Справа № 2а-0770/2217/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа №
54995/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Ліуш Б.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012р. в
адміністративній справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ужгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
обл. про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень про збільшення суми
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість, податку на доходи
фізичних осіб та про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.07.2011р. позивач Фізична
особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_3
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив визнати
нечинними та скасувати винесені
Ужгородською міжрайонною державною
податковою інспекцією /МДПІ/ у
Закарпатській обл. наступні податкові
повідомлення-рішення:

№ 15/17-2 про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 195972 грн.
61 коп., в тому числі 195972 грн. 61 коп. за
основним платежем;

№ 16/17-2 про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість /ПДВ/ на загальну суму 282105 грн.
42 коп., в тому числі 225684 грн. 34 коп. за
основним платежем та 56421 грн. 08 коп. за
штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 17/17-2 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
законодавства про патентування деяких
видів підприємницької діяльності в
розмірі 640 грн.;

№ 18/17-2 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
порядку проведення розрахункових
операцій за товари (послуги) в розмірі 01
грн. (а.с.3-6).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.133-138).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ФОП ОСОБА_3, який покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким заявлений позов
задоволити (а.с.141-143).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що апелянт
як суб'єкт господарювання не
здійснював зовнішньоекономічної
діяльності, оскільки він не проводив
акредитацію в митних органах, ввезені
товари на території України не
реалізовував. У дійсності ввезення
товарів позивач проводив як фізична
особа, що стверджується оформленими
митними деклараціями; також будь-яких
доказів стосовно подальшої реалізації
товарів відповідачем не надано.

Судом всупереч чинному законодавству
не розмежовано поняття фізичної
особи-підприємця та громадянина згідно
вимог Цивільного кодексу України як
учасників цивільно-правових відносин,
не досліджено обставин реалізації
товарів в м.Харкові.

За таких обставин вважає, що у діях
апелянта є відсутніми ознаки порушення
податкового законодавства, через що
підстави для нарахування і сплати
податкових зобов'язань не виникали, а
тому висновки податкового органу слід
вважати суперечливими та однобічними.

У зв'язку із реорганізацією
Ужгородської МДПІ в Ужгородську
об'єднану державну податкову інспекцію
/ОДПІ/ Головного управління Міндоходів
у Закарпатській обл., судом апеляційної
інстанції в порядку ст.55 КАС України
допущено заміну відповідача його
правонаступником - Ужгородською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській обл.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
протягом 31.01.2011р.-11.02.2011р. ревізорами
Ужгородської МДПІ проведено планову
документальну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2008р. по
31.12.2010р., за результатами якої складено
Акт перевірки № 75/17-2/НОМЕР_1 від 18.02.2011р.
(а.с.12-27).

Перевіркою встановлено:

* порушення вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.3.1 ст.3,
п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.п.9.3, 9.4, 9.5, 9.6 ст.9
Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997р.
«Про податок на додану вартість», що
призвело до заниження суми ПДВ на 225684
грн. 34 коп.;

* порушення вимог ст.13 Декрету КМ
України № 13-92 від 26.12.1992р. «Про
прибутковий податок з громадян» в
частині неналежного ведення обліку
доходів та витрат, внаслідок чого
донараховано до сплати податку з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в
загальній сумі 195972 грн. 61 коп. за 2010 рік;

* порушення п.6 ст.128 Господарського
кодексу /ГК/ України, які полягають в
неподанні декларації на доходи за
періоди: І-ІІІ квартали 2008 року, І-ІІІ
квартали 2009 роки, І-IV квартали 2010 роки;

* порушення ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в частині проведення
розрахункових операцій без
застосування реєстратора
розрахункових операцій /РРО/ на
загальну суму 1741978 грн. 74 коп.;

* порушення п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 ст.3 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», у
результаті чого донараховано суму в
розмірі 320 грн. за торговий патент.

На підставі вказаного Акта перевірки
податковим органом прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

№ 15/17-2 від 09.03.2011р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
195972 грн. 61 коп., в тому числі 195972 грн. 61
коп. за основним платежем;

№ 16/17-2 від 09.03.2011р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 282105 грн. 42 коп., в тому
числі 225684 грн. 34 коп. за основним
платежем та 56421 грн. 08 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями;

№ 17/17-2 від 09.03.2011р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення законодавства про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності в розмірі
640 грн.;

№ 18/17-2 від 09.03.2011р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення порядку проведення
розрахункових операцій за товари
(послуги) в розмірі 01 грн. (а.с.3-6).

Спірні податкові повідомлення-рішення
оскаржувалися позивачем в
адміністративному порядку до
податкових органів вищих рівнів, в
результаті чого скарги позивача були
відхилені, а спірні податкові
повідомлення-рішення залишені без змін
(а.с.7-10).

Підставою для винесення вказаних
податкових повідомлень-рішень
слугували наступні обставини.

Проведеною перевіркою встановлено, що
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
зареєстрований у Великоберезнянській
райдержадміністрації Закарпатської
обл. 17.05.2005р. та отримав свідоцтво про
державну реєстрацію серії НОМЕР_2
(а.с.43).

Позивач перебуває на податковому
обліку з 20.05.2005р., місцезнаходження
позивача - АДРЕСА_1. Згідно з
реєстраційними даними видами
господарської діяльності ФОП ОСОБА_3
визначено роздрібну торгівлю з лотків
та на ринках (код КВЕД - 52.62).

На підставі даних АРМ «Митниця»
з'ясовано, що ФОП ОСОБА_3 (фактичний
покупець) за червень - грудень 2010 року
ввіз на митну територію України
непродовольчі товари на загальну суму
1860978 грн. 74 коп. (фактурна вартість)
згідно вантажно-митних декларацій від
16.06.2010р. № 300010204/10/168 (на 243793 грн. 92 коп.),
від 25.06.2010р. № 300010205/10/131 (на 123121 грн. 91
коп.), від 10.07.2010р. № 300010204/10/189 (на 139956 грн.
85 коп.), від 29.07.2010р. № 300010202/10/209 (на 139990
грн. 95 коп.), від 22.08.2010р. № 300010202/10/236 (на
205878 грн. 13 коп.), від 26.08.2010р. № 300010202/10/238
(на 234491 грн. 90 коп.), від 30.08.2010р. №
300010202/10/251 (на 422140 грн.), від 31.08.2010р. №
300010204/10/248 (на 221004 грн. 96 коп.), від 02.09.2010р.
№ 300010203/10/210 (на 130600 грн. 12 коп.).

Поряд з цим, ФОП ОСОБА_3 не був
зареєстрований платником ПДВ; позивач
в червні 2010 року досягнув обсягу
оподатковуваних операцій з поставки
товарів в розмірі 300000 грн. та не
зареєструвався платником вказаного
податку; за період з 26.07.2010р. по 02.09.2010р.
(згідно даних АРМ «Митниця») він ввіз на
митну територію України
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 1354106 грн. 06 коп.

ФОП ОСОБА_3 у письмовому поясненні від
21.09.2010р. зазначив, що фактично
підприємницькою діяльністю почав
займатися з червня 2010 року; основний
вид діяльності - роздрібна торгівля на
ринках непродовольчими товарами; в
подальшому придбані
товарно-матеріальні цінності були
реалізовані на території України
гуртовими партіями за готівку; на даний
час товари у залишку є відсутніми.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 займався
торгівельною діяльністю, а саме
імпортував непродовольчі товари з
подальшим продажем таких на митній
території України за готівку, в
установах банків ФОП ОСОБА_3
розрахункові рахунки не відкривалися;
позивач в 2008 році, в 2009 році, з січня 2010
року по квітень 2010 року та з серпня 2010
року по грудень 2010 року перебував на
загальній системі оподаткування.

На підставі заяви ФОП ОСОБА_3 від
17.05.2010р. на придбання патенту на умовах
фіксованої сплати податку, квитанції
про сплату фіксованого податку з
доходів фізичних осіб
Великоберезнянське відділення
Ужгородської МДПІ видало позивачу
патент серії НОМЕР_3 на здійснення
роздрібної торгівлі на ринках України
терміном дії з 17.05.2010р. по 31.07.2010р.

Окрім цього, перевіркою встановлено, що
ФОП ОСОБА_3 ввіз та реалізував
непродовольчі товари станом на 16.06.2010р.
на загальну суму 243793 грн. 92 коп., тобто
перевищив граничний рівень (119000 грн.)
валового доходу від самостійного
здійснення підприємницької діяльності
на умовах сплати фіксованого податку
шляхом придбання патенту, встановлений
ст.14 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян»; ФОП
ОСОБА_3 після перевищення граничного
рівня валового доходу у червні 2010 року
повинен був згідно ст.14 цього Декрету
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку, звітності,
відповідно до ст.3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» мав право
здійснювати реалізацію товарів за
готівкові кошти за наявності торгових
патентів, відповідно до п.1 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» зобов'язаний був
проводити розрахункові операції в
готівковій формі при продажу товарів у
сфері торгівлі через зареєстрований у
встановленому порядку РРО.

Окрім цього, ФОП ОСОБА_3 в порушення
вимог ст.13 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян» не
задекларував доходи, отримані за
реалізовані товари; валовий дохід ФОП
ОСОБА_3 від здійснення підприємницької
діяльності в 2010 році склав 1741978 грн. 74
коп. Оскільки для перевірки позивач не
представив документально підтверджені
витрати, тому перевіркою згідно
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю визначено
по встановленій нормі витрат для
торговельної діяльності (25% до суми
валового доходу) валові витрати у сумі
435494 грн. 68 коп. і відповідно до Декрету
КМ України «Про прибутковий податок з
громадян», Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» донараховано
позивачу 195972 грн. 61 коп. податку з
доходів фізичних осіб.

Також з 16.06.2010р. до 02.09.2010р. позивач без
придбання торгового патенту для
здійснення торгівельної діяльності
здійснював продаж товарів за готівкові
кошти, проводив розрахункові операції
без застосування РРО на загальну суму
1741978 грн. 74 коп.

ФОП ОСОБА_3 не надано відповідачу під
час проведення перевірки документи,
які підтверджують сплату ним у 2010 році
вартості торгових патентів, виданих
іншими державними податковими
інспекціями, за місцезнаходженням
пунктів продажу товарів на території
України.

Оцінюючи в сукупності наведені
обставини, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
операції з ввезення на митну територію
товарів та їх подальший продаж слід
вважати господарською діяльністю ФОП
ОСОБА_3, у вказаних правовідносинах
останній діяв як суб'єкт
господарювання, а не як фізична особа.

Твердження позивача про те, що вказаний
товар він ввозив та в подальшому
реалізовував лише як фізична особа, а
не як суб'єкт підприємницької
діяльності, спростовуються приписами
ч.1 ст.128 ГК України, відповідно до якої
громадянин визнається суб'єктом
господарювання у разі здійснення ним
підприємницької діяльності за умови
державної реєстрації його як
підприємця без статусу юридичної особи
відповідно до ст.58 цього Кодексу.

У відповідності до ст.42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Оскільки станом на 16.06.2010р. ФОП ОСОБА_3
ввіз та реалізував непродовольчі
товари на загальну суму 243793 грн. 92 коп.,
тобто перевищив граничний рівень
валового доходу від самостійного
здійснення підприємницької діяльності
на умовах сплати фіксованого податку
шляхом придбання патенту, встановлений
ст.14 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян».

Після перевищення граничного рівня
валового доходу у червні 2010 року ФОП
ОСОБА_3 повинен був перейти на загальну
систему оподаткування, обліку,
звітності, відповідно до ст.3 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» мав право
здійснювати реалізацію товарів за
готівкові кошти за наявності торгових
патентів. Згідно п.1 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» позивач зобов'язаний був
проводити розрахункові операції в
готівковій формі під час продажу
товарів у сфері торгівлі через
зареєстрований у встановленому
порядку РРО.

Разом з тим, вимоги наведених
законодавчих актів ФОП ОСОБА_3 не
дотримані.

Окрім цього, у порушення вимог ст.13
Декрету КМ України «Про прибутковий
податок з громадян» позивач не
задекларував доходи, отримані за
реалізовані товари. Валовий дохід ФОП
ОСОБА_3 від здійснення підприємницької
діяльності в 2010 році склав 1741978 грн. 74
коп. Оскільки для перевірки позивач не
надав документально підтверджені
витрати на закупівлю товарів, тому
відповідачем згідно Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю визначено норму витрат в
розмірі 25 відсотків (здійснення інших
видів діяльності, включаючи
торговельну).

За період з червня 2010 року по грудень 2010
року ФОП ОСОБА_3 проводив торгівельну
діяльність за готівкові кошти. Проте,
торговий патент підприємець за
відповідний період не придбавав, чим
порушив вимоги ст.3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

В частині доводів апелянта колегія
суддів враховує, що систематичне
ввезення товарів на митну територію
України на значну суму та їх подальша
реалізація вірно розцінена судом як
здійснення підприємницької
діяльності, при цьому впродовж
обревізованого періоду позивач був
зареєстрований у встановленому
порядку як суб'єкт господарювання та
перебував на податковому обліку.

Окрім цього, факти реалізації товарів
на митній території України
підтверджені самим позивачем, у
подальшому такі не спростовані, а
наявність ввезених товарів
документально не підтверджена.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
правомірність визначення ФОП ОСОБА_3
грошових зобов'язань з ПДВ, податку з
доходів фізичних осіб, а також
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення законодавства про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності та щодо
проведення розрахункових операцій за
товари (послуги).

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З урахуванням вищенаведеного та
обставин справи в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірних висновків
про безпідставність та
необґрунтованість заявлених позовних
вимог, через що заявлений позов не
підлягає до задоволення, з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012р. в
адміністративній справі № 2а-0770/2217/11
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька