Справа № 2а-6635/10/0470
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/29903/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року

у справі № 2а-6635/10/0470

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний

комбінат"

до Дніпропетровської
митниці Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Публічне акціонерне товариство
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі також - позивач, ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Криворізької митниці
Державної митної служби України
(правонаступник - Дніпропетровська
митниця Міндоходів, надалі також -
відповідач), в якому просило визнати
незаконними та скасувати податкові
повідомлення від 16 березня 2010 року №121,
122, 123, 124, 125, 126, видані Криворізькою
митницею на підставі Акту від 12 лютого
2010 року №К/0001/0/113000000/ про
проведення камеральної перевірки
дотримання ВАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» законодавства
України з питань митної справи.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2010 року у
задоволенні адміністративного позову
Відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» задоволено. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2010
року скасовано. Позов задоволено.
Визнано незаконними та скасовано
податкові повідомлення Криворізької
митниці від 16 березня 2010 року № 121
(загальна сума податкового
зобов'язання 9065,65 грн.), 122 (загальна сума
податкового зобов'язання 9049,13 грн.), 123
(загальна сума податкового
зобов'язання 9049,32 грн.), 124 (загальна сума
податкового зобов'язання 1809,86 грн.), 125
(загальна сума податкового
зобов'язання 9014,45 грн.), 126 (загальна сума
податкового зобов'язання 1802,89 грн.).

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судом апеляційної
інстанції порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року та залишити в силі постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2010
року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, на підставі наказу від 29
січня 2010 року №67 «Про проведення
камеральної перевірки» Криворізькою
митницею було здійснено перевірку ВАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
на предмет дотримання законодавства
України з питань митної справи.
Перевірці підлягало митне оформлення
товарів, що ввозились на митну
територію України в рамках угод про
вільну торгівлю, в частині
правомірності надання пільг по сплаті
ввізного мита.

Для проведення митного оформлення
товару «коронки бурові КНШ - 110БМ840 Мх40»,
який класифікується у товарній позиції
8207 згідно УКТЗЕД, що надійшов з
Російської Федерації від ЗАТ
«Машиностроительный Холдинг» на
адресу ВАТ «Криворізький залізорудний
комбінат» за договором від 10 серпня 2009
року №599, ВАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» до митного
оформлення надавались ВМД:
№113050000/2009/006007 від 11 вересня 2009 року;
№113050000/2009/007378 від 21 жовтня 2009 року;
№113050000/2009/009034 від 2 грудня 2009 року.

Процедура митного оформлення товару за
даними ВМД була проведена відповідно
до Угоди про вільну торгівлю між
Україною та Російською Федерацією, з
використанням режиму вільної торгівлі
на митних територіях держав - учасниць
Угоди про створення зони вільної
торгівлі від 15 квітня 1994 року, а саме: з
наданням пільг по сплаті ввізного мита
у відповідності до вимог пункту 9
Правил визначення країни походження
товарів, затверджених Рішенням Ради
глав урядів Співдружності Незалежних
Держав від 30 листопада 2000
року (надалі також - Правила визначення
країни походження товарів), які є
невід'ємною частиною багатосторонньої
Угоди про створення зони вільної
торгівлі.

Для підтвердження країни походження
товару Позивачем відповідно до пункту
10 Правил визначення країни
походження товарів, до митного
оформлення надано сертифікати про
походження товару форми СТ-1:

- від 18 серпня 2009 року № RU UA (ВМД
від 11 вересня 2009 року №113050000/2009/006007);

- від 30 вересня 2009 року № RU UA (ВМД
від 21 жовтня 2009 року №113050000/2009/007378);

- від 12 листопада 2009 року № RU UA
(ВМД від 02 грудня 2009 року №113050000/2009/009034).

Зазначені сертифікати про походження
товару форми СТ-1 були видані
Уральською торгово-промисловою
палатою.

Як слідує з акту, в ході перевірки
документів, наданих позивачем до
митного оформлення, Криворізькою
митницею встановлено, що Сертифікати
заповнені з порушенням вимог пункту 12
Правил визначення країни походження
товарів, затверджених Рішенням Ради
глав урядів Співдружності Незалежних
Держав від 30 листопада 2000 року, а саме:

- у графі 1 - зазначена поштова адреса
експортера (він же - відправник) ЗАТ
«Машиностроительный Холдинг», яка не
відповідає поштовій адресі, зазначеній
у розділі 14-му контракту від 10
серпня 2009 року № 599;

- у графі 7 - відсутня інформація щодо
виду пакування товару, опис якого
наведено у графі 8.

За результатами перевірки митного
оформлення товару, сектором оформлення
та визначення походження товарів
відділу митних платежів Криворізької
митниці були винесені Рішення про
визначення країни походження товару:

- від 4 лютого 2010 року №113000003/0/000005
відносно Сертифікату від 12 листопада
2009 року № RU UA (ВМД від 2 грудня 2009
року №113050000/2009/009034);

- від 4 лютого 2010 року №113000003/0/000006
відносно Сертифікату від 30 листопада
2009 року № RU UA (ВМД від 21 жовтня 2009
року №113050000/2009/007378);

- від 4 лютого 2010 року №113000003/0/000007
відносно Сертифікату від 18 серпня 2009
року № RU UA (ВМД від 11 вересня 2009
року №113050000/2009/006007), якими зазначені
Сертифікати визнано не
преференційними.

Країною походження товару,
задекларованого по вищезазначеним ВМД,
визнано Російську Федерацію.

Контролюючий орган прийшов до
висновку, що внаслідок порушення
Правил визначення країни походження
товарів у позивача виникла податкова
заборгованість по сплаті податків
(обов'язкових платежів) перед Державним
бюджетом у сумі - 31 005,05 грн., у тому числі
ввізне мито - 25 837,54 грн., податок на
додану вартість - 5 167,51 грн., яка
підлягає перерахуванню до Державного
бюджету.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки у наданих на підтвердження
походження країни походження наявні
помилки, а саме - не зазначено вид
упаковки, - вони не можуть бути
підставою для надання пільг по сплаті
ввізного мита та зазначив, що внесення
позивачем до графи 36 ВМД коду
податкової пільги в обкладенні товарів
увізним митом, передбаченої Угодою про
створення зони вільної торгівлі від 15
квітня 1994 року є помилковим, та таким,
що призвело до заниження податкових
зобов'язань за ввізним митом та
податком на додану вартість,
відповідно до статті 4 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, не
погодився із висновками суду першої
інстанції та зазначив, що під час
митного оформлення товару, надання
вантажних митних декларацій та
обрахування ввізного мита позивач не
допускав арифметичних або
методологічних помилок, з чим
погоджується і Вищий адміністративний
суд України з огляду на наступне.

Роблячи висновок про обґрунтованість
позовних вимог, суд апеляційної
інстанцій встановив, що застосування
пільг по сплаті ввізного мита за
отриману від ЗАТ «Машиностроительный
Холдинг» продукцію було здійснено
позивачем у відповідності з Угодою про
встановлення зони вільної торгівлі від
15 квітня 1994 року та з урахуванням
пункту 9 Правил визначення країни
походження товарів.

Вказаного висновку суд апеляційної
інстанцій дійшов зважаючи на те, що
підставою для надання пільг є
встановлення та документальне
підтвердження походження даної
продукції з Російської Федерації, а в
акті перевірки відповідач сам
визначив, що країною походження
продукції : коронки бурові КНШ-110БМ840
Мх40 є Російська Федерація.

Згідно зі статтею статті 283 Митного
кодексу України сертифікат про
походження товару повинен однозначно
свідчити про те, що зазначений товар
походить з відповідної країни, і має
містити:

письмову заяву експортера
(постачальника чи виробника) про країну
походження товару;

письмове посвідчення компетентного
органу країни вивезення, який видав
сертифікат, про те, що наведені у
сертифікаті відомості відповідають
дійсності.

Сертифікат про походження товару
подається разом з митною декларацією,
декларацією митної вартості та іншими
документами, що подаються для митного
оформлення.

У разі втрати сертифіката приймається
його офіційно завірений дублікат.

У разі виникнення сумнівів з приводу
достовірності сертифіката чи
відомостей, що в ньому містяться,
включаючи відомості про країну
походження товару, митний орган може
звернутися до органу, що видав
сертифікат, або до компетентних
організацій країни, зазначеної як
країна походження товару, з проханням
про надання додаткових відомостей.

Товар не вважається таким, що походить
з відповідної країни, доти, доки митні
органи у випадках, встановлених цим
Кодексом, не одержать належним чином
оформлений сертифікат про походження
товару або затребувані ними додаткові
відомості.

Відповідно до пункту 12 Правил
визначення країни походження товарів в
графі 1 повинно зазначатися
найменування та поштова адреса
відправника (експортера), й зроблено
зауваження, що в даній графі може
зазначатися адреса відправника у
відповідності до свідоцтва про
державну реєстрацію.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, в графі 1 сертифікатів,
наданих позивачем, вказана юридична
адреса ЗАТ «Машиностроительный
Холдинг», Россия, 620042, Свердловская
область, г. Екатеринбург, ул. Восстания,
д.95, кв.68», яка є й адресою державної
реєстрації.

Згідно з пунктом 16 Правил визначення
країни походження товарів у випадку
виникнення сумнівів щодо
бездоганності сертифіката або
відомостей, що містяться в ньому,
митний орган країни ввозу товару може
звернутися до вповноваженого органу,
що засвідчив сертифікат, або до
компетентних органів країни
походження товару з мотивованим
проханням повідомити додаткові або
уточнюючі відомості, включаючи
прохання, пов'язані із простими
вибірковими перевірками сертифікатів.

На підставі вищенаведеного та з
урахуванням того, що Криворізькою
митницею зазначені дії вчинені не були
та єдиною неточністю поданих позивачем
сертифікатів є відсутність зазначення
виду пакування товару, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку, що
вказана неточність не унеможливлює
встановлення країни походження
ввезеного товару, а відтак,
безпідставними є твердження
відповідача про те, що внесення
позивачем до графи 36 ВМД коду
податкової пільги в обкладенні товарів
увізним митом, передбаченої Угодою про
створення зони вільної торгівлі від 15
квітня 1994 року є помилковим.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалене по справі рішення суду
апеляційної інстанції є законним і
обґрунтованим, а зазначена в касаційні
скарзі позиція не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, приходить до
висновку, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів відхилити, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко