Справа № 2а-1670/6230/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/800/10257/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«АвтоКРАЗ» на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 12
листопада 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області (далі - Управління) до
публічного акціонерного товариства
«АвтоКРАЗ» (далі - ПАТ «АвтоКРАЗ») про
відшкодування переплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року Управління
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з ПАТ «АвтоКРАЗ»
заборгованість в сумі 967 грн 36 коп. для
відшкодування переплати пенсії, яка
виникла у зв'язку із видачею
відповідачем недостовірної довідки
про заробітну плату для призначення
пенсії за віком ОСОБА_2

Позов обґрунтовано тим, що ПАТ
«АвтоКРАЗ» видало своєму колишньому
працівнику ОСОБА_2 довідку №5024 від 1
квітня 2004 року про заробітну плату (з 1993
року по 1997 рік) для обчислення пенсії за
віком. 21 березня 2012 року, в результаті
проведеної інвентаризації пенсійних
справ, позивачем було встановлено
розбіжності між сумами, які були
зазначені в довідці №5024 від 1 квітня 2004
року та сумами заробітної плати, які
фактично повинні враховуватися для
призначення пенсії (в первинній
довідці суми зарплати були завищені). У
зв'язку з цим, виникла переплата пенсії
ОСОБА_2 в сумі 967 грн 36 коп., яку
відповідач відповідно до частини 2
статті 101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зобов'язаний
відшкодувати.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ
«АвтоКРАЗ» на користь Управління кошти
в розмірі 967 грн 36 коп.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управлінням на підставі частини 2
статті 101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пред'явлено позов про
стягнення з підприємства боргу, що
виник внаслідок переплати пенсії у
зв'язку з видачею відповідачем своєму
колишньому працівнику довідки з
недостовірними даними про заробітну
плату.

Відповідно до частини 2 статті 101
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» підприємства та
організації несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам або державі внаслідок
несвоєчасного оформлення або подання
пенсійних документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Частиною 1 статті 103 вказаного
Закону передбачено, що суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

З наведеного вбачається, що для
органу Пенсійного фонду спірна сума
коштів по відношенню до пенсіонера є
надміру виплачена пенсія, а щодо
підприємства - матеріальна шкода.

Згідно з частиною першою статті 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV,
який набрав чинності з 1 січня 2004 року,
суми пенсії, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Однак в силу пункту 1 частини першої
статті 1215 Цивільного кодексу України,
який набрав чинності 1 січня 2004 року, не
підлягає поверненню, зокрема пенсія,
якщо її виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача.

Таким чином, за змістом наведених норм
права переплачена сума пенсії може
бути стягнута в судовому порядку саме з
пенсіонера у випадку зловживань з його
боку, якщо він відмовляється повернути
її добровільно, оскільки орган
Пенсійного фонду не може прийняти
рішення про стягнення таких коштів з
підприємства, з яким не перебувало в
безпосередніх правовідносинах з
приводу нарахування і виплати пенсії
його колишньому працівнику.

Згідно з частиною третьою статті 6,
пунктом 5 частини другої статті 17 і
пунктом 5 частини четвертої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Виходячи з цього, орган Пенсійного
фонду може звернутися в суд з позовом
про стягнення надміру виплаченої суми
пенсії і спір матиме:

публічно-правовий характер, що
вирішується адміністративним судом,
якщо позов пред'явлено до пенсіонера;

цивільно-правовий характер, якщо позов
на підставі частини другої статті 101
Закону України Про пенсійне
забезпечення» пред'явлено до
підприємства, що видало недостовірні
документи, який має розглядатися в
порядку іншого судочинства (цивільного
або господарського в залежності від
правового статусу відповідача -
фізичної чи юридичної особи).

Оскільки справу за позовними вимогами
органу Пенсійного фонду до
підприємства суди першої та
апеляційної інстанцій помилково
вирішили за нормами Кодексу
адміністративного судочинства
України, то прийняті ними судові
рішення не можна визнати законними.

Згідно з частиною 1 статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтями 155 і 157
цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо провадження у
справі закривається з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
цієї статті, суд повинен роз'яснити
позивачеві, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню,
а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 157, 221, 228, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «АвтоКРАЗ»
задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2013 року скасувати.

Провадження у даній справі відкрите в
порядку адміністративного судочинства
закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення
до суду в порядку господарського
судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

ОСОБА_1