Справа № 826/3548/14
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2014 року м. Київ
№ 826/3548/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грос Грейн»
до Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 21 жовтня 2013
Суддя
В порядку письмового провадження
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось ТОВ «Грос Грейн» з
позовом до ДПІ у Голосіївському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому
просило визнати протиправним та
повідомлення-рішення відповідача від 21
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що висновки акту перевірки,
на підставі яких було прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення не відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
чинного законодавства, і тому позивач
вважає прийняте рішення протиправним
та таким, що підлягає скасуванню.
У ході судового розгляду справи,
представник позивача позов підтримав
та просив задовольнити його повністю.
В наданих суду запереченнях
представник відповідача вказав, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
податковим органом відповідно до вимог
чинного законодавства, посилаючись на
обставини, викладені в акті перевірки
та запереченнях проти
адміністративного позову.
Між тим, у судове засідання, призначене
на 15 квітня 2014 року, представник
відповідача не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Також, 15 квітня 2014 року до суду надійшла
заява позивача про те, що він не
заперечує щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч. 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на зазначене та відсутність
необхідності заслухати свідка чи
експерта, з урахуванням вимог статті 128
КАС України, суд прийшов до висновку
про розгляд справи у письмовому
провадженні на підставі наявних
матеріалів справи.
Розглянувши адміністративний позов та
додані до нього матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
фактичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -
12 вересня 2013 року співробітниками ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань правильності
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ПП «Гамма Плюс», ТОВ
«Бусал» та ПП «Далмата ЛТД» за період з
01 вересня 2012 року по 31 вересня 2012 року.
За наслідком проведення зазначеної
перевірки, відповідачем було складено
акт № 192/1-22-20-37165814 від 13 вересня 2013 року,
яким встановлено порушення ТОВ «Грос
Грейн» п. 185.1 статті 185, п. 188.1 статті 188,
пп. «а» п. 198.1, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого
підприємством було занижено суму
податку на додану вартість за вересень
2012 року на загальну суму 1 131 485, 97 грн.
На підставі таких висновків акту
перевірки, 21 жовтня 2013 року
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
встановлено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 1 697 228, 96 грн., з яких 1
131 485, 97 грн. основний платіж, а 565 742, 99
грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Як зазначає позивач в
адміністративному позові, зазначене
податкове повідомлення-рішення було
оскаржено ним в адміністративному
порядку до Міністерства доходів і
зборів України, однак рішенням
останнього скаргу ТОВ «Грос Грейн»
було залишено без задоволення, а
Не погоджуючись з таким податковим
повідомленням-рішенням відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, в
періоді, що перевірявся податковим
органом, позивач (Покупець) мав
господарські взаємовідносини з ПП
«Далмата ЛТД» (Постачальник), що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями договорів № ГГ-01/822 від 13
вересня 2012 року, № ГГ-01/822 від 13 вересня
2012 року, № ГГ-01/819 від 11 вересня 2012 року,
№ ГГ-01/816 від 10 вересня 2012 року, № ГГ-01/814
від 09 вересня 2012 року, № ГГ-01/802 від 04
вересня 2012 року, № ГГ-01/799 від 01 вересня
2012 року, відповідно до умов яких
Постачальник зобов'язувався передати,
а Покупець прийняти та оплатити олію
Аналогічні за змістом договори, за
виключенням умови про кількість
поставленого товару, були укладені
позивачем з ТОВ «Бусал» (№ ГГ-01/837 від 21
вересня 2012 року) та ПП «Гамма-Плюс» (№
ГГ-01/811 від 06 вересня 2012 року, № ГГ-01/813
від 08 вересня 2012 року, № ГГ-01/823 від 13
вересня 2012 року, № ГГ-01/826 від 16 вересня
2012 року, № ГГ-01/834 від 17 вересня 2012 року,
№ ГГ-01/840 від 24 вересня 2012 року, № ГГ-01/845
від 28 вересня 2012 року).
Сплачені за вказаними зобов'язаннями
кошти були включені позивачем до сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість звітних періодів, що
перевірялись податковим органом.
Як було зазначено позивачем в
адміністративному позові, з метою
транспортування та зберігання для
подальшої реалізації поставленого за
вказаними договорами товару, ним було
«Термінал-Укрхарчозбутсировина» на
умовах договору транспортного
експедирування та митно-брокерського
обслуговування від 14 жовтня 2011 року, п.
1.2 якого, зокрема, передбачений
обов'язок останнього надати для
одночасного зберігання 3 000, 00 тонн
вантажу позивача резервуари, технічно
придатні для прийому, відвантаження та
зберігання соняшникової олії 1 сорту.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
Відповідно до п. 198.1 статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Пункт 198.3 статті 198 ПК України
встановлює, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п. 198.2 статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
Згідно з п. 201.1 статті 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дата виписування
податкової накладної; в) повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
Таким чином, єдиною підставою
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту мають бути
належним чином складені та підписані
повноважними особами первинні
документи в розумінні наведених норм
При вирішенні даної справи, суд
враховує також правову позицію Вищого
адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.
Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
З метою підтвердження реальності
господарських операцій, що мали місце з
його контрагентами, позивачем було
надано суду копії відповідних
первинних документів, а саме:
договорів, видаткових та податкових
накладних, актів здачі-прийняття
виконаних робіт (щодо підтвердження
товарно-транспортних накладних,
реєстрів приймання на зберігання,
актів звірки поставок і відвантажень
олії соняшникової, банківських довідок
на підтвердження здійснення переказу
Між тим, суд зазначає, що окремі з
наданих документів не відповідають
вказаним вище вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, зокрема:
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт, акти звірки
поставок і відвантажень олії
соняшникової не містять відомостей про
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції.
Також, згідно із Правилами перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року № 363, до
товарно-транспортних документів
належить товарно-транспортна накладна
- єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
Відповідно до п. 11.5 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, товарно-транспортну накладну
на перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
Перший екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику (п. 11.7 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Таким чином, саме товарно-транспортні
накладні є належними доказами факту
відвантаження, перевезення, прийняття,
обліку товарно-матеріальних цінностей.
Товарно-транспортна накладна є
первинним транспортним документом, на
підставі якого здійснюється
оприбуткування, оперативний та
бухгалтерський облік товару. У свою
чергу, на підставі даних
бухгалтерського обліку ведеться
податкова звітність, визначаються
об'єкти оподаткування.
Між тим, з матеріалів справи вбачається
невідповідність кількості
поставленого товару згідно наданих
суду товарно-транспортних накладних
кількості, що зафіксована в інших
первинних документах, зокрема в
видаткових накладних та актах звірки
поставок і відвантажень олії
Так, згідно видаткових накладних та
акту звірки поставок і відвантажень
олії соняшникової від 30 вересня 2012
року, в період з 01 вересня 2012 року по 30
вересня 2012 року ПП «Гамма-Плюс»
поставило на користь позивача 395, 560
тонн соняшникової олії. Проте в
товарно-транспортних накладних
зазначена поставка лише 217, 560 тонн
Також, згідно видаткових накладних та
акту звірки поставок і відвантажень
олії соняшникової від 30 вересня 2012 року
в період з 01 вересня 2012 року по 30
вересня 2012 року ПП «Далмата ЛТД»
поставило на користь позивача 231, 720
тонн соняшникової олії. Проте в
товарно-транспортних накладних
зазначена поставка лише 34, 060 тонн
Водночас, товарно-транспортних
накладних по взаємовідносинах з ТОВ
«Бусал» позивачем до матеріалів справи
Таким чином, суд констатує відсутність
належного документального
підтвердження, а, як наслідок, і
реального характеру виконання
зазначених господарських зобов'язань
між позивачем та його контрагентами.
Водночас, з урахуванням наведених
положень законодавства, суд зазначає
про те, що за відсутності факту
придбання послуг або в разі якщо
придбані послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість, навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
Враховуючи зазначене, обґрунтованими є
висновки викладені відповідачем в акті
перевірки ТОВ «Грос Грейн» №
192/1-22-20-37165814 від 13 вересня 2013 року про
порушення позивачем вимог податкового
А як наслідок, правомірним та таким, що
не підлягає скасуванню, є оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
відповідача, що ґрунтується на
зазначених висновках акту перевірки.
Відповідно до статті 161 КАС України, під
час прийняття постанови суд вирішує
наступні питання, зокрема:
1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.
Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів та
висновків експертів.
Згідно положень статті 86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України,
матеріалів справи, суд приходить до
висновку про те, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України
суд, -
В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грос Грейн» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 21
Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254
КАС України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови за
правилами, встановленими статтями 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
П.В. Вовк