Справа № 2а-6935/12/2070
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 травня 2014 року м. Київ
В/800/1313/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Сірош М.В.,

Блажівська Н.Є.,

Костенко М.І.,

Рибченко А.О.,

Усенко Є.А.

перевіривши заяву Ізюмського
комунального виробничого
водопровідного-каналізаційного
підприємства про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області
Державної податкової служби до
Ізюмського комунального виробничого
водопровідного-каналізаційного
підприємства,

про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

3 лютого 2014 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
касаційна скарга Ізюмського
комунального виробничого
водопровідного-каналізаційного
підприємства залишена без задоволення.

Постанова Харківського окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
серпня 2012 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 листопада 2012 року залишені без
змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
касаційної інстанції, Ізюмське
комунальне виробниче
водопровідне-каналізаційне
підприємство звернулося із заявою про
допуск для перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
лютого 2014 року і її скасування,
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ст. 95.2 Податкового кодексу
України.

Обговоривши викладені у поданій заяві
доводи, колегія суддів прийшла до
висновку, що заява про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
лютого 2014 року не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однією з підстав звернення із
заявою про перегляд Верховним Судом
України судових рішень в
адміністративних справах є неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, як різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає
тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (часу,
місця, підстав виникнення, припинення
та зміни відповідних правовідносин).

Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як вбачається із поданої заяви,
правовідносини, що розглядаються,
відмінні від тих, на які посилається
заявник в обґрунтування наявності
підстав для перегляду справи, що не дає
можливості дійти висновку щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми матеріального права.

Таким чином, ухвала Вищого
адміністративного суду України від 3
лютого 2014 року не підлягає перегляду
Верховним Судом України, оскільки із
доданих до заяви копій судових рішень
не вбачається неоднакового
застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи заяви, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 3 лютого 2014 року.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Ізюмському комунальному
виробничому
водопровідному-каналізаційному
підприємству у задоволенні заяви про
допуск до провадження Верховного Суду
України справи за адміністративним
позовом Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області Державної податкової служби до
Ізюмського комунального виробничого
водопровідного-каналізаційного
підприємства про стягнення суми для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
лютого 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Костенко М.І.

Рибченко А.О.

Усенко Є.А.