Справа № 808/1413/14
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року о 17 год. 08 хв.Справа №
808/1413/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мінаєвої К.В.

за участю секретаря судового засідання
Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - Кравченко О.В.,

відповідача - Гури В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг»

до управління Пенсійного фонду України
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя

про визнання незаконним рішення про
застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов приватного
підприємства
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» (далі - позивач) до
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд скасувати рішення
відповідача про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та несплачених страхових
внесків за №118 від 14.08.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що Пенсійним фондом
неправомірно прийнято оскаржуване
рішення, оскільки відповідачем вже
приймалось рішення про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та несплачених страхових
внесків №1859 від 13.10.2009 р. на підставі
акту перевірки №118 від 25.09.2009 р. Просить
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує. В
обґрунтування заперечень зазначає, що
Пенсійним фондом правомірно прийнято
оскаржуване рішення, оскільки
попереднє рішення відповідача (№1859 від
13.10.2009) було скасовано рішенням ГУ
Пенсійного фонду у Запорізькій області
та зобов'язано вирішити питання про
застосування штрафних санкцій після
закінчення процедури оскарження акту
від 25.09.2009 №118, вимоги про сплату боргу
від 25.09.2009 №Ю-3586. Зазначає, що 12.08.2013 р.
відповідачем отримано ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012 р. по
справі №2а-419/10/0870, якою закріплено
правомірність складання акту від 25.09.2009
№118, вимоги про сплату боргу від 25.09.2009
№Ю-3586. У зв'язку з отриманням вказаної
ухвали відповідачем вирішено питання
про застосування до позивача
фінансових санкцій та прийнято рішення
№118 від 14.08.2013 р. Додатково зазначає, що
відповідно до вимог чинного
законодавства строки давності для
стягнення штрафних санкцій не
застосовуються. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, їх достатність
і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 14 серпня 2013 року відповідачем
прийнято рішення №118 про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків, яким до позивача застосовано
фінансові санкції в розмірі 48628,66 грн.
Позивач, не погодившись з рішенням
Пенсійного фонду, звернувся з позовом
до суду.

З матеріалів справи судом встановлено,
що підставою для прийняття
оскаржуваного рішення стали матеріали
планової перевірки, викладені в акті
перевірки №118 від 25.09.2009 р. В пункті 3
розділу ІІІ акту перевірки, №118 від
25.09.2009 р., Пенсійний фонд дійшов
висновку про порушення позивачем п.2
ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.5.1ст.5 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» від 19.12.2003
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004 за №64/86633, а саме
заниження суми страхових внесків
складає 38136,31 грн., у тому числі з квітня
2005 року по серпень 2009 року заниження
страхових внесків складає 37486,31 грн. (у
т.ч. заниження внесків за ставкою 32,3%-33,2%
на 37515,11 грн. та завищення внесків за
ставкою 2% на 28,80 грн.).

У зв'язку з виявленими порушеннями
відповідачем сформовано вимогу про
сплату боргу №3586 від 25.09.2009 р., якою
позивача зобов'язано сплатити
заборгованість в розмірі 37486,31 грн. та
вимогу №3739 від 06.01.2010 р. - 28,80 грн.

На підставі акту перевірки №118 від
25.09.2009 р. Пенсійним фондом прийнято
рішення №1859 від 13.10.2009 про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків, яким за порушення п.3 ст.20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачу донараховано
37515,11 грн. та на підставі п.4 ч.9 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до позивача застосовано
штрафні санкції в розмірі 48628,66 грн.

Позивач, не погодившись з рішенням
Пенсійного фонду №1859 від 13.10.2009 р.,
оскаржив його в адміністративному
порядку, подавши скаргу до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області. Рішенням
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області №8503/05
від 06.11.2009 р. скаргу директора ПП
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» задоволено частково,
рішення управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя про застосування
фінансової санкції за донарахування
страхових внесків від 13.10.2009 №1859
скасовано та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя вирішити питання щодо
застосування фінансових санкцій до ПП
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» після закінчення
процедури оскарження акту від 25.09.2009
№118, вимоги про сплату боргу від 25.09.2009
№Ю-3586 відповідно до вимог чинного
законодавства та з урахуванням цього
рішення.

Отже, вказаним рішенням Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області скасовано рішення
№1859 від 13.10.2009 про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя вирішити питання про
застосування штрафних санкцій після
закінчення процедури оскарження акту
перевірки та вимоги про сплати боргу.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивачем в судовому порядку
оскаржувались вимоги Пенсійного фонду
№3586 від 25.09.2009 р. та №3739 від 06.01.2010 р.
Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 р. по
справі №2а-419/10/0870 у задоволенні
позовних вимог ПП
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» до УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя про скасування вимог про
сплату боргу відмовлено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012 р. по справі №2а-419/10/0870
апеляційну скаргу ПП
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» залишено без задоволення,
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 р. -
без змін.

Отже, постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 р. по
справі №2а-419/10/0870 набрала законної сили
11.04.2012 р.

Таким чином, акт перевірки від 25.09.2009
№118 та вимоги Пенсійного фонду №3586 від
25.09.2009 р. та №3739 від 06.01.2010 р. узгодились
з моменту набрання рішенням суду
законної сили.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012 р. по справі №2а-419/10/0870 УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя отримано лише 12.08.2013 р. Після
отримання вказаної ухвали суду
відповідачем на виконання вимог
чинного законодавства та рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області №8503/05
від 06.11.2009 р. прийнято рішення №118 від
14.08.2013 р. про застосування фінансових
санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків.

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність прийняття Пенсійним
фондом рішення №118 від 14.08.2013 р., після
отримання ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012 р. по справі №2а-419/10/0870, якою
узгоджено акт перевірки від 25.09.2009 №118
та вимоги Пенсійного фонду №3586 від
25.09.2009 р. та №3739 від 06.01.2010 р.

Щодо суми заборгованості (фінансових
санкцій), визначеної в рішенні №118 від
14.08.2013 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Згідно
ч.2 ст.255 КАС України обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Судовими рішеннями по справі
№2а-419/10/0870, встановлено правомірність
прийняття Пенсійним фондом вимоги №3586
від 25.09.2009 р. та №3739 від 06.01.2010 р., якими
позивача зобов'язано сплатити
заборгованість в розмірі 37486,31 грн. та
28,80 грн. відповідно. Крім того,
вказаними судовими рішеннями під час
судового розгляду встановлено, що на
момент перевірки позивачем було
занижено суми страхових внесків на
загальну суму 38136,31 грн., у тому числі з
квітня 2005 року по серпень 2009 року на
суму 37486,31 грн., тобто порушення, що
стало підставою для застосування
санкцій за рішенням №118 від 14.08.2013 р.

Згідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислення страхових
внесків територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до п.4 ч.9 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції: за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Відповідно до п.9.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України
(далі-Інструкція), затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 р. №21-1, до
страхувальників за порушення норм
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
застосовуються фінансові санкції
відповідно до повноважень, якими
органи Пенсійного фонду були наділені
до 1 січня 2011 року. Згідно п.9.3
Інструкції фінансові санкції за
порушення норм законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування накладаються на
страхувальника відповідно до частини
дев'ятої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у редакції, що діяла до 1
січня 2011 року, у таких розмірах: за
донарахування органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми. Якщо за
результатами перевірки виявлено в
окремих місяцях суми донарахованих
(своєчасно не обчислених) та не
сплачених страхових внесків, то за
кожне таке донарахування накладається
штраф у порядку та в розмірах,
визначених цим пунктом.

З наданої представником відповідача до
матеріалів справи довідки №7127/02 від
25.04.2014 р., судом встановлено, що згідно з
актом документальної перевірки від
25.09.2009 № 118 станом на 25.09.2009 ПП
«Інженерно - консультаційний центр
«С.В.А.- консалтинг» на обліку в окремих
реєстрах від сплати 42% (частини коштів)
від єдиного податку перебувала
загально сума 20767,32 грн., з якої у 2004 році
зараховано 1937,80 грн., а сума 18829,52 грн.
була зарахована у серпні 2013 року, після
узгодження акту документальної
перевірки, яким донараховано страхові
внески з квітня 2005 по серпень 2009 у сумі
37486,31 грн. (у т.ч. заниження внесків за
ставкою 32,3% на 37515,11 грн. та завищення
внесків за ставкою 2% на 28,80 грн.),
відповідно до ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012 по
справі № 2а-418/10/0870 та постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 у
справі № 2а-419/10/0870. У вказаній довідці
зазначено, що станом на 01.01.2011 борг
позивача складав 34733,28 грн., а станом на
14.08.2013 р. - 15903,76 грн.

Таким чином, при розгляді справи судом
встановлено, що у зв'язку з
встановленням при перевірці факту
заниження сум страхових внесків на
загальну суму 37486,31 грн. (у тому числі
заниження внесків за ставкою 32,3%-33,2% на
37515,11 грн. та завищення внесків за
ставкою 2% на 28,80 грн.) Пенсійним фондом
було накладено штраф в розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Щодо правомірності нарахування
Пенсійним фондом штрафу в розмірі 5
відсотків, яка виникла до 01.01.2011 р., суд
зазначає наступне. При проведенні
перевірки в 2009 році Пенсійним фондом
встановлено, що позивачем не
нараховувались страхові внески за
період з квітня 2005 по серпень 2009 за
ставкою 32,3%-33,2% на суму 37515,11 грн.

01.01.2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Абзацом 5
частини 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. Абзацом 6 частини 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
передбачено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Так, Верховний Суд України в постанові
у справі 21-71а13 від 26.03.2013 р., зазначив, що
пунктом 4 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011
року, було передбачено, що за
донарахування територіальним органом
ПФУ або страхувальником сум своєчасно
не обчислених та не сплачених
страхових внесків накладається штраф у
розмірі п'яти відсотків зазначених сум
за кожний повний або неповний місяць,
за який донараховано ці суми. Із
набранням чинності Законом № 2464-VI
наведена вище норма матеріального
права була скасована (підпункт «й»
пункту 12 Прикінцевих та Перехідних
положень зазначеного Закону). Водночас
відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону № 2464-VI стягнення заборгованості
зі сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Проаналізувавши наведені норми права,
колегія суддів дійшла висновку, що
заборгованість у зв'язку з несплатою
страхових внесків, а відтак і накладені
штрафні санкції, які виникли за 2004 рік
та квітень-грудень 2005 року, мають бути
застосовані (стягнуті) і після 1 січня
2011 року, оскільки зазначені
заборгованість і штрафні санкції
виникли в період дії пункту 4 частини
дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону № 2464-VI вже була висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові від 19 лютого
2013 року у справі № 21-432а12.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про правомірність прийняття
оскаржуваного рішення про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків №118 від
14.08.2013 р.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідач діяв
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, які мають значення при
прийнятті рішення.

А відтак, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог приватного
підприємства
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» до управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя про визнання
незаконним рішення про застосування
фінансових санкцій відмовити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
«Інженерно-консультаційний центр С.В.А.
- консалтинг» на р/р 4006, отримувач
коштів Державний бюджет Ленінського
району м. Запоріжжя, банк - ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015, , решту суми судового збору в
розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот
сорок чотири гривні 30 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.В.
Мінаєва