Справа № 810/4562/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4562/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Макарівському районі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у Макарівському районі
Київської області до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 5766,45 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку у
відповідача та, згідно пенсійного
посвідчення НОМЕР_1, виданого 16.12.2009
року, отримує пенсію за віком, яку було
призначено із врахуванням ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
відповідач постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія
4), в підтвердження чого в матеріалах
наявна копія відповідного посвідчення.

Також судом вірно встановлено, що з
09.04.2002 року ОСОБА_2 зареєстрована як
фізична особа-підприємець, при цьому з
01.01.2012 року є платником єдиного податку,
що відповідно підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця та свідоцтва
платника єдиного податку.

Разом з тим, позивачем було направлено
відповідачу вимоги №Ф-480 та №Ф-481 від
23.05.2013 року про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, якими визначено
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у загальній сумі 5766,45 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем
вказаної заборгованості за вимогами
№Ф-480 та №Ф-481 від 23.05.2013 року, позивач
звернувся до суду з позовом про її
стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позову в
повному обсязі, суд виходив з того, що
відповідачем спростовані доводи
позивача щодо обов'язку сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
вимог №Ф-480 та №Ф-481 від 23.05.2013 року.

Позивач з таким рішенням не погодився,
в обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що критерієм звільнення від
сплати єдиного внеску разом з фактом
отримання пенсії, у тому числі пенсії
за віком на пільгових умовах, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
за відповідності всім умовам,
визначеним законом, зокрема досягнення
певного віку, після якого вона має
право на призначення відповідної
пенсії, а наявність у особи пенсійного
посвідчення підтверджує лише право на
одержання пенсії та факт її
призначення, а не статус пенсіонера за
віком. У зв'язку із наведеним позивач
просив оскаржувану постанову суду
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити повністю.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам
апеляційної скарги, виходячи з наявних
у справі матеріалів, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4
вказаного Закону, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності

В силу положень частини четвертої
статті 4 даного Закону, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідач, як фізична
особа-підприємець є платником єдиного
податку, при цьому є пенсіонером за
віком, що підтверджується в тому числі
копією пенсійного посвідчення.

При цьому, відповідачу відповідно до
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" була призначена пенсія за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки
відповідач є особою, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, їй
присвоєно 4 категорію, що
підтверджується копією посвідчення
серії В-І № 757743.

Також, з матеріалів слідує, що
відповідач відмовилася брати
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стосовно доводів апелянта відносно
того, що відповідачем при виході на
пенсію не досягнуто пенсійного віку
визначеного статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а тому
відповідач не має статусу пенсіонера
за віком та зобов'язаний сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно приписів статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до положень частини першої
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, зазначені вище норми ст. 55
також встановлюють пенсійний вік з
якого виникає право на призначення
пенсії за віком, проте вони є
спеціальними по відношенню до норм
статті 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та не являються
самостійними нормами, як на тому
наполягає апелянт.

Колегія суддів вважає, що пенсія
призначена з врахуванням положень
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із зменшенням пенсійного
віку, є пенсією за віком в розумінні
положень частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
вказана норма не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати цього
платежу всіх пенсіонерів за віком, яким
є позивач.

Разом з тим, колегією приймається до
уваги та обставина, що матеріали справи
не містять доказів на підтвердження
факту оскарження відповідачем вимог
№Ф-480 та №Ф-481 від 23.05.2013 року.

З цього приводу апеляційний суд
зазначає наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
положеннями Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI

В силу приписів ч. 4 ст. 25 вказаного
Закону. Територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
вимоги №Ф-480 та №Ф-481 від 23.05.2013 року
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, якими визначено
заборгованість зі сплати єдиного
внеску у загальній сумі 5766,45 грн. були
направлені позивачем рекомендованими
листами, проте з наявних у матеріалах
копій конвертів вбачається, що
управлінням було не вірно вказано
прізвище відповідача та населений
пункт в якому вона проживає, у зв'язку з
чим зазначені листи були повернуті до
УПФ України в Макарівському районі з
відміткою «за зазначеною адресою не
проживає».

Таким чином, позивачем, в порушення
приписів наведеної вище ч. 4 ст. 25 Закону
№ 2464-VI , не було надіслано на адресу
відповідача вимоги про сплату недоїмки
та її розрахунок, що фактично
позбавило ОСОБА_2 можливості узгодити
вказані вимоги з позивачем або
оскаржити їх до органу Пенсійного
фонду вищого рівня чи в судовому
порядку.

Враховуючи все викладене вище, колегія
суддів погоджується з позицією суду
першої інстанції що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 5766,45 грн.
задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 27
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 27
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.