Справа № 259/2476/14-а
Суддя: Ларіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 259/2476/14-а
Провадження № 2-а/259/112/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі головуючого - судді Ларіної
О.В., розглянувши у місті Донецьку у
порядку письмового провадження
адміністративну справу ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання неправомірною відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Куйбишевському районі м. Донецька та
отримує пенсію, згідно з Законом
України "Про державну службу" з 04.07.2008
року.

13.03.2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії по заробітку з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб та індексації заробітної плати,
тобто при перерахунку пенсії включити
до складу заробітної плати матеріальну
допомогу на оздоровлення та індексацію
заробітної плати відповідно до довідки
про складові заробітної плати ( за
останні 24 календарних місяця або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 28.02.2014 року за вих.
№ 4894/10/05-66-05-012.

Рішенням № 39 від 19.03.2014 року відповідач
відмовив у перерахунку пенсії.

Позивач вважає, що їй, як державному
службовцеві, повинна бути перерахована
пенсія з урахуванням отриманої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб та індексації заробітної плати,
оскільки з цих виплат було сплачено
страхові внески.

Просила суд визнати противоправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м.
Донецька щодо відмови у включенні в
розрахунок моєї пенсії за роботу на
державній службі індексацію
заробітної плати та матеріальної
допомоги. Зобов'язати провести
перерахунок та виплату пенсії, як
державному службовцю з урахуванням
фактично отриманих додаткових виплат,
з яких були сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а саме індексацію
заробітної плати та матеріальної
допомоги з 04.07.2008 р.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась про час та дату розгляду
справи була повідомлена належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача в своїх
запереченнях позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в їх задоволенні, та
вважає, що їх дії правомірні, оскільки
матеріальна допомога на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб, а також індексація заробітної
плати носять нерегулярний, а
одноразовий характер та не є складовою
заробітної плати, а сам факт утримання
із суми допомоги збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування не є
підставою для включення її до складу
заробітної плати державного службовця
та нарахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця. Також
просив розглянути справу без його
участі.

Відповідно з ч. 4 ст. 122 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку в УПФУ в Куйбишевському
районі м. Донецька і з 04.07.2008 року
отримує пенсію на підставі ст. 37 Закону
України "Про державну службу", що не
заперечувалось представником
відповідача.

13.03.2014 року позивач звернулась до
Управління пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька з
проханням перерахувати їй пенсію,
виходячи із розміру суми заробітної
плати з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових потреб та
щомісячної індексації заробітної
плати, з якої має призначатися
перерахування пенсії, зазначених у
довідки про складові заробітної плати (
за останні 24 календарних місяця або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 28.02.2014 року за вих.
№ 4894/10/05-66-05-012.

З сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових потреб було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтею 37 Закону України "Про державну
службу" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 % від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону
України "Про оплату праці" встановлено,
що заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу" від 16.12.1993
р., № 3723-ХІІ, передбачено, що заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №
1788-XII врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97
ВР "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги позивача, щодо
зобов'язання перерахувати їй пенсію, як
державному службовцю з моменту її
призначення, тобто з 04.07.2008 року, з
урахуванням при розрахунку розміру
пенсії фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб, суд враховує вимоги ст. 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку.

Перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною 1
статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3
статті 42 та частиною 5 статті 48 цього
Закону, провадиться в такі строки, у
разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, із першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа.

Оскільки, судом встановлено, що позивач
із заявою про перерахунок пенсії до
відповідача звернулась 13.03.2014 р., то
здійснення відповідачем перерахунку
пенсії повинно було бути здійснено з
01.03.2014 року.

Ухвалою Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 18.04.2014 року
адміністративний позов з 04.07.2008 року по
01.09.2013 рік включно, залишено без
розгляду на підставі ч. 1, 2 ст. 99, ст. 100
КАС України.

Під час вирішення спорів щодо
здійснення перерахунку пенсії строки
звернення до суду визначаються за
правилами статті 99 КАС України.

Приписи статті 87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення та статті 46
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", якими встановлено строки
виплати нарахованих, але не отриманих
сум пенсій за минулий час, не
поширюються на ці правовідносини, а
тому не можуть застосовуватися судами
під час розгляду зазначених спорів.

В даному випадку позивач дізналась або
повинна була дізнатися про порушення
свого права з дати отримання пенсії
державного службовця у розмірі
меншому, ніж визначено законом (тобто з
04.07.2008 року).

Таким чином, позивач, звернулась до
суду з позовом про стягнення
недоотриманої суми пенсійних виплат,
пропустила строк звернення до суду
щодо позовних вимог за період з 04.07.2008
року по 01.09.2013 рік включно.

Клопотання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду позивач не
заявила.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

Оцінивши за правилами, встановленими
ст. 86 КАС України, наявні у матеріалах
справи докази, суд приходить до
висновку, що дії, вчинені відповідачем
є неправомірними, суперечать
вищезазначеним принципам, що свідчить
про наявність порушень прав, свобод, та
інтересів позивача з боку відповідача,
а тому позов в частині визнання дій
відповідача щодо перерахунку пенсії,
за зобов'язання відповідача здійснити
виплату різниці недоплаченої суми
пенсії підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У відповідності до п. 18 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів «Про державне мито»
від 21.01.1993 року №7-93, позивач, як інвалід
2 групи звільнений від сплати
державного мита.

Таким чином, судові витрати підлягають
віднесенню за рахунок Державного
бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 70, 71, 160-163, 167, 183-2 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання неправомірною відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька щодо
відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових потреб, індексації
заробітної плати, з яких сплачено
страхові внески.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька від
19.03.2014 року № 39 про відмову ОСОБА_1 в
перерахунку пенсії по заробітку з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м. Донецька провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1, як державному
службовцю з урахуванням при розрахунку
розміру пенсії фактично отриманих сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб, індексації заробітної плати, з
яких сплачено страхові внески, з 01.09.2013
року.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання постанови.

Постанова суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набуває чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна