Справа № 2а-2868/12/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа №
147776/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представник позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Гейвича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2012
року у справі за фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3) звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просила визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби (далі -
ОДПІ) від 14.03.2011 року:

№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на 80447,52 грн. за основним
платежем;

№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість (далі - ПДВ) на 259345,70 грн., з яких
204620,56 грн. за основним платежем та 54725,14
за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на 19434,38 грн., з яких 15547,50
грн. за основним платежем та 3886,88 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2012
року у справі № 2а-2868/12/1370 позов було
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач ОДПІ просить зазначену
постанову скасувати і прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позову
ФОП ОСОБА_3

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
ФОП ОСОБА_3 на порушення ст.1 Указу
Президента України від 03.07.1998 року №
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (далі
- Указ №727/98) занизила обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг).

Позивачкою 07.07.2008 року було досягнуто
обсяг виручки від реалізації продукції
більше 500000 грн., оскільки 07.07.2008 року на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 було
зараховано 21874,00 грн. від ОСОБА_4 за
надані транспортні послуги згідно з
paxунком від 06.06.2008 року і загальний
обсяг виручки 07.07.2008 року склав 521251,75
грн.

У період з 08.07.2008 року по 31.12.2008 року ФОП
ОСОБА_3 отримала дохід в сумі 301303,86 грн.,
з яких за період з 08.07.2008 року по 31.07.2008
року - 147460,67 грн. та за IV квартал 2008 року -
153843,19 грн.

Тому ФОП ОСОБА_3 допустила перевищення
дозволеної межі відповідно ст.1 Указу
№727/98 за 2008 рік а суму 168712,0 грн. ( 21251,75
грн. (521251,75 грн.-500000,0 грн.) + 147460,67 грн. ).

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 працюючи на
спрощеній системі оподаткування у ІІІ
кварталі 2008 року, перевищила обсяг
виручки 500000 грн., чим порушила ст.1 Указу
№727/98 і відповідно до пп. 4.2.8. п.4.2. ст. 4.,
пп. 8.1.3. п.8.1. ст. 8 та ст. 18, ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (далі - Закон № 889-IV)
зобов'язана була включити суму
перевищення до складу загального
оподатковуваного доходу та сплатити з
неї податок.

На порушення ст.ст. 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю (додаток №
7 до Інструкції), п.7.4. ст. 7 Закону № 889-IV
ФОП ОСОБА_3 занижено оподатковуваний
дохід на суму 536316,85 грн., що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності в сумі 80447,52 грн. ( 536316,85х15%).

Окрім того, проведеною перевіркою
встановлено, що ФОП ОСОБА_3 провела
перерахування коштів на користь ОСОБА_5
в сумі 103650.00 грн. та у порушення пп. 4.2.1 ,
пп. 4.2.9, пп. 4.2.12 , п.4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8,
п.19.2 «а» ст. 19 Закону № 889-IV не утримала
і не перерахувала в дохід бюджету
податок з доходів фізичних осіб в сумі
15547,5 грн. (103650,0 х 15 %).

Одночасно перевіркою встановлено, що
ФОП ОСОБА_3 перевищила дозволену межу
обсягів виручки 500000 грн. відповідно ст.
1 Указу №727/98 07.07.2008 року та у термін до
15.09.2008 року була зобов'язана подати
податковому органу заяву про
реєстрацію платником ПДВ, однак її не
подавала за період 01.10.2008 року по 30.06.2010
року, чим порушила п.4 «Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість», ствердженого наказом ДПА
України від 30.05.1997 року №166, що
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 30.06.1997 року за № 702/10982.

У зв'язку з наведеним позивачкою було
порушено вимоги пп. 2.3.1 п.2.3 ст. 2, пп. 7.3.1
п.7.3 ст. 7, п.9.4 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97), що призвело до його
несплати на суму 204620,56 грн. (1023102,8х20%).

Представник відповідача у ході
апеляційного розгляду підтримав
вимоги, викладені у апеляційній скарзі,
просив її задовольнити у повному
обсязі.

Представник позивачки обґрунтованість
доводів апелянта заперечив, просив
залишити оскаржуване судове рішення
без змін, а подану апеляційну скаргу -
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що податковим органом було
зроблено помилковий висновок про
перевищення позивачкою обсягу виручку,
визначеного ст. 1 Указу №727/98 у 2008-2009
роках.

Оскільки отримана відповідно до
договорів від 14 лютого 2008 року та від 01
лютого 2008 року поворотна фінансова
допомога на загальну суму 323000,00 грн. не
могла кваліфікуватись як виручка, то
вона не могла братись до уваги при
розрахунку перевищення обсягу виручки
у 2008 році, яки склав 822555,61 грн. - 323000,00
грн. = 499555,61 грн.

Щодо обсягу виручки у 2009 році, то обсяг
виручки ФОП ОСОБА_3 у розумінні ст. 1
Указу №727/98 становив 456580,00 грн. 00 коп., а
інші суми, відображені відповідачем у
акті перевірки та визначені як виручка,
є поповненням власного рахунку та
витратами на придбання позивачкою
дизельного пального.

Відтак податкові повідомлення-рішення
відповідача від 14.03.2011 року № та
№ підлягають скасуванню.

Щодо обов'язку ФОП ОСОБА_3, як
податкового агента, по нараховуванню,
утриманню та сплаті податку з доходів
фізичних осіб по господарській
операції з ОСОБА_5, то згідно з
договором суборенди №1 від 05.01.2009 року
він був укладений між ФОП ОСОБА_5
(орендар) та ФОП ОСОБА_3 (суборендар).

Виходячи з приписів п. 1.15 ст. 1, пп. 8.1.1
п.8.1 ст. 8, пп. 9.12.1 п. 9.12. ст. 9 Закону № 889-IV
та ч. 8 ст. 2 Указу №727/98 у позивачки не
було підстав вважати себе податковим
агентом щодо ФОП ОСОБА_5, оскільки у
вказаних господарських відносинах він
виступав як суб'єкт господарювання, а
не фізична особа, а відповідач не
надано жодних доказів у підтвердження
наявності у позивача будь-якої
інформації відносно того, що
виплачений ФОП ОСОБА_5 дохід у вигляді
орендної плати є об'єктом
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб, а не єдиним податком.

Отже податкове повідомлення-рішення
від 14.03.2011 року за № також
прийняте з порушенням норм чинного
законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального і процесуального
права та фактичним обставинам справи.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, ОДПІ було проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з
01.07.2007 року по 30.06.2010 року (акт
№117/17-2/ від 23.02.2011 року).

Пі час перевірки відповідачем було
зроблено висновок про порушення
позивачкою пп. 2.3.1 п.2.3 ст. 2; п.3.1 ст. 3; п.4.1
ст. 4 та п.6.1 ст. 6; пп. 7.3.1 п.7.3 ст. 7 та ст. 9
Закону № 168/97, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин, та
заниження ПДВ на загальну суму 204620,56
грн.

Також податковий орган дійшов висновку
про порушення позивачкою пп. 4.2.8 п.4.2 ст.
4, пп. 8.1.3 п.8.1 ст. 8, пп. 9.12.2 п.9.12 ст. 9, ст. 18
та ст. 19 Закону № 889-IV, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин, що
призвело до заниження зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб на суму
80447,52 грн.

Окрім того, відповідач за наслідками
перевірки зробив висновок про
порушення ФОП ОСОБА_3 пп. 4.2.1, пп. 4.2.9, пп.
4.2.12 п.4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст. 8, пп. «а» п.19.2
ст. 19 Закону № 889-IV, що призвело до
неутримання та неперерахування
податку з доходів фізичних осіб у сумі
15547,50 грн.

Вказані висновки лягли в основу
оспорюваних ФОП ОСОБА_3 у рамках даної
справи податкових повідомлень-рішень
від 14.03.2011 року № , № , №
.

Даючи правову оцінку правомірності
висновків податкового органу, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

Відповідно до ст. 1 Указу №727/98, чинного
на момент виникнення спірних
правовідносин, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва, зокрема,
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500000 грн.

Податковим органом було зроблено
висновок про перевищення позивачкою
обсягу виручку, визначеного ст. 1 Указу
№727/98. У 2008 році загальна сума виручки,
на думку відповідача, склала 822555,61 грн.,
а у 2009 році - 756438,00 грн.

При цьому апеляційний суд звертає
увагу на те, що при визначенні вказаної
у ст. 1 Указу №727/98 суми коштів
враховується лише виручка від
реалізації продукції.

У матеріалах справи наявні договори
від 14 лютого 2008 року (а.с. 60-61) та від 01
лютого 2008 року (а.с. 66-67) про надання
поворотної фінансової допомоги на
загальну суму 323000,00 грн., яка не могла
податковим органом кваліфікуватись як
виручка, а відтак і братись при
розрахунку перевищення обсягу виручки
у 2008 році.

Тому позивачкою не було перевищено
передбачений ст. 1 Указу №727/98 обсяг
виручки у 2008 році (822555,61 грн. - 323000,00 грн. =
499555,61 грн.).

Покликання відповідача на оформлення
вказаних договорів «заднім числом» є
голослівними, а відтак підставно були
відхилені судом першої інстанції.

Щодо 2009 року, то у матеріалах справи
наявні первинні бухгалтерські
документи (виписка по рахунку за 2009 рік,
квитанції до прибуткових касових
ордерів, фіскальні чеки), відповідно до
яких обсяг виручки ФОП ОСОБА_3 у
розумінні ст. 1 Указу №727/98 становив
456580,00 грн. 00 коп., а інші суми,
відображені відповідачем у акті
перевірки та визначені як виручка, є
поповненням власного рахунку та
витратами на придбання позивачкою
дизельного пального.

Таким чином слід погодитися із думкою
суду першої інстанції про те, що
податковий орган без достатніх на те
правових підстав вважав, що до позивача
належить застосовувати загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності у відповідності до вимог ст.5
Указу №727/98, а отже податкові
повідомлення-рішення від 14.03.2011 року за
№ та за № є такими, що
прийняті не у відповідності норм
чинного законодавства.

Окрім того, апеляційний суд звертає
увагу на те, що відповідачем при
визначенні об'єкту оподаткування з
податку з доходів фізичних осіб не було
враховано витрат відповідачки, які
підтверджується відповідними
первинними документами, копії яких
знаходяться у матеріалах справи.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2011 року за
№, то суд апеляційної інстанції
виходить із того, що згідно з договором
суборенди №1 від 05.01.2009 року (а.с. 195-197),
укладеного між ФОП ОСОБА_5 (орендар) та
позивачкою (суборендар), орендар
зобов'язується передати суборендарю, а
останній прийняти у тимчасове платне
користування приміщення та сплачувати
орендну плату. На виконання даного
договору було передано приміщення за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
актом приймання-передачі приміщення
від 05.01.2009 року. Відповідно до акту
звірки взаєморозрахунків від 01.03.2011
року за суборенду позивачем було
сплачено 103650,00 грн.

При цьому, у матеріалах справи наявна
копія договору №7 оренди нежитлових
приміщень від 01.11.2007 року, укладеного
між ТОВ «Дрогобицька ПМК-33» та ФОП
ОСОБА_5 (а.с. 48-49), відповідно до якого у
згаданих господарських відносинах він
виступав, як суб'єкт підприємницької
діяльності, а не як фізична особа.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податковий агент це
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи нерезидент або його
представництво, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

В силу вимог підпункту 8.1.1 пункту 8.1
статті 8 названого Закону податковий
агент, який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Водночас згідно з підпунктом 9.12.1
пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до ч.8 ст. 2 Указу №727/98
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Відповідачем не доведено, що у період,
який підлягав перевірці, виручка,
одержана ФОП ОСОБА_5 від надання в
оренду приміщення позивачці, не була
ним включена до обсягу виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг),
вказаної у звітах суб'єкта малого
підприємництва фізичної особи
платника єдиного податку, як об'єкт
оподаткування єдиним податком.

Таким чином слід вважати вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що у позивачки були відсутні обов'язки
податкового агента під час виплати
орендодавцеві ФОП ОСОБА_5 орендних
платежів за договором суборенди №1 від
05.01.2009 року, укладеного з ним, як із
суб'єктом господарювання, а не як із
фізичною особою, а отже податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2011 року за
№ також прийняте з порушенням
норм чинного законодавства.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2012
року у справі № 2а-2868/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 15
травня 2014 року.