Справа № 805/2813/14
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
справа №805/2813/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Попова В.В.,

суддів Сіваченка І.В., Шишова
О.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 р. у справі № 805/2813/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
вимог про сплату боргу (недоїмки) від
31.01.2014 року №Ф-531-25 у сумі 8502,90 грн.,-

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
р. у справі № 805/2813/14 адміністративний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецької
області, третя особа Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі, про
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 31.01.2014 року № Ф-531-25 у сумі
8502,90 грн., - задоволено. Скасовано вимогу
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецької
області про сплату боргу (недоїмки) від
31.01.2014 року № Ф-531-25 у сумі 8502,90 грн.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач - Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.
Мотивами апеляційної скарги особа, яка
її подала, зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач, ОСОБА_2, є
фізичною особою-підприємцем,
зареєстрована в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців з 24.05.2005р., перебуває
на спрощеній системі оподаткування.

З 30.06.2009 року позивач є пенсіонером та
отримувала пенсію за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1 та копією
протоколу від 30.06.2009р. №613, знаходиться
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України у м. Шахтарську та
Шахтарському районі як платник єдиного
внеску, з 09.02.2011р. отримує пенсію по
втраті годувальника (розпорядження від
09.02.2011р. №162857).

Судом встановлено, що 31 січня 2014 року
відповідачем прийнято вимогу № Ф-531-25
про сплату недоїмки, якою зобов'язано
позивача сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафних
санкцій та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
8502,90 грн.

Позивач вважає спірну вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску такою,
що підлягає скасуванню, оскільки він є
фізичною особою-підприємцем та
пенсіонером за віком і відповідно до
вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 звільнений
від сплати за себе єдиного внеску
оскільки не укладав з відповідачем
договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
"пенсія" - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 30.06.2009 року є пенсіонером за
віком та до 09.02.2011р. отримував пенсію за
віком. З 09.02.2011р. відповідно до
розпорядження №162857 перейшов на інший
вид пенсії і отримує пенсію по втраті
годувальника.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами за віком та
отримують пенсію по втраті
годувальника у зв'язку з переходом на
інший вид пенсії. Таким чином, з 06.08.2011р.
звільняються від сплати єдиного внеску
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, якщо
вони є пенсіонерами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу.

Оскільки, позивач є пенсіонером та
отримує пенсію, він у відповідності ч. 4
ст. 4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільняється з 06.08.2011 р. від сплати за
себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку,
визначеному ст. 10 цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами не укладався.

Крім того, частиною 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" чітко визначено
про звільнення від сплати єдиного
внеску за себе фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами або інвалідами та
отримують відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу. Законодавець
не ставить в залежність звільнення від
сплати єдиного внеску від того, чи
досягла особа пенсійного віку. Таким
чином, в даному випадку недосягнення
особою пенсійного віку не є правовою
підставою для зобов'язання її
сплачувати за себе єдиний внесок.

Також колегія суддів зазначає, що є
вірним посилання суду першої
інстанції, стосовно того, що спірна
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у розмірі 8502,90 грн. є складовою
частиною заборгованості у розмірі 7308,87
грн. за якою управлінням Пенсійного
фонду України в м. Шахтарську та
Шахтарському районі Донецької області
була винесена вимога про сплату
недоїмки від 09.08.2013р. № Ф-631, яка
оскаржувалась позивачем у судовому
порядку.

Так, постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.10.2013 року
по справі № 805/13772/13-а за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
вимоги про сплату недоїмки від 09.08.2013р.
№ Ф-631 позовні вимоги задоволено у
повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
по № 805/13772/13-а апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі № 805/13772/13-а за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки.
Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі № 805/13772/13-а задоволено.
Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі № 805/13772/13-а скасовано.

Проте, Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2014 року по справі № К/800/2045/14 за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
вимоги про сплату недоїмки касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року - скасовано. Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки -
залишено в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
р. у справі № 805/2813/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів :
В.В. Попов

І.В.
Сіваченко

О.О. Шишов