Справа № 522/24304/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р. Справа № 522/24304/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Донцов Д.Ю.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 29 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси,
в якому просить зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси привести у
відповідність до вимог ст. 37 Закону
України «Про державну службу» розмір
пенсії ОСОБА_4 з дня її призначення, а
саме з 12.04.2013 р., а в зв'язку з цим
заборгованість, що виникне, виплатити,
посилаючись на те, що дії відповідача
щодо неврахування індексації
заробітної плати та матеріальної
допомоги для визначення розміру її
пенсії є неправомірними.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 29 січня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районні м. Одеси про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнив у повному обсязі.

Визнав неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси щодо
неврахування індексації заробітної
плати та матеріальної допомоги для
визначення розміру пенсії ОСОБА_4.

Зобов'язав Управління пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
привести у відповідність до вимог ст. 37
Закону України "Про державну службу"
розмір пенсії ОСОБА_4 з дня її
призначення, а саме з 12.04.2013 р., а в
зв'язку з цим заборгованість, що
виникне, виплатити ОСОБА_4.

Управління пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка є пенсіонером за віком,
перебуває на обліку у відповідача,
одержуючи державну пенсію з 12.04.2013 р.
призначену згідно ст. 37 Закону України
«Про державну службу» в розмірі 2566,64
грн. (довідка Управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси від 07.05.2013 р. №771/06).

ОСОБА_4 працювала в Державній
податковій інспекції у Малиновському
районі м. Одеси з 24.02.2005 р. по 28.02.2012 р.; з
29.02.2012 р. по 15.03.2013 р. працювала в
Державній податковій інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби.
Звільнилася 15.03.2013 р. з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора сектору контролю
за проведенням готівкових розрахунків
управління податкового контролю, у
зв'язку з реорганізацією ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби,
скороченням численності або штату
працівників та змінами в організації
виробництва і праці - на підставі п. 1 ст.
40 КЗпП України (довідка ДП1 у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області 09.09.2013 р. №2079/8/15-52-04-12).

Згідно довідки ДПІ У Малиновському
районі м. Одеси від 03.04.2013 р. № 1744/10/05-030
про складові заробітної плати (за
останні 24 календарних місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» виданій ОСОБА_4
надбавки, премії та інші виплати за
період з 01.03.2011 р. до 28.02.2013 р. становили:
заробітна плата; надбавка за високі
досягнення у праці; премії; інші
виплати, які складаються з індексації
та матеріальної допомоги. На всі
виплати включені в довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 р. соціальне страхування.

25 червня 2006 року ОСОБА_4 звернулася з
письмовою заявою до відповідача про
роз'яснення причин з яких при
нарахуванні суми пенсії не
зараховується суми заробітної плати з
яких були сплачені єдині внески на
обов'язкове пенсійне страхування, а до -
1 січня 2011 року страхові внески на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно відповіді на зазначене
звернення Управління Пенсійного фонду
України у Приморському районі м. Одеси
листом від 01.08.2013 р. №232/ч-11 надало
відповідь, що довідкою від 03.04.2013 р. за
№1744/10/05-030 «інші виплати» враховувати
до розрахунку середнього заробітку
ОСОБА_4 не є можливим, оскільки чинним
законодавством, зокрема Законом
України «Про державну службу»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» таке
врахування не передбачено.

Однак, колегія суддів не погоджується з
думкою відповідача та на підставі ст.
224-2 КАС України, з урахуванням
аналогічної позиції наведеної у
Постанові Верховного Суду України від
20.02.2012 р. вважає необхідним зазначити.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції від 11.04.2013
р., тобто чинної на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У частині 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року №108/95ВР «Про оплату
праці» заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якого
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведені положення дають підстави для
висновку, що матеріальна допомога та
індексація грошових доходів входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчислені пенсії.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України від 05 листопада 1991 року
№1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09 липня 2003
року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховується в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити певні дії - є
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, - залишити
без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 29 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити певні дії, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан