Справа № 826/19889/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа: № 826/19889/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтелект 4 Джі
Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтелект 4
Джі Україна» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтелект 4 Джі
Україна» ( далі - позивач ) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України ( далі - відповідач )
про визнання протиправною відмови
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України у видачі товариству з
обмеженою відповідальністю «Інтелект 4
Джі Україна» висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією з
поставки обладнання «Резервуар
сталевий 20 м3» та «Колонка
паливороздавальна «Топаз-611», згідно з
договором поставки від 23 липня 2013 року
за № 23/07-3П, та зобов'язання
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України надати товариству з
обмеженою відповідальністю «Інтелект 4
Джі Україна» висновок про продовження
строку розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією з
поставки обладнання «Резервуар
сталевий 20 м3» та «Колонка
паливороздавальна «Топаз-611», згідно з
договором поставки від 23 липня 2013 року
за № 23/07-3П, з 29 жовтня по 30 листопада 2013
року включно.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14
лютого 2014 року та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, так як, на думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а ухвала суду - без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 23
липня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ
) «Інтелект 4 Джі Україна» і ТОВ
«Интеллект 4 Джи» ( Російська Федерація
) було укладено зовнішньоекономічний
договір поставки № 23/07-3П.

Строк поставки товару за умовами
зазначеного договору складає 65
робочих днів з моменту отримання
передоплати в повному розмірі.

31 липня 2013 року на підставі та на
виконання умов договору поставки від 23
липня 2013 року № 23/07-3П ТОВ «Інтелект 4
Джі Україна» перерахувало на рахунок
ТОВ «Интеллект 4 Джи» (Російська
Федерація) авансовий платіж у розмірі
89400,00 дол. США.

21 жовтня 2013 року до позивача надійшов
лист від контрагента - ТОВ «Интеллект 4
Джи» ( Російська Федерація ), у якому
повідомлялося про неможливість ТОВ
«Интеллект 4 Джи» ( Російська Федерація
) виконати умови договору поставки
товару в установлений строк з огляду
на суттєві затримки поставки
матеріалів, необхідних для
виготовлення «Паливного модуля НП-20», а
також запропоновано ТОВ «Інтелект 4 Джі
Україна» змінити склад устаткування,
яке поставляється з «Паливного модуля
НП-20» на «Резервуар сталевий 20м3» та
«Колонку паливороздавальну «Топаз-611»,
які є складовими «Паливного модуля НП-20
та строки поставки продукції.

23 жовтня 2013 року між ТОВ « Інтелект 4 Джі
Україна » і ТОВ « Интеллект 4 Джи »
( Російська Федерація ) було підписано
додаткову угоду № 1 до договору
поставки від 23 липня 2013 року № 23/07-ЗП,
відповідно до якої було продовжено
строк поставки обладнання до 30
листопада 2013 року.

28 жовтня 2013 року ТОВ « Інтелект 4 Джі
Україна » звернулось до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України з листом про надання висновку
щодо продовження строків розрахунків
за договором від 23 липня 2013 року № 23/07-3П
до 30 листопада 2013 року.

12 листопада 2013 року Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України позивачу було відмовлено в
наданні висновку щодо продовження
строків розрахунків за договором від 23
липня 2013 року № 23/07-3П на підставі того,
що зовнішньоекономічна операція за
вказаною угодою не відповідає
критеріям, визначеним пунктом 2 Порядку
здійснення розрахунків в іноземній
валюті, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 29
грудня 2007 року № 1409.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» ( далі -
Закон № 185/94-ВР ), Постановою Правління
Національного банку України «Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов'язкового продажу
надходжень в іноземній валюті» від 14
травня 2013 року № 163 ( далі - Постанова №
163 ), Порядком здійснення розрахунків в
іноземній валюті, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2007 року № 1409 ( далі -
Порядок № 1409 ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині 1 статті 2 Закону № 185/94-ВР
визначено, що імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, у разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції ( робіт, послуг ), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

Згідно до частини 4 статті 2 Закону №
185/94-ВР, Національний банк України має
право запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною 1 цієї статті.

Пунктом 3 Постанови № 163
регламентовано, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів, передбачені статтями 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
повинні здійснюватися у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 6 Закону № 185/94-ВР,
строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього
Закону, можуть бути продовжені
центральним органом виконавчої влади з
питань економічної політики у разі
виконання резидентами операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

У підпункті 6 пункту 2 Порядку № 1409
закріплено, що до операцій, які
здійснюються резидентами під час
виконання договорів поставки складних
технічних виробів, належать - імпортні
операції з поставки устаткування
частинами або складних технічних
виробів, що потребують установки,
монтажу, налагодження, гарантійного
обслуговування і введення їх у дію на
місці експлуатації, а також з поставки
складних технічних виробів, строк
виготовлення та транспортування яких
перевищує 180 днів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1409,
висновок стосовно віднесення операцій
резидента до таких, що здійснюються за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і призначення, та
продовження встановлених строків
видається Мінекономрозвитку.

Пунктом 4 Порядку № 1409 регламентовано,
що для одержання висновку резидент
подає Мінекономрозвитку такі
документи: 5) складений у довільній
формі лист-звернення, що містить дані
про стан виконання
зовнішньоекономічного договору (
контракту ) на момент звернення, із
зазначенням суми заборгованості та
обґрунтуванням необхідності
продовження встановленого строку на
певний період; 2) засвідчені в
установленому порядку: - копію
зовнішньоекономічного договору (
контракту ), в якому зазначаються
адреса та банківські реквізити
іноземних контрагентів. Якщо договір
укладено іноземною мовою, заявник
додає його переклад на українську мову;
- копії документів, що підтверджують
здійснення зовнішньоекономічної
операції, зокрема платіжних
банківських документів, довідок
банків, вантажних митних декларацій,
коносамента, актів приймання-передачі
товару ( виконання робіт, надання
послуг ).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1409
підставами для відмови у видачі
висновку є: 1) подання резидентом
документів: - з порушенням вимог,
зазначених у пункті 4 цього Порядку; -
що містять недостовірну інформацію; 2)
невідповідність поданих резидентом
документів законодавству.

Отже, з викладених законодавчих
положень вбачається, що правовою
підставою для надання Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними договорами є
сукупність наступних умов: 1) виконання
суб'єктом господарювання операцій за
договорами виробничої кооперації,
консигнації, комплексного будівництва,
тендерної поставки, гарантійного
обслуговування, поставки складних
технічних виробів і товарів
спеціального призначення; 2) подання
суб'єктом господарювання Міністерству
економічного розвитку і торгівлі
України необхідного переліку
документів.

При цьому, судова колегія звертає увагу
на те, що законодавством визначено
чіткі критерії, за наявності одного з
яких зовнішньоекономічна угода
визнається договором поставки
складних технічних виробів, а саме: 1)
складні технічні вироби мають бути
такими, що потребують установки,
монтажу, налагоджування, гарантійного
обслуговування та введення їх в дію на
місці експлуатації; 2) перевищення
строку виготовлення складних
технічних виробів 180 днів.

Разом з тим, дослідивши обставини
справи, суд апеляційної інстанції
встановив, що при зверненні до
відповідача із вимогами щодо
продовження строків розрахунків за
договором поставки від 23 липня 2013 року
№ 23/07-ЗП ТОВ «Інтелект 4 Джі Україна»
разом із листом-зверненням було подано
зазначений договір, додаткову угоду до
нього від 23 жовтня 2013 року № 1, лист ТОВ
«Интеллект 4 Джи» ( Російська Федерація
) від 21 жовтня 2013 року № 95, специфікації
№№ 1, 1/1, 1/2 до договору поставки від 23
липня 2013 року № 23/07-ЗП, банківську
довідку від 25 жовтня 2013 року № 184/5/50-20.

Водночас, зі змісту перелічених
документів не вбачається ані того, що
вироби, які є предметом спірного
договору поставки, потребують
установки, монтажу, налагоджування,
гарантійного обслуговування та
введення їх в дію на місці
експлуатації, ані того, що строк їх
виготовлення перевищує 180 днів,
оскільки, початковий термін поставки
товару за договором від 23 липня 2013 року
№ 23/07-ЗП складав 65 днів з моменту
отримання передплати.

Тож, суд апеляційної інстанції вважає,
що у відповідача не було жодних підстав
вважати товари, які є предметом
спірного договору поставки, складними
технічними виробами, які відповідають
законодавчо установленим критеріям та,
відповідно, обумовлюють можливість
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічним договором, на
підставі та на умовах якого
здійснюється їх поставка.

Доводи апелянта про те, що в додатку до
договору поставки від 23 липня 2013 року №
23/07-ЗП визначено, що вироби, які є
предметом спірного договору,
потребують установки, монтажу,
налагоджування, гарантійного
обслуговування та введення їх в дію на
місці експлуатації, колегія суддів
вважає необґрунтованими і такими, що не
можуть бути прийняті до уваги,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується самим
позивачем, зазначений додаток до
договору поставки від 23 липня 2013 року №
23/07-ЗП не надавався відповідачу при
зверненні до нього ТОВ «Інтелект 4 Джі
Україна» з вимогами щодо продовження
строків розрахунків за спірним
договором та, відповідно, не оцінювався
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України при вирішенні питання
щодо прийняття висновку про
продовження строків розрахунку за
зовнішньоекономічними операціями.

Більш того, колегія суддів звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
відсутні жодні докази, які б надавали
можливість вважати, що вказаний
додаток до договору поставки від 23
липня 2013 року № 23/07-ЗП складений
сторонами цього договору під час його
укладання та був наявний у позивача на
момент звернення до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України з вимогами щодо продовження
строків розрахунків за спірним
договором.

Натомість, відповідач, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у
відповідності до частини 2 статті 71 КАС
України, довів правомірність
винесеного ним рішення про відмову в
наданні висновку ТОВ «Інтелект 4 Джі
Україна» щодо продовження строків
розрахунків за договором від 23 липня 2013
року № 23/07-3П.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відповідач,
відмовляючи ТОВ «Інтелект 4 Джі
Україна» у наданні висновку щодо
продовження строків розрахунків за
договором від 23 липня 2013 року №
23/07-3П, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, які
передбачені Конституцією та законами
України, що обумовлює відсутність
жодних правових підстав для
задоволення адміністративного позову,
та приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 КАС
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтелект 4
Джі Україна» необхідно залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року - без змін.

Керуючись статтями 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтелект 4
Джі Україна» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя :

Судді :

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.