочинів,
згідно яких підприємство позивача
придбало у вказаного контрагента
шістнадцять автомобілів марки
MERCEDES-BENZ3241В та один автомобіль марки
PEUGEOT PARTNER на загальну суму 5666232,06 грн., в
тому числі ПДВ в сумі 944 372,01 грн.. Оплата
за транспортні засоби проведена
підприємством в повному обсязі, що не
заперечується ДПІ та підтверджується
актом звірки взаєморозрахунків за
період з 26.06.2013 року по 31.07.2013 року.

На підставі виписаних ТзОВ
,,Західнобудпостач" податкових
накладних за № № 24 - 40 від 27.06.2012 року
підприємство позивача віднесло до
складу податкового кредиту за червень
2012 року суму ПДВ в розмірі 175029,00 грн. та
за липень 2012 року ПДВ в сумі 769343,00 грн..

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що факт належності ТзОВ
,,Західнобудпостач" реалізованих
позивачу вантажних автомобілів
підтверджується свідоцтвами про
реєстрацію цих транспортних засобів,
виданими ВРЕР-1 УДАІ в м.Києві. На
підставі виданих компетентними
органами довідок-рахунків зазначені
транспортні засоби зареєстровані у
встановленому законодавством порядку
у ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Львова за
ТзОВ ,,Трансмонолітавто", про що видано
свідоцтва про реєстрацію транспортних
засобів.

На підставі викладеного апеляційний
суд визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
реального характеру господарських
операцій між підприємством позивача та
ТзОВ ,,Західнобудпостач" з придбання
транспортних засобів та використання
їх у власній господарській діяльності,
оскільки вони підтверджені належними
та допустимими доказами, первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку.

Таким чином, позивач на законних
підставах відніс до складу податкового
кредиту за червень та липень 2012 року
ПДВ на загальну суму 944 372,00 грн., а тому
оскаржене податкове
повідомлення-рішення є протиправним.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами податкового
органу про відсутність у більшості
податкових накладних коду УКТ ЗЕД
товару (транспортних засобів),
обов'язковість якого передбачена
підпунктом ,,і" пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України.

Однак, на думку апеляційного суду, таке
порушення не є суттєвим, оскільки у
трьох податкових накладних (а.с. 43,44,45)
зазначений один і той же код УКТ ЗЕД
автомобілів MERCEDES-BENZ 3241В - , а решта
13-ть автомобілів, в податкових
накладних на які не вказані коди УКТ
ЗЕД, тієї ж марки.

За таких обставин апеляційний суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, оскільки наведені
обставини спростовують доводи
апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року у справі № 813/1003/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 05
травня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк