Справа № 824/2046/13-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2046/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І. В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Чернівецької митниці Міністерства
доходів та зборів України на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Кельменецького районного
центру зайнятості до Чернівецької
митниці Міністерства доходів та зборів
України про стягнення допомоги по
безробіттю , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року Кельменецький
районний центр зайнятості звернувся з
адміністративним позовом до
Чернівецької митниці Міндоходів, в
якому просив стягнути з відповідача на
користь позивача виплачену допомогу по
безробіттю ОСОБА_2 сумі 10878,20 грн. за
період з 01.10.2012 року по 08.02.2013 року.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року позов задоволено повністю:
стягнуто з Чернівецької митниці
Міндоходів на користь Кельменецького
районного центру зайнятості виплачену
допомогу по безробіттю ОСОБА_2 в сумі
10878,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 20 лютого 2014 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 20
лютого 2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як досліджено під час розгляду справи в
суді першої інстанції, Чернівецька
митниця Міндоходів є правонаступником
Чернівецької обласної митниці.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 08.02.2012 р.
Кельменецький районний центр
зайнятості надав йому статус
безробітного та виплачував допомогу по
безробіттю в період з 08.02.2012 р. по 25.06.2013
р.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2012 р., залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2012 року,
у справі №2а/2470/313/12 позов ОСОБА_2
задоволено повністю: визнано
протиправним та скасовано п.1 наказу
т.в.о. Голови Державної митної служби
України Дериволкова С.Д. №107-к від
25.01.2012 року "По особовому складу
Чернівецької обласної митниці" в
частині припинення перебування на
державній службі інспектора сектора
митного оформлення №5 відділу митного
оформлення №3 митного поста "Кельменці"
Чернівецької обласної митниці ОСОБА_2
та поновлено його на посаді.

Згідно Наказу Державної митної служби
України від 01.06.2013 року №887-к "По
особовому складу митних органів"
ОСОБА_2 поновлено на посаді інспектора
сектора митного оформлення №5 відділу
митного оформлення №3 митного поста
"Кельменці" Чернівецької обласної
митниці з 27.01.2012 року.

Відповідно до Наказу Кельменецького
районного центру зайнятості №52 від
02.07.2013 року "Про відшкодування коштів",
відповідач повинен повернути кошти
надлишково виплаченого матеріального
забезпечення ОСОБА_2

Кельменецький районний центр
зайнятості надіслав на адресу
Чернівецької митниці Міндоходів
претензію від 05.07.2013 року за №01-11/557 з
вимогою про повернення залишку коштів
в сумі 10878,20 грн., що є допомогою по
безробіттю виплаченої ОСОБА_2 за
період з 01.10.2012 року по 08.02.2013 року,
оскільки частину коштів в сумі 17258,20
грн. за період з 15.02.2012 року по 30.09.2012
року відшкодовано Кельменецькому
районному центру зайнятості
відповідачем 29.03.2013 року добровільно.

Однак, 07.08.2013 року Кельменецький
районний центр зайнятості отримав
відповідь на претензію від
Чернівецької обласної митниці №11/1-17/5090
в якій зазначено, що претензія не
підлягає задоволенню, оскільки
рішенням суду, яке набрало законної
сили, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
вимог щодо виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
21.09.2012 року по день поновлення на
посаді.

16.08.2013 року Кельменецьким районним
центром зайнятості повторно надіслано
лист, оскільки у відповіді
Чернівецької обласної митниці №11/1-17/5090
на претензію від 05.07.2013 року за №01-11/557
відповідач посилався на іншу постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 року
та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 року,
однак у відшкодуванні допомоги по
безробіттю у зв'язку із поновленням на
роботі за рішення суду в сумі 10878,20 грн.
було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не відшкодовано
отриманої допомоги по безробіттю у
зв'язку із поновленням на роботі за
рішення суду в сумі 10878,20 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог, а
тому задовольнив позовні вимоги
Кельменецького районного центру
зайнятості, з чим погоджується і суд
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Статтею 23 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ,
передбачено, що застрахованим особам,
зазначеним у частині першій статті 22
цього Закону, розмір допомоги по
безробіттю визначається у відсотках до
їх середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу.

Одноразова виплата допомоги по
безробіттю для організації
безробітним підприємницької
діяльності здійснюється у розмірі
допомоги по безробіттю, нарахованої
відповідно до цієї статті, у розрахунку
на рік.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України "Про затвердження
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності",
застрахованим особам - найманим
працівникам; особам, які виконують
роботи (надають послуги) згідно з
цивільно-правовими договорами
здійснювали підприємницьку або іншу
діяльність; військовослужбовцям
Збройних Сил України, Державної
прикордонної служби України,
внутрішніх військ, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законів України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки
України, Державної спеціальної служби
транспорту, особам рядового і
начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органів внутрішніх
справ, органів і підрозділів
цивільного захисту, особам
начальницького складу податкової
міліції, а також особовому складу
воєнізованих аварійно-рятувальних
служб (формувань), створених відповідно
до законодавства на постійній основі
(далі - військовослужбовці), крім
військовослужбовців строкової служби,
фізичним особам - підприємцям, особам,
які забезпечують себе роботою
самостійно, а у випадках, передбачених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", іншим особам (громадянам
України, іноземцям, особам без
громадянства, які постійно проживають
в Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України), на користь
яких здійснюється страхування на
випадок безробіття, які втратили
роботу з не залежних від них обставин і
визнані в установленому порядку
безробітними та протягом 12 місяців, що
передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня),
проходили службу або виконували роботи
(надавали послуги) згідно з
цивільно-правовими договорами
здійснювали підприємницьку або іншу
діяльність не менше 26 календарних
тижнів та сплачували страхові внески
та/або єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок), допомога по безробіттю
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу) або
середнього грошового забезпечення
залежно від страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 8
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (далі -
Фонд) створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до ч.1 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" Фонд має право,
зокрема, стягувати з роботодавця суму
страхових коштів та вартість
соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Частиною 4 статті 35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачається, що із
роботодавця утримується сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Таким чином, підставою для
відшкодування Фонду (територіальним
органам державної служби зайнятості)
роботодавцем суми виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному є факт
поновлення останнього на роботі за
рішенням суду.

Відповідно до положень статті 39 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" спори, що виникають
із правовідносин за цим Законом,
вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2014 року,
в адміністративній справі №824/1916/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці
Міндоходів, Державної митної служби
України про стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час затримки виконання рішення суду,
перерахунку відпускних та виплати
матеріальної допомоги
адміністративний позов задоволено
частково.

За таких обставин ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.01.2014 року набрала законної сили, а
у відповідності до ч.5 ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення.

Частиною 1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначені положення
закону та зважаючи на те, що ОСОБА_2 за
рішенням суду у зв'язку з його
незаконним звільненням з митних
органів поновлено на роботі, а
Чернівецькою обласною митницею, тобто
роботодавцем, в добровільному порядку
не повернуто Кельменецькому районному
центру зайнятості виплачену
зазначеній особі допомогу по
безробіттю в розмірі 10878,20 грн., колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
заявленої позивачем вимоги щодо
стягнення з Чернівецької митниці
Міндоходів (правонаступника
Чернівецької обласної митниці)
допомоги по безробіттю у вказаному
вище розмірі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, позивачем
було надано суду достатньо належних
доказів, які б свідчили про
правомірність заявлених позовних
вимог, а доводи апеляційної скарги не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернівецької
митниці Міністерства доходів та зборів
України, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.