Справа № 823/728/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
справа № 823/728/14

м. Черкаси

10 год. 26 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар - Шепель А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_17,
ОСОБА_3 - згідно договору від 31.03.2014р.,

представника відповідача відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції у Черкаській області Кужелєвої
Н.Ф. - за посадою,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Черкаського районного
управління юстиції у Черкаській
області про визнання частково
протиправним висновку та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, в якому просить визнати
частково протиправним висновок
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції у Черкаській області про
внесення змін до актового запису
цивільного стану від 13.03.2014р. в частині
відмови ОСОБА_1 в задоволенні його
заяви щодо виправлення національності
батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Гамбург, Германії з «українець» на
«німець», зобов'язати відповідача
внести зміни до актового запису № 1574
від 13.12.1951р. про народження батька
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Гамбург, Германії, вказати вірно його
національність «німець», замість
помилково зазначеної «українець», а
також зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції у
Черкаській області внести зміни до
актового запису № 19 від 03.03.1958р. про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Червона Слобода,
Черкаського районі Черкаської області,
вказавши національність «німець»,
замість «українець».

В судовому засіданні позивач та його
представники позовні вимоги
підтримали повністю, обґрунтовуючи їх
тим, що той факт, що баба позивача
ОСОБА_6 була німкенею, а батько позивача
ОСОБА_5 народився в м. Гамбург
(Німеччина), є достатніми підставами
для встановлення національної
приналежності позивача та внесення
змін до актового запису про народження.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечує, мотивуючи заперечення тим,
що національність батька ОСОБА_1
«німець» документально не
підтверджено; при реєстрації спірних
актових записів заявником був батько
позивача, який особисто зазначав свою
національність як «українець», та
ставив свій підпис в підтвердження
правильності поданих даних.

Заслухавши пояснення та доводи
учасників процесу, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції у
Черкаській області з заявою про
внесення змін до актового запису про
народження № 19 від 03.03.1958р., складеного
виконавчим комітетом
Червонослобідської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
на ОСОБА_1, а саме: доповнити по-батькові
дитини «ОСОБА_1», місце народження
дитини «Україна, Черкаська область,
Черкаський район, село Червона
Слобода», національність батька дитини
«українець» виправити на «німець». До
заяви позивачем було додано: витяг з
паспорта; свідоцтво про шлюб; свідоцтво
про народження батька; свідоцтво про
народження НОМЕР_1.

Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції у Черкаській області за
наслідками розгляду заяви ОСОБА_1
відповідно до Правил внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
№ 96/5 від 12.01.2011р., складено висновок про
внесення змін до актового запису
цивільного стану від 13.03.2014р., згідно
якого ухвалено:

вважати за можливе внести зміни до
актового запису про народження № 19 від
03.03.1958р., складеного виконавчим
комітетом Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області на ОСОБА_1, а саме:
доповнити по батькові дитини «ОСОБА_1»,
місце народження дитини «Україна,
Черкаська область, Черкаський район,
село Червона Слобода». Дані щодо
правильності написання по батькові та
місця народження дитини
підтверджується самим актовим записом
про народження, з якого вбачається ім'я
батька дитини «Василь», місце
проживання батьків дитини на момент
реєстрації її народження «Україна,
Черкаська область, Черкаський район,
село Червона Слобода», а також даними
паспорта заявника серії НОМЕР_2,
виданого Черкаським РВ УМВС України в
Черкаській області 01.04.2004р.;

в частині виправлення національності
батька дитини «українець» на «німець»
відмовлено. Відповідно до п. 2.15.9 Правил
внесення змін до актових записів
цивільного стану, їх поновлення та
анулювання, затверджених наказом
Міністерства юстиції України № 96/5 від
12.01.2011р., висновок про внесення змін до
актового запису цивільного стану
складається, якщо під час державної
реєстрації акту цивільного стану були
допущені помилки (перекручування,
пропуск відомостей, окремих слів або
граматичні помилки чи вказані
неправильні відомості). Документально
не було підтверджено, що у графі
національність батька дитини
«українець» вказано неправильні
відомості. Відповідно до «Постанови
про встановлення єдиної паспортної
системи по Союзу РСР та обов'язкової
прописки паспортів» № 1917 від 27.12.1932р.,
прийнятої Центральним виконавчим
комітетом Ради народних комісарів,
зазначення національності у паспорті
було обов'язковим. Пізніше, по
досягненні 16-річного віку громадянин,
отримуючи паспорт, обирав
національність батька або матері.
Запис про національність у паспорті
здійснювався відповідно до
національності батьків. У разі, якщо
батьки належали до різних
національностей, то при отриманні
паспорта національність записувалась
по національності батька або матері, в
залежності від бажання отримувача
паспорта. У подальшому запис про
національність зміні не підлягав.
Правильність написання національності
батька дитини «українець»
підтверджується актовим записом про
шлюб батьків заявника № 30 від 02.11.1951р.,
складеним виконавчим комітетом
Червонослобідської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
на ОСОБА_5 та ОСОБА_7, з якого вбачається
національність нареченого
«українець»; актовим записом про
народження брата заявника № 25 від
11.07.1952р., складеним виконавчим
комітетом Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області на ОСОБА_8, з якого
вбачається національність батька
дитини «українець»; актовим записом
про народження другого брата заявника
№ 10 від 28.04.1954р., складеним виконавчим
комітетом Червонослобідської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області на ОСОБА_9, з якого
вбачається національність батька
дитини «українець». При реєстрації
народження ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
заявником виступав - батько ОСОБА_5,
який вказував свою національність
«українець» та ставив свій підпис за
правильність вказаних в актовому
записі відомостей. Тому можна вважати,
що національність батька заявника
«українець» була обрана ним особисто
та свідомо відповідно до
національності свого батька ОСОБА_10.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України, Кодексом
адміністративного судочинства
України, Правилами внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р. (далі
по тексту - Правила).

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органі місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Виходячи зі змісту статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративного суду має
право звернутись з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Згідно з п. 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 1.1, 1.15 Правил внесення
змін до актових записів цивільного
стану, які складено органами державної
реєстрації актів цивільного стану
України, проводиться відділами
державної реєстрації актів цивільного
стану районних, районних у містах,
міських (міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних управлінь
юстиції (далі по тексту - відділи
державної реєстрації актів цивільного
стану) у випадках, передбачених чинним
законодавством. У разі відмови у
внесенні змін до актових записів
цивільного стану у висновку відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану вказуються причини відмови та
зазначається про можливість
оскарження його у судовому порядку.
Відмова органів державної реєстрації
актів цивільного стану у внесенні змін
до актових записів цивільного стану, їх
поновленні та анулюванні може бути
оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п. 1.5 заяви про внесення
змін до актових записів цивільного
стану, їх поновлення та анулювання
приймаються відділами державної
реєстрації актів цивільного стану в
порядку, визначеному цими Правилами.

Так, п. 2.6 вказаних Правил встановлено,
що разом із заявою про внесення змін до
актового запису цивільного стану
заявником подаються: свідоцтва про
державну реєстрацію актів цивільного
стану, у яких зазначені неправильні,
неповні відомості або відомості, які
підлягають зміні; інші документи,
необхідні для розгляду заяви та
вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності
представлених заявником документів
про державну реєстрацію актів
цивільного стану відділом державної
реєстрації актів цивільного стану,
дипломатичним представництвом чи
консульською установою України
додаються до матеріалів справи повні
витяги з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян, копії
відповідних актових записів
цивільного стану, на підставі яких
вирішується питання щодо необхідності
внесення змін або відмови в цьому (п. 2.7
Правил).

В той же час, згідно з п. 2.11 Правил,
факти, зазначені у заяві, а також записи
у свідоцтвах про державну реєстрацію
актів цивільного стану та в інших
поданих заявником документах, якщо
вони викликають сумніви щодо їх
достовірності, можуть бути перевірені
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану шляхом направлення
запитів до відповідних установ,
організацій для затребування
необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно актового запису про народження
батька позивача № 1574 від 13.12.1951р. дитина
- ОСОБА_5, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4,
місце народження - м. Гамбург
(Німеччина), батько - ОСОБА_11 (українець),
мати ОСОБА_6 (німкеня).

Згідно актового запису про народження
позивача № 19 від 03.03.1958р. дитина -
ОСОБА_5, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько - ОСОБА_5 (українець), мати ОСОБА_12
(українка).

Як пояснив у судовому засіданні
позивач, його батько народився у
Німеччині. До України переїхав після
війни. Враховуючи ставлення в
післявоєнний час до осіб німецької
національності, батько при оформленні
шлюбу в 1951 році (актовий запис № 30 від
02.11.1951р.) і, в подальшому, реєструючи
трьох своїх синів в органах державної
реєстрації цивільного стану (актові
записи № 25 від 11.07.1952р., № 10 від 28.10.1954р.)
зазначав свою національність як
«українець» за національністю свого
батька ОСОБА_11. Однак, усе своє життя
батько позивача вважав себе особою
німецької національності, свідомо
дотримувався німецьких народних
звичаїв і традицій, виховував в дітях
почуття гідності до коріння свого роду
тощо. Дані обставини підтвердили
допитані в якості свідків: ОСОБА_13 -
член Ради німців України, керівник
Черкаської міської громадської
організації «Центр німецької культури
«Відерштраль»; ОСОБА_14 - керівник
Черкаської обласної громадської
організації «Товариство німців
«Відергебурт»; громадяни ОСОБА_15 та
ОСОБА_16, які за часів дитинства
позивача були сусідами їхньої родини.
За життя батько позивача був членом
Черкаської обласної громадської
організації «Товариство німців
Wiedergeburt», що посвідчується довідкою
даної організації від 24.04.2014р., приймав
участь у культурно-масових заходах,
активно цікавився історією, культурою
Німеччини, добре знав німецькі
традиції, обряди, свята.

Сам позивач є членом Черкаської
міської громадської організації
«Центр німецької культури
«Відерштраль», організовує і проводить
культурно-масові заходи, концерти,
конкурси, семінари, добре знає та
підтримує німецькі свята (довідка №
2/2014 від 25.03.2014р.).

У відповідності до вимог статті 300
Цивільного кодексу України фізична
особа має право на збереження своєї
національної, культурної, релігійної,
мовної самобутності, а також право на
вільний вибір форм та способів прояву
своєї індивідуальності, якщо вони не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства.

Згідно положень статті 1 та статті 3
Закону України «Про національні
меншини в Україні» № 2494-XII від 25.06.1992р.
Україна гарантує громадянам
республіки незалежно від їх
національного походження рівні
політичні, соціальні, економічні та
культурні права і свободи, підтримує
розвиток національної самосвідомості
й самовиявлення. Усі громадяни України
користуються захистом держави на
рівних підставах. При забезпеченні
прав осіб, які належать до національних
меншин, держава виходить з того, що вони
є невід'ємною частиною
загальновизнаних прав людини. До
національних меншин належать групи
громадян України, які не є українцями
за національністю, виявляють почуття
національного самоусвідомлення та
спільності між собою.

Статтею 11 означеного Закону, в свою
чергу, встановлено, що громадяни
України мають право вільно обирати та
відновлювати національність.

Відповідно статті 22 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010р.
внесення змін до актового запису
цивільного стану проводиться
відповідним органом державної
реєстрації актів цивільного стану за
наявності достатніх підстав.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції
Ради Європи про захист національних
меншин, ратифікованої Законом України
№ 703/97-ВР від 09.12.1997р., кожна особа, яка
належить до національної меншини, має
право вільно вирішувати, вважатися їй
чи не вважатися такою, і таке рішення
або здійснення прав у зв'язку з ним не
повинно зашкоджувати такій особі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач має гарантоване законом
право на відновлення німецької
національності свого батька, мати
якого була німкенею, та, як наслідок,
відновлення німецької національності
свого роду. При цьому суд зауважує, що
має місце саме відновлення
національності, а не виправлення
помилки в актовому записі, як зазначає
позивач.

Відповідно до п. 2.18 Правил зміни до
актового запису цивільного стану
вносяться відділом державної
реєстрації за місцем зберігання
відповідного актового запису
цивільного стану. При цьому згідно п. 1.14
Правил внесення змін до актових
записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання щодо померлих
проводяться за заявами осіб, які
входять до кола спадкоємців за законом
або заповітом, згідно з чинним
законодавством України. Підставою для
внесення змін в актові записи
цивільного стану є, зокрема постанова
адміністративного суду (п. 2.13 Правил).

З огляду на те, що актові записи про
народження не містять графи
«національність дитини», - суд вважає,
що належним способом захисту
порушеного права позивача є
зобов'язання відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції у
Черкаській області внести зміни до
актового запису № 19 від 03.03.1958р. про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Червона Слобода
Черкаського району Черкаської області,
змінивши національність його батька
ОСОБА_5 з «українець» на «німець».

В той же час, суд зауважує, що відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Черкаського районного управління
юстиції у Черкаській області при
складенні висновку про внесення змін
до актового запису цивільного стану
від 13.03.2014р. діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, адже відповідач
згідно наданих йому повноважень не
наділений компетенцією вносити зміни
до актового запису, що зумовлені
відновленням національності особи, яка
звернулась з заявою про внесення змін
до актового запису цивільного стану. Як
зазначалось вище, відповідні зміни до
актів цивільного стану вносяться
відділом державної реєстрації саме на
підставі постанови адміністративного
суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Черкаського
районного управління юстиції у
Черкаській області внести зміни до
актового запису № 19 від 03.03.1958р. про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Червона Слобода
Черкаського району Черкаської області,
змінивши національність його батька
ОСОБА_5 з «українець» на «німець».

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 05
травня 2014 року.