Справа № 826/3105/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2014 року № 826/3105/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Каракашьяна С.К.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства
«Перша ветеринарна лабораторія «МРТ»
до Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «Перша
ветеринарна лабораторія «МРТ»
звернулася до суду з позовом, в якому
просить суд: визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 30.01.2014р. №;
зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві здійснити коригування
даних в картці особового рахунку
позивача шляхом виключення з неї
відомостей про наявність податкового
боргу за порушення валютного
законодавства у розмірі 17264,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем помилково нараховано
податковий борг за порушення норм
валютного законодавства, оскільки
підприємство здійснило митне
оформлення товару в межах строку,
передбаченого нормами чинного
законодавства.

Відповідач, в письмових запереченнях
проти позову, позовні вимоги не визнав
та просив відмовити у задоволенні
позову з підстав, викладених в
запереченнях на позов.

З огляду на те, що в судове засідання
представник відповідача не з'явився,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до вимог ч. 6 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши подані представником
позивача документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2014 за результатами позапланової
виїзної документальної перевірки з
питань дотримання вимог валютного
законодавства Приватного підприємства
«Перша ветеринарна лабораторія «МРТ»
() по контракту №04550 від
01.02.2013р. складено Акт № 54/26-52-22-02/38638120
(далі - Акт перевірки), яким встановлено
порушення позивачем ст. 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
внаслідок несвоєчасного надходження
товару на територію України по
контракту №04550 від 01.02.2013, який укладено
між ПП «Перша ветеринарна лабораторія
«МРТ» та «Clinical Imaging, Inc» (США).

30.01.2014 на підставі Акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким у
зв'язку з порушенням ст. 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання - пеня за порушення
термінів у сфері ЗЕД у розмірі 17264,88 грн.

Як встановлено судом, між позивачем та
фірмою нерезидентом «Clinical Imaging, Inc» (США)
укладено контракт від 01.02.2013 № 04550 на
поставку товару (магнітно-резонансний
томограф).

Поряд з цим, з Акту перевірки видно, що
26.07.2013 позивач на виконання такого
контракту здійснив попередню оплату
компанії нерезиденту «Clinical Imaging, Inc»
(США) кошти у сумі 20 000,00 доларів США, у
зв'язку з чим граничний термін
отримання товару - 23.10.2013.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», виручка резидентів
у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

За змістом ст. 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку. Строк та умови
завершення імпортної операції без
увезення товару на територію України
визначаються у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України за
погодженням з Національним банком
України. Національний банк України має
право запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Водночас, пунктом 1 Постанови НБУ від
14.05.2013 № 163, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 14.05.2013 за
№ 718/23250, установлено, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів, передбачені в статтях 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
повинні здійснюватися у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Статтею 4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» встановлено, що порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону або
встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару). У
разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону або встановлені Національним
банком України відповідно до статей 1 і
2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.
У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону або встановлені
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
поновлюються і пеня за їх порушення
сплачується за кожний день
прострочення, включаючи період, на який
ці строки було зупинено. У разі
прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону або встановлених
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
не сплачується з дати прийняття позову
до розгляду судом. Органи доходів і
зборів вправі за наслідками
документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

Статтею 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
визначено, що імпорт (імпорт товарів) -
купівля (у тому числі з оплатою в
негрошовій формі) українськими
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності в іноземних суб'єктів
господарської діяльності товарів з
ввезенням або без ввезення цих товарів
на територію України, включаючи
купівлю товарів, призначених для
власного споживання установами та
організаціями України, розташованими
за її межами.

За змістом ст. 1 Митного кодексу
України, ввезення товарів,
транспортних засобів на митну
територію України, вивезення товарів,
транспортних засобів за межі митної
території України - сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України у будь-який спосіб у
відповідному напрямку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 Митного кодексу
України, товари, транспортні засоби
комерційного призначення перебувають
під митним контролем з моменту його
початку і до закінчення згідно із
заявленим митним режимом. У разі
ввезення на митну територію України
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення митний
контроль розпочинається з моменту
перетинання ними митного кордону
України.

Відповідно до Митного кодексу України
поняття "перетин товаром митного
кордону України" та "пропуск через
митний кордон України" не є тотожними,
але такими, які є взаємопов'язаними і
обов'язковими для врахування при
вирішенні питання визначення дати
імпорту. При цьому пропуск через митний
кордон у відповідності із п. 49 ч. 1 ст. 4
Кодексу є дозвіл митного органу
відповідній особі на переміщення
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України з урахуванням
заявленої мети такого переміщення.

З аналізу положень зазначених статей
суд приходить до висновку, що час
здійснення імпортної операції має
визначатися, виходячи з моменту
перетинання товаром митного кордону
України.

Статтею 248 Митного кодексу України
передбачено, що митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію. Засвідчення митним
органом прийняття товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та документів на них до
митного оформлення здійснюється
шляхом проставляння відбитків
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.

Оформлена ВМД не є єдиним документом,
яким підтверджується факт і дата
фактичного переміщення товару через
митний кордон України, оскільки
перебування товару під митним
контролем не можливе без його
фактичного ввозу на територію України
і при цьому первинним є фактичне
переміщення товарів через митний
кордон України, підставою для якого в
режимі імпорту є наявність на вантаж
товаросупровідного документа, з
відтиском штампу "під митним контролем"
з відповідною датою, що підтверджує
факт перетину митного кордону України.
Зазначена позиція суду узгоджується із
позицією Вищого адміністративного
суду України, яка викладена, в ухвалах
від 04.11.2013 у справі № К-30819/10 та від 09.12.2013
у справі № К/9991/36858/11.

Враховуючи викладене, обгрунтованим є
висновок, що оформлена ВМД не є єдиним
документом, яким підтверджується факт
і дата фактичного переміщення товару
через митний кордон України, оскільки
перебування товару під митним
контролем не можливе без його
фактичного ввозу на територію України
і при цьому первинним є фактичне
переміщення товарів через митний
кордон України, підставою для якого в
режимі імпорту є наявність на вантаж
товаросупровідного документа, з
відтиском штампу «під митним
контролем» з відповідною датою, що
підтверджує факт перетину митного
кордону України.

Як видно з матеріалів справи, та не
заперечується відповідачем, за
контрактом від 01.02.2013 № 04550, на митну
територію України надійшов вантаж
28.11.2013р., що підтверджується штампами
Львівськоїї митниці «Під митним
контролем» на наявних у позивача CMR
№395770.

Приведений вище документ свідчить про
те, що фактичне ввезення та надходження
вантажу на територію України відбулося
28.11.2013р., чим підтверджується, що
поставка товару на митну територію
України (що підтверджується штампом
митниці «Під митним контролем» на
товарно-транспортній накладній) була
здійснена з перевищенням 90 календарних
днів з дати оплати на користь
нерезидента по платіжному дорученню
від 26.07.2013р. №529184687, тому у податкового
органу наявні підстави для нарахування
пені за порушення ст.2 Закону України
від 23.09.1994р. за №185/94 «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» зі змінами та доповненнями.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
відповідач надав суду належні докази
щодо правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність
прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян