Справа № 805/2764/14
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
справа №805/2764/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі № 805/2764/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м.Донецьку про визнання
незаконною та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду відмовлено у
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку про визнання
незаконною та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження №
41349913 від 24.12.2013 року.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
вказана постанова про відкриття
виконавчого провадження підлягає
скасуванню, оскільки відсутні докази
підтвердження направлення її боржнику,
а рішення Пенсійного фонду не є
рішенням органу державної влади, тому
не підлягає виконанню відповідачем.
Також вказує на те, що оскільки 18.01.2012
року до державного реєстратора було
подано заяву про припинення
підприємницької діяльності, 21.03.2012 року
сплив термін для заявлення вимог
кредиторів. Оскільки до вказаного
строку жодним з кредиторів не було
заявлено кредиторських вимог, штрафні
санкції вважаються погашеними 22.03.2012
року та стягненню в примусовому
порядку не підлягають. Просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Сторони у судове засідання не прибули,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу у
відсутність осіб, які не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що державним виконавцем
ВДВС Ворошиловського РУЮ Кононенко В.С.
було прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41007003 від
01.10.2013 року (далі,- оскаржувана
постанова) про стягнення з позивача
суми боргу у розмірі 170,00 гривень.

Оскаржувану постанову прийнято на
виконання рішення УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька №
1045 від 03.04.2013 року.

Суд першої інстанції критично оцінив
доводи адміністративного позову з
наступних підстав.

Встановлено, що рішенням УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька №
1045 від 03.04.2013 року до ОСОБА_2 застосовано
штраф на суму 170,00 гривень.

Згідно ч.15 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції, що
діяла станом на момент прийняття
рішення УПФУ у Ворошиловському районі
м. Донецька № 1045 від 03.04.2013 року),-
рішення територіального органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
та/або застосування штрафів,
передбачених частинами одинадцятою і
дванадцятою цієї статті, є виконавчим
документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не
сплатив зазначені в рішенні суми
протягом десяти робочих днів, а також
не повідомив у цей строк
територіальний орган Пенсійного фонду
про оскарження рішення, таке рішення
передається державній виконавчій
службі в порядку, встановленому
законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження»,- примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема
такі виконавчі документи, як рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Таким чином, суд першої інстанції не
прийняв доводи позивача щодо
неприйнятності рішення УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька у
якості виконавчого документа.

На думку суду, доводи позивача з
приводу пропуску УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька
терміну для заявлення вимог
кредиторів, не пов'язані із
правомірністю оскаржуваної постанови,
оскільки стосуються виключно дій та
рішень УПФУ у Ворошиловському районі м.
Донецька.

Позивач пояснив, що він не оскаржував
рішення УПФУ у Ворошиловському районі
м. Донецька ані до вищестоящої
інстанції ані до суду.

При цьому ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
вичерпний перелік підстав за наявності
яких державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження.

Також не надано доказів наявності
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження передбачених
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд першої інстанції також не
погодився із доводами
адміністративного позову в частині
щодо відсутності доказів направлення
оскаржуваної постанови рекомендованою
кореспонденцією, оскільки вони також
не стосуються правомірності прийняття
оскаржуваної постанови.

Згідно ч.1-2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження»,- державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Обставини щодо відсутності доказів
направлення оскаржуваної постанови
рекомендованою кореспонденцією, на
думку суду, мали б правові наслідки у
разі вчинення відповідачем подальших
виконавчих дій, а оскільки подальших
виконавчих дій відповідачем не
вчинено, та вони не є предметом спору,
суд вважає доводи позивача у цій
частині неприйнятними.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд першої інстанції керувався
критеріями, закріпленими у ст.2 КАС
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що викладені в
позовній заяві вимоги не підлягають
задоволенню.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі № 805/2764/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі № 805/2764/14 - залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов