Справа № 2а-1970/4238/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
Справа № 39778/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

представника відповідача
Скакун Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Тернопільського обласного
центру зайнятості на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Тернопільського обласного центру
зайнятості про зобов'язання виплатити
грошову допомогу при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Тернопільського обласного центру
зайнятості в якому просила зобов'язати
відповідача виплатити грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до
останньої займаної посади перед
звільненням в сумі 10 830, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що при звільненні відповідач,
у порушення вимог ст. 37 Закону України
«Про державну службу», не виплатив
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
окладів.

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2012 року позов задоволено.
Зобов'язано Тернопільський обласний
центр зайнятості нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу при
виході на пенсію в розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу» з
врахуванням раніше виплачених сум та
утриманням всіх передбачених чинним
законодавством податків і зборів.

Постанова мотивована тим, що виплата
грошової допомоги відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу»
передбачає дві підстави, а саме вихід
на пенсію та стаж державної служби не
менше 10 років, будь-яких інших
додаткових умов для отримання такої
грошової допомоги законодавством не
встановлено, тому відповідач не
правомірно відмовив позивачу у її
виплаті.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив Тернопільський обласний
центр зайнятості, вважає, що постанова
прийнята при неповному з'ясуванні
судом обставин, що мають значення для
справи, з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працювала в Тернопільському
обласному центрі зайнятості, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с.4-6).

Відповідно до наказу Тернопільського
обласного центру зайнятості від 23.09.2011
року № 194-к звільнено ОСОБА_2 з 23.09.2011
року з посади головного бухгалтера
Козівського районного центру
зайнятості із займаної посади в зв'язку
із скороченням чисельності
працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП
України(а.с.10).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» при виході на пенсію
позивач повинна була отримати грошову
допомогу у розмірі 10 посадових окладів,
однак Тернопільським обласним центром
зайнятості зазначену допомогу не було
виплачено.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови у виплаті
такої грошової допомоги, виходячи з
наступного.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» встановлено, що державна
служба в Україні - це професійна
діяльність осіб, які займають посади в
державних органах та їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів. Ці
особи є державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.

Виходячи зі змісту статті 30 Закону
України «Про державну службу»
підставами для припинення державної
служби є, зокрема, загальні підстави,
передбачені Кодексом законів про працю
України.

Відповідно до статті 36 Кодексу законів
про працю України підставами
припинення трудового договору,
зокрема, є розірвання трудового
договору з ініціативи працівника
(статті 38, 39), з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно статті 40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема, у разі
виявленої невiдповiдностi працiвника
займанiй посадi або виконуванiй роботi
внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або
стану здоров'я, якi перешкоджають
продовженню даної роботи.

На момент звільнення позивач досягла
віку 54 років.

З довідки Козівського районного центру
зайнятості від 26.12.2011 №01/700 вбачається,
що посадовий оклад ОСОБА_2 складав 1083, 00
грн.(а.с. 8), стаж державної служби
позивача підтверджується трудовою
книжкою ОСОБА_2, копія якої є в
матеріалах справи (а.с.4-6).

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону
України «Про державну службу»
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Отже, умовами виплати грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів є наявність у особи
статусу державного службовця, факт
виходу на пенсію та наявність стажу
державної служби не менше 10 років.

Позивачу призначена пенсія відповідно
до Закону України «Про державну
службу» та ст. 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні»

Відповідно до пункту 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
при припиненні трудового договору
вихідна допомога виплачується у
випадках і розмірі, передбачених як
статтею 44 КЗпП, так і іншими нормами
законодавства. Так, зокрема, при
звільненні державного службовця у
зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на державній службі
вихідна допомога виплачується йому не
за статтею 44 КЗпП, а згідно зі статтею 37
Закону України «Про державну службу».

У відповідності до ч. 2 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Статтею 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» передбачено, що особам перед
пенсійного віку, трудовий договір з
яким було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в зв'язку зі змінами в організаціях
виробництва і праці, в тому числі
ліквідацією, реорганізацією,
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників, а
також виявленню невідповідності
працівниками займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
роки до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають необхідний
загальний трудовий стаж, у тому числі
на пільгових умовах.

Тобто, цією нормою Закону встановлена
додаткова соціальна гарантія з боку
держави для певної категорії громадян,
а саме право на достроковий вихід на
пенсію за півтора року до
встановленого законодавством строку
за певних умов. Використання особою
такої додаткової гарантії не може бути
підставою для позбавлення особи інших
належних їй соціальних гарантій,
встановлених іншими законами. У даному
випадку право на встановлену статтею 37
Закону України «Про державну службу»
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів передбачено у разі
виходу такої особи на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років, в тому числі й
дострокову.

Крім того, Конституційний Суд України
рішенням у справі за конституційним
зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положення
частини тринадцятої статті 37 Закону
України «Про державну службу» в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» від 26
листопада 2013 року № 11-рп/2013(справа №
1-14/2013) роз'яснив що у разі дострокового
виходу на пенсію державного службовця
з посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 150 Конституції
України рішення ухвалені
Конституційним Судом України, є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині зобов'язання виплатити грошову
допомогу у розмірі 10 місячних окладів
посадових окладів відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 211, 212, 254 КАС
України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського
обласного центру зайнятості залишити
без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2012
року по справі №2а-1970/4238/11 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін