Справа № 814/2774/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р. Справа № 814/2774/13-а

Категорія: 10.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Виконавчої дирекції
Миколаївського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Миколаївського обласного управління
до Виконавчої дирекції Миколаївського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення від
05.03.13 року № 110, -

встановиЛА:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Миколаївського
обласного управління звернулося до
суду з позовом до Виконавчої дирекції
Миколаївського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення від 05.03.13 року № 110.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 30 вересня 2013 року позов
задовольнив в повному обсязі.

Визнав протиправним та скасував
рішення виконавчої дирекції
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності №110
від 05 березня 2013 року, в частині
повернення неправомірно використаних
коштів в сумі 549 657,13 грн. та штрафу за
порушення порядку використання
страхових коштів в сумі 274 828,57 грн.

Виконавча дирекція Миколаївського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги виконавча дирекція
Миколаївського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Миколаївське обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України" взятий
на облік як страхувальник (платник)
внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

11-15.02.13 відповідачем проведено
перевірку порядку фінансування,
використання та повернення коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності у
позивача за період з 01.01.12 по 31.12.12.

15.02.13 за результатами перевірки
відповідачем складено акт, в якому,
крім іншого вказано, що кошти в сумі 550
592,05 грн. використані з порушенням норм
діючого законодавства, а саме ч.2 ст.21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" від 18.01.01 №2240-ІІІ (далі
Закон №2240), в т.ч. 550 124,59грн. - кошти
Фонду, які перераховувались з окремого
рахунку на поточний рахунок установи.

05.03.13 на підставі даного акту
відповідачем було прийняте рішення про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності №110,
яким позивача зобов'язано повернути
Фонду неправомірно використані коштів
в сумі 550 124,59грн., в т.ч. 467,46грн.
виплачені в наслідок порушень при
нарахуванні виплат по листках
непрацездатності, та застосовано
фінансові санкції (штраф) у загальній
сумі 275 062,30грн., в т.ч. штраф на суму
коштів виплачених внаслідок порушень
при нарахуванні виплат по листках
непрацездатності 233,73грн.

Позивач, в уточненнях до позову визнав
порушення в частині 467,46грн., які
виплачені в наслідок порушень при
нарахуванні виплат по листках
непрацездатності та нарахованого на цю
суму штрафу в розмірі 233,73грн., та
самостійно сплатив вказані кошти
відповідачу.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону №2240 -
страхувальник-роботодавець відкриває
окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України. Страхові кошти,
зараховані на окремий поточний рахунок
у банку або на окремий рахунок в органі,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів (далі -
окремий рахунок), можуть бути
використані страхувальником виключно
на надання матеріального забезпечення
та соціальних послуг застрахованим
особам.

Частиною 1 ст.30 Закону №2240 -
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

Перевіркою встановлено, та не
заперечується позивачем, що позивач
виплачував застрахованим особам
допомогу по тимчасовій втраті
працездатності (по лікарняним листкам)
з власних коштів, а отримані на окремий
рахунок кошти Фонду, згідно звітів
Ф4-ФСС за 2012 рік в сумі 550 124,59грн.
спрямовував на покриття своїх витрат,
перерахувавши на власний поточний
рахунок.

Відповідач вважає, що оскільки позивач
не виплачував кошти фонду
застрахованим особам, це є порушення ч.2
ст.21 Закону №2240, та ці кошти підлягають
поверненню.

Позивач зазначає, що був змушений
виплачувати застрахованим особам
допомогу з власних коштів, через
затримку з боку відповідача по
перерахуванню коштів на допомогу
застрахованим особам. Суми, які були
виплачені позивачем застрахованим
особам не відрізнялися від сум
отриманих від відповідача.

За таких обставин, оскільки позивач,
зважаючи на затримки у виплаті
матеріального забезпечення
застрахованим особам з боку
відповідача, власними коштами
виплатило застрахованим особам
грошові кошти в сумі відповідній сумі
страхових коштів, отриманим від Фонду,
та після їх надходження з Фонду
зарахувало їх зі спеціального рахунку
на поточний рахунок, то цей факт не
свідчить про порушення порядку
використання даних коштів, оскільки
дані кошти були використані саме на
цілі пов'язані з наданням
матеріального забезпечення
застрахованим особам.

Аналогічна правова позиція вказана в
ухвалі Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.13 року
по справі №2а-2456/12/1470.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги є обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції
Миколаївського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, -
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії -
Миколаївського обласного управління
до Виконавчої дирекції Миколаївського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення від
05.03.13 року № 110, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан