Справа № 821/249/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/249/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року у справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Завод
крупних електричних машин» до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ПАТ «Завод крупних
електричних машин» звернулося до
Херсонського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Новокаховської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.01.2014р.
№.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки податкового
органу про порушення товариством п.44.1
ст.44, п.138.2, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.140.1.6
п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України
є безпідставними, оскільки у
товариства є в наявності всі первинні
документи по взаємовідносинах з ПАТ
«Страхова компанія «Прогрес-Фонд».
Товариством правомірно включено до
валових витрат витрати на страхування
майнових інтересів - вантажу, що
перевозиться автомобільним
транспортом. Відповідачем не наведено
прямих вказівок на норми закону, на
підставі яких договір страхування
укладений між ПАТ «Завод крупних
електричних машин» та ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» можна вважати
нікчемним. На момент укладання та
виконання договору страхування
контрагент позивача здійснював свою
діяльність та до Єдиного державного
реєстру не було внесено записів про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Новокаховська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області проти позову заперечила,
зазначивши, що перевіркою встановлено
неправомірне віднесення ПАТ «Завод
крупних електричних машин» до валових
витрат сум страхових платежів за
договором страхування з ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд», що призвело до
заниження податку на прибуток. До таких
висновків податкова інспекція дійшла
внаслідок дослідження господарських
взаємовідносин позивача з ПАТ
«Страхова компанія «Прогрес-Фонд»,
використовуючи при цьому акт ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва від
19.07.2013р. №445/2250/30303336 «Про результати
планової виїзної перевірки ПАТ
«Страхова компанія «Прогрес-Фонд» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.», згідно
якого підприємство укладало договори
страхування з метою проведення
транзитних фінансових операцій з
страховими компаніями, які задіяні у
схемах мінімізації податкових
зобов'язань та не забезпечують
реальних захист прийнятих ризиків.
Позивачем не було надано до перевірки
документів на підтвердження
обґрунтованості розміру ставки 5% по
генеральному договору з ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» у разі
настання страхових випадків, додаткові
витрати на страхування вантажу є
економічно невиправданими, оскільки
повну відповідальність за зберігання
товару та його поставку має нести
перевізник. Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідач
вважає законним, а вимоги позову -
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.02.2014р.
позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Новокаховська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції, як таке,
що прийняте із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням обставин справи,
та прийняти нову постанову, якою позов
ПАТ «Завод крупних електричних машин»
залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки №293 від 25.12.2013р., згідно
п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.82
Податкового кодексу України, з
урахуванням інформації, наданої у
листі ДПІ у Шевченківському районі
м.Києва від 17.09.2013р. №1299/7/26-59-22-02 «Про
надання інформації та матеріалів щодо
встановлення нікчемних правочинів», у
період з 26.12.2013р. по 08.01.2014р. службовими
особами Новокаховської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області проведено позапланову
невиїзну перевірку ПАТ «Завод крупних
електричних машин» (код за )
з питань документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» (код за ), їх реальності та повноти
відображенн в обліку за період з
01.07.2010р. по 31.12.2012р., за результатами якої
складено акт перевірки №32/220-30769085 від
15.01.2014р.

У висновках акту перевірки вказано, що
звіркою ПАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд» документально не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин, їх вид, обсяг,
якість та розрахунки з ПАТ «Завод
крупних електричних машин» та
встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.138.2,
п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.140.1.6 п.140.1 ст.140
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на суму 380008 грн. (у т.ч. за І
квартал 2012 року в сумі 256176 грн., ІІ
квартал 2012 року в сумі 123832 грн.).

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що
в ході проведеної перевірки було
встановлено неправомірне віднесення
позивачем до валових витрат сум
страхових платежів за договором
страхування з ПАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд» у розмірі 1809560,44 грн., що
призвело до заниження податку на
прибуток на суму 380008 грн. Від ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва
отримано лист від 17.09.2013р. №1299/7/26-59-22-02
«Про надання інформації та матеріалів
щодо встановлення нікчемних
правочинів» з метою руйнування схем
ухилення від оподаткування, яким
направлено акт «Про результати
планової виїзної перевірки ПАТ
«Страхова компанія «Прогрес-Фонд» (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010р. по
31.12.2012р.» від 19.07.2013р. №445/2250/30303336, згідно
якого ПАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд» укладало договори
страхування з метою проведення
транзитних фінансових операцій з
страховими компаніями (з них ТДВ «СВК
«Впевненість Безпека», ТДВ «СК «Рада»
та ТДВ «СК «Сяйво»), які задіяні у
схемах мінімізації податкових
зобов'язань та не забезпечують
реальний захист прийнятих ризиків.
Податковий орган дійшов висновку, що
правочини, вчинені між ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» та
контрагентами, здійсненні без мети
настання реальних наслідків
страхування, а тому, відповідно до п.п.1,
2 ст.215, п.5 ст.203 Цивільного кодексу
України є нікчемними і в силу ст.216 ЦК
України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. Зазначене, на думку ДПІ,
свідчить про удаваність складання
первинних документів, по яких
формувались суми страхових платежів,
які в подальшому було включено ПАТ
«Завод крупних електричних машин» до
податкових витрат підприємства.

На підставі вказаного акту перевірки
27.01.2014р. Новокаховською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 570012 грн. (у тому числі за
основним платежем - 380008, за штрафними
(фінансовими) санкціями - 190004 грн.).

Задовольняючи позов ПАТ «Завод крупних
електричних машин» про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.01.2014р.
№ суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, на якого ч.2 ст.71
КАС України покладено обов'язок
доказування в адміністративному суді
правомірності прийнятих ним рішень, не
надано суду доказів нікчемності
Генерального договору добровільного
страхування вантажів №1230/05-309 від
30.12.2011р., укладеного між позивачем та
ПАТ «Страхова компанія «Прогрес-Фонд»,
а при проведенні перевірки
контролюючий орган мав оцінювати
відносини безпосередньо між
учасниками операції, на підставі якої
були сформовані дані податкового
обліку, оскільки позивач не має нести
відповідальність за дії інших
підприємств, які укладали договори з
його контрагнетом. Колегія суддів
погоджується з такими висновками
Херсонського окружного
адміністративного суду.

Правила формування валових витрат
платниками податку на прибуток
підприємств з 01.04.2011р. врегульовані
положеннями Податкового кодексу
України.

У відповідності до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витратами є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
валових витрат витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Дані, наведені в декларації, повинні
підтверджуватися первинними
документами, даними бухгалтерського
обліку і відповідати податковому
обліку.

Відповідно до п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК
України витрати на збут, які включають
витрати, пов'язані з реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, є зокрема, витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Згідно п.п.140.1.6 п.140.1 ст.140 ПК України при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення, як будь-які витрати із
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Визначення страхування, як форми
захисту осіб від настання певних подій,
обумовлених договором страхування, не
включає такої ознаки, як обов'язкове і
неминуче настання відповідної події.
Така подія може настати, а може не
настати, а суть страхування полягає в
тому, що застрахована особа
(страхувальник) за плату страховику,
отримує захист від наслідків можливого
настання відповідної події. Тобто, з
моменту набрання чинності договором
страхування (сплати страхового
платежу) і протягом всього строку дії
договору страхування, послуга
страхування є наданою, адже протягом
всього терміну дії такого договору
застрахований інтерес страхувальника
є захищеним.

Якщо умови страхування передбачають
виплату страхового відшкодування на
користь платника податку -
страхувальника, то застраховані
збитки, яких зазнав такий платник
податку у зв'язку з веденням
господарської діяльності, включаються
до його витрат за податковий період, в
якому він зазнав збитків, а будь-які
суми страхового відшкодування
зазначених збитків включаються до
доходів такого платника податку за
податковий період їх отримання.

Таким чином, норми діючого
законодавства передбачають право на
формування підприємством, юридичною
особою валових витрат за умовами
договорів страхування, які
передбачають страхове відшкодування
на користь страхувальника - платника
податків відповідно до підтверджуючих
первинних та бухгалтерських
документів. Витрати же для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Фактично, в основу оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
покладені висновки податкового органу
про нікчемність договору
добровільного страхування вантажів
№1230/05-309 від 30.12.2011р., укладеного між
позивачем та ПАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд», вчинення операцій без
мети настання правових наслідків, які
обумовлені ними, з метою надання
податкової вигоди позивачу, які
ґрунтуються на відомостях акту
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва №445/2250/30303336 від 19.07.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.12.2011р. між ПАТ «Завод крупних
електричних машин» та ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» укладено
Генеральний договір добровільного
страхування вантажів №1230/05-309, згідно
якого ПАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд» зобов'язана за
обумовлену плату при настанні
передбаченої договором страхової
події відшкодувати ПАТ «Завод крупних
електричних машин» завдані внаслідок
цієї події збитки в межах визначеної
договором страхування страхової суми.

На поставлені роботи (послуги) згідно
вказаного договору страховиком ПАТ
«Страхова компанія «Прогрес-Фонд»
покупцю-страхувальнику ПАТ «Завод
крупних електричних машин» виписано
акти виконаних робіт: №1 від 31.01.2012р. на
страхову суму 12282436,66 грн. із страховим
тарифом 5% та визначеним страховим
платежем 614121,83 грн., №2 від 29.02.2012р. на
страхову суму 5096751,77 грн. із страховим
тарифом 5% та визначеним страховим
платежем 254837,59 грн., №3 від 31.03.2012р. на
страхову суму 7018502,24 грн. із страховим
тарифом 5% та визначеним страховим
платежем 350925,12 грн., №4 від 30.04.2012р. на
страхову суму 11793517,73 грн. із страховим
тарифом 5% та визначеним страховим
платежем 589675,90 грн.; складені
заяви-опитувальники для добровільного
страхування вантажів із інформацією
про назву підприємства - заявника,
адреси, розрахункового рахунку,
телефону, назви вантажу, кількість
місць, його вага та обсяги, упаковка,
його вартість та інше.

Розрахунки між суб'єктами
господарювання за надані послуги
проводились у безготівковій формі.
Перераховано грошові кошти
страхувальнику всього 1809560,44 грн. (у т.ч.
27.01.2012р. - 54812,87 грн., 03.02.2012р. - 6912,78 грн.,
14.02.2012р. - 552396,18 грн., 01.03.2012р. - 120000 грн.,
02.03.2012р. - 326087 грн., 30.03.2012р. - 517400 грн.,
31.05.2012р. - 231951,61 грн.).

Дані документи були досліджені
перевіряючими в ході перевірки,
суттєвих зауважень щодо їх оформлення
чи змісту не виникло, як і не виникло
зауважень щодо правосуб'єктості
фінансової установи - Страховика. В
матеріалах справи наявні копії
декларацій з податку на прибуток за
періоди І-ІІІ квартали 2012 року,
зауважень щодо оформлення яких та
відомостей, що в них містяться, у
податкового органу не виникало.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції, що
надані позивачем первинні документи на
виконання вищезазначеного договору за
своєю формою та змістом відповідають
вимогам чинного законодавства.
Підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань за їх наслідком, в даному
випадку, не вбачається. Як наслідок,
позивач на законних підставах та у
відповідності до положень Податкового
кодексу України, сформував суму
податку на прибуток.

Із акту перевірки вбачається, що
висновки податкового органу
ґрунтуються на твердженні про вчинення
позивачем та його контрагентом
нікчемного правочину. При цьому, слід
вказати, що порушення вимог
податкового законодавства при
вчиненні вказаного правочину
податковий орган пов'язує з недоліками,
які, на його думку, мають місце в
діяльності підприємства-контрагента.
Так, викладене в акті судження
податкового органу про вчинення
платником податків порушення закону
ґрунтується лише на висновках іншого
податкового органу про нікчемність
правочинів, укладених за участі
контрагента позивача, а саме на
підставі акту перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
№445/2250/30303336 від 19.07.2013р., де викладені
висновки про здійснення ПАТ «Страхова
компанія «Прогрес-Фонд» діяльності,
яка не відповідає меті та напрямкам
страхової діяльності.

Однак, колегія суддів зазначає, що
обмеження права сумлінного платника
податку на формування податкових
зобов'язань у зв'язку з порушенням його
контрагентами законодавства є
неприпустимим.

Також слід вказати, що отримання
податковим органом акту перевірки, у
якому викладені висновки про вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента не
має преюдиціального значення та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

В силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» позивач та
його контрагенти є окремими суб'єктами
права, а таким чином за змістом
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податків. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка відповідно до
ст.61 Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до юридичної відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою,
згідно з законом є неможливим.

Податковим органом не наведено
будь-яких інших доводів, які б ставили
під сумнів реальність виконання
вказаного правочину, невідповідність
цих операцій дійсному економічному
змісту, або свідчили б про наявність
інших обставин, що підтверджують
недобросовісність підприємства як
платника податків та виключають право
на віднесення витрат на страхування до
валових витрат.

Окремо суд зауважує, що відповідачем
право позивача на формування валових
витрат поставлено в залежність від
добросовісності його контрагента, що
суперечить приписам податкового
законодавства. Своїм рішенням
відповідачем встановлено для позивача
додаткові обмеження, що не відповідає
повноваженням відповідача,
передбаченим Податковим кодексом
України та суперечить вимогам статті 19
Конституції України.

В поданій апеляційній скарзі апелянт
посилається на невідповідність
пунктів Генерального договору №1230/05-309
Закону України «Про страхування» та
умовам торгівельних угод (INCOTERMS).
Зокрема, вказує, що страхові платежі
здійснювались несвоєчасно; по договору
поставки відсутні умови до укладення
договору перевезення, відповідно до
якого за перевезений вантаж несе
відповідальність перевізник, а не
страхова компанія; поставка товару
була здійснена з порушенням умов
договору поставки, товар мав бути
доставлений до кордону, а в заяві
опитувальнику поставка була здійснена
до м.Брянськ, Росія; не надано до
перевірки тексту Правил Страховика на
підтвердження визначеного 5%
страхового тарифу та заяв
страхувальника, згідно якого можливо
визначити інформацію щодо порядку
обчислення страхового тарифу в
залежності від вартості вантажу та
його виду, виду транспортного засобу
для визначення ступеню ризику.

Колегія суддів не бере до уваги такі
твердження апелянта, оскільки в
оскаржуваній постанові Херсонським
окружним адміністративним судом
надано оцінку таким доводам, а в своїй
скарзі податкова інспекція лише дублює
зміст заперечень проти позову, без
зазначення в чому полягає
неправильність та помилковість таких
висновків суду першої інстанції.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.