Справа № 585/3475/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.Справа № 585/3475/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на постанову Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 21.03.2014р. по справі № 585/3475/13-а

за позовом Державного підприємства
" Південна залізниця"

до Роменської міської ради
Сумської області треті особи
Управління Держземагенства у
Роменському районі Сумської області,
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

про скасування рішення Роменської
міської ради від 25.12.2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2013 року позивач, Державне
підприємство " Південна залізниця",
звернувся до суду з позовом до
Роменської міської ради Сумської
області, треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, Управління
Держземагенства у Роменському районі
Сумської області, в якому просив
скасувати рішення Роменської міської
ради Сумської області від 25.12.2012 року в
частині надання дозволів на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
технічної документації із землеустрою
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та індивідуального
садівництва відносно громадян ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Постановою Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21.03.14 року по
справі № 585/3475/13-а зазначений позов
задоволено.

Скасовано рішення Роменської міської
Ради Сумської області від 25.12.2012 року в
частині надання дозволів на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
технічної документації із землеустрою
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та індивідуального
садівництва відносно громадян ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, подали апеляційну скаргу, в
якій просять суд апеляційної інстанції
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначили, що постанову
винесено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Роменської міської ради
Сумської області від 25.12.2012 року про
надання дозволів на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та технічної
документації із землеустрою міська
рада вирішила затвердити матеріали
вибору місця розташування земельної
ділянки і надати дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок із земель житлової і
громадської забудови громадянам
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та індивідуального
садівництва.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач в суді надав докази на
підтвердження того, що земельна
ділянка в АДРЕСА_1, віднесена до
категорії земель транспорту, рішення
про зміну цільового призначення
земельної ділянки на час розгляду
справи в суді не має, доказів про те, що
у встановленому законом порядку
земельна ділянка позивача була
віднесена до земель запасу
відповідачем не надано

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та скасування
рішення Роменської міської Ради
Сумської області від 25.12.2012 року в
частині надання дозволів на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
технічної документації із землеустрою
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та індивідуального
садівництва відносно громадян ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою, серія ЯЯ № 280775, що виданий 1
жовтня 2004 року, статутне
територіально-галузеве об'єднання
"Південна залізниця" є постійним
землекористувачем земельної ділянки
площею 94,8255 га. Цільовим призначенням
земельної ділянки вказано - для
залізничного транспорту. До даного
акту мається план меж земельної
ділянки.

Відповідно до статуту ДП "Південна
залізниця" Статутне
територіальне-галузеве об'єднання
"Південна залізниця" було
перейменоване в ДП "Південна
залізниця", згідно довідки АА № 743426 ДП
"Південна залізниця" зареєстрована як
юридична особа.

05.02.2011 року Локомотивне депо Ромни
Південної залізниці звернулося до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 з
проханням надати послуги з розробки
містобудівного обґрунтування на
реконструкцію нежитлової будівлі під
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Замовником реконструкції нежитлової
будівлі за адресою АДРЕСА_1, під
індивідуальний житловий будинок є СТГО
Південна залізниця, Локомотивне депо
Ромни та згідно листа погодження
містобудівного обґрунтування на
реконструкцію нежитлової будівлі за
адресою АДРЕСА_1, під індивідуальний
житловий будинок було погоджено з
начальником відділу містобудування та
архітектури Роменського
міськвиконкому, в.о. заст. начальника
управління Держкомзему в м. Ромни,
головним державним санітарним лікарем
Сумської області та головним
спеціалістом Північно-Західного
регіонального відділу Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Сумській
області.

26 січня 2011 року виконком Роменської
міськради вирішив дозволити
локомотивному депо Ромни Південної
залізниці виготовлення містобудівного
обґрунтування на реконструкцію
нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1
під індивідуальний житловий будинок.

З висновку до містобудівного
обґрунтування реконструкції
нежитлової будівлі під індивідуальний
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
вбачається, що управління Держкомзему
в м. Ромни, розглянувши подане на
погодження містобудівне обґрунтування
реконструкції нежитлової будівлі під
індивідуальний житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, на земельній ділянці
площею 0,2370 га СТГО Південна залізниця,
Локомотивне депо Ромни, погодило дане
містобудівне в межах наданої земельної
ділянки (0,2370 га) при умові оформлення
правоустановчих документів на
земельну ділянку в установленому
законом порядку.

Відповідно до рішення Роменської
міської ради від 31.05.2011 року про
затвердження містобудівних
обґрунтувань затверджено містобудівне
обґрунтування реконструкції
нежитлової будівлі під індивідуальний
житловий будинок СТГО Південна
залізниця, локомотивне депо станції
Ромни за адресою АДРЕСА_1.

На підставі Свідоцтва про право
власності на житло від 21 квітня 2012 року,
одноквартирний будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
належить на праві приватної спільної
(сумісної або часткової) власності:
ОСОБА_1 - 1/5 ч., ОСОБА_2 - 1/5 ч., ОСОБА_3 - 1/5 ч.,
ОСОБА_8 - 1/5 ч., ОСОБА_9 - 1/5 ч. Вказане також
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав.

Згідно акту від 16.10.2012 року, провівши
комісійне обстеження земельної
ділянки, що знаходиться під житловим
будинком та господарськими спорудами,
які належать гр. ОСОБА_1 на праві
приватної власності на предмет
доцільності укладення договору
земельного сервітуту було встановлено,
що на даній земельній ділянці наземні
та підземні комунікації, виробничі
будівлі та споруди локомотивного депо
Ромни відсутні, земельна ділянка для
виробничих потреб депо не
використовується, будівництво нових
будівель та споруд на цій земельній
ділянці для потреб локомотивного депо
Ромни не планується. Комісія вважає за
доцільне укласти з гр. ОСОБА_1 платний
договір земельного сервітуту на
земельну ділянку під житловим будинком
та господарськими спорудами загальною
площею 0,237 га.

ОСОБА_1 звертався до ДП "Південна
залізниця" з проханням вилучити з
користування Південної залізниці
земельної ділянки під житловим
будинком та господарськими спорудами
за адресою АДРЕСА_1.

Листом від 24.05.2013 року ДП "Південна
залізниця" повідомило ОСОБА_1 та інших
заявників про те, що вирішити зазначене
ними питання можливості немає,
оскільки згідно розпорядження КМ
України від 11.02.2010 року № 318-р не
допускається погодження документів,
прийняття рішень, на підставі яких може
здійснюватися відчуження з державної
власності земельних ділянок, наданих у
постійне користування державним
підприємствам.

Аналогічна інформація вказана і в
листах ДП "Південна залізниця" на
адресу ОСОБА_1 від 10 липня та 3 вересня
2012 року.

Колегія суддів зазначає, що згідно
рішення Роменського міськрайонного
суду від 9 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 в особі законного представника
ОСОБА_8 до Державного підприємства
"Південна залізниця", третя особа
Роменська міська рада Сумської
області, про визнання права постійного
користування земельною ділянкою
припиненим та зобов'язання вчинити дії
було відмовлено.

Ухвалою колегії судової палати у
цивільних справ апеляційного суду
Сумської області рішення Роменського
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про
залізничний транспорт" до земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць
під залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та
зв'язку, водопостачання, каналізації;
під захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Пунктом 12 розділу Х "Перехідні
положення" ЗК України в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин - державної реєстрації
права власності позивачів на будинок
та господарські будівлі, було
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

ЗК України поділяє земельний фонд
України, який складають усі землі
країни в межах її території, за
особливим правовим режимом та основним
цільовим призначенням на категорії.

Кожна категорія земель має узагальнене
цільове призначення, що визначає
специфіку її особливого правового
режиму.

Стаття 19 ЗК України закріплює такі
категорії земель за основним цільовим
призначенням: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі лісогосподарського
призначення; землі водного фонду; а
також землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої
категорії згідно з частиною першою
статті 20 ЗК здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

Згідно ч.2 даної статті ЗК України зміна
цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

На підставі ст. 122 ч.1 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для, зокрема,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України,
земельні ділянки, які перебувають у
власності чи користуванні громадян або
юридичних осіб, передаються у
власність чи користування за рішенням
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування лише після
припинення права власності чи
користування ними в порядку,
визначеному законом.

Згідно ст. 141 ЗК України підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

На підставі ч.3 ст. 142 ЗК України
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Згідно ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч.3 даної статті захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст. 154 ЗК України органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування без рішення суду не
мають права втручатись у здійснення
власником повноважень щодо володіння,
користування і розпорядження належною
йому земельною ділянкою або
встановлювати непередбачені
законодавчими актами додаткові
обов'язки чи обмеження. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за шкоду, заподіяну
їх неправомірним втручанням у
здійснення власником повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження земельною ділянкою.

Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним. Збитки, завдані власникам
земельних ділянок внаслідок видання
зазначених актів, підлягають
відшкодуванню в повному обсязі
органом, який видав акт.

Колегія суддів зазначає, що ДП
"Південна залізниця", яка є державним
підприємством, є постійним
користувачем спірної земельної
ділянки, яка перебуває не у
комунальній, а у державній власності, з
її цільовим призначенням - для
залізничного транспорту на підставі
державного акту. А згідно рішення
Роменської міської ради від 25.12.2012 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок із земель житлової і
громадської забудови (землі запасу).

Тому рішення Роменської міської ради
від 25.12.2012 року суперечить державному
акту на право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ № 280775, а
також вимогам ч.5 ст. 116 ЗК України.

На підставі ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також колегія суддів зазначає, що
рішенням Роменського міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року було
встановлено, що спірна земельна
ділянка віднесена до категорії земель
транспорту і доказів того що вона була
переведена у землі житлової та
громадської забудови, або у землі
сільськогосподарського призначення, у
справі немає.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 22 січня 2014 року було
встановлено, що факт надання міською
радою дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок не свідчить про
дотримання встановленого порядку щодо
зміни цільового призначення спірної
земельної ділянки, оскільки вказані
процедури мають різне призначення і не
можуть ототожнюватися. Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що спірна
земельна ділянка належить до земель
залізничного транспорту і зміна її
цільового призначення у встановленому
законом порядку з дотриманням
компетенції органів державної
виконавчої влади щодо розпорядження
землями державної власності здійснена
не була.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України ці обставини
не підлягають доказуванню при розгляді
даної справи.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 21.03.14 року по
справі № 585/3475/13-а відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянтів - третіх осіб у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без
задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 21.03.2014р. по
справі № 585/3475/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.