Справа № 2а-1154/10/0370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014р.
Справа № 9104/30525/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Сідельник Г.М.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): Рак В.М.,

відповідача у справі: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Волинь-Брок", м.Луцьк

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.07.2010р. у
справі №2а-1154/10/0370

за позовом Приватного підприємства
"Волинь-Брок", м.Луцьк

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області),
м.Луцьк

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2010р. приватне підприємство
"Волинь-Брок" звернулось з позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними першої податкової вимоги
№1/613 від 18.03.2010р. та податкового
повідомлення-рішення №/0 від
15.02.2010р., яким податковий орган визначив
позивачу податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
378474,00грн., в тому числі: 252316,00грн. за
основним платежем та 126158,00грн. за
штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
висновки податкового органу щодо
безпідставного віднесення позивачем
до складу податкового кредиту сум
податку, сплаченого в зв'язку з
виконанням ТзОВ "Будівельна компанія
"Будспецмонтаж" робіт з будівництва
котеджу є помилковими, оскільки всі
роботи по спорудженню котеджу велися
відповідно до умов угоди від 01.08.2008р.,
укладеної між гр. ОСОБА_2 та ПП
"Волинь-Брок" і даний об'єкт нерухомості
має бути використаний в подальшому
підприємством у своїй господарській
діяльності як офіс чи житло для
персоналу після оформлення
відповідної документації.

За наслідками розгляду справи
Волинський окружний адміністративний
суд прийшов до висновку про те, що
Луцькою ОДПІ правомірно зроблено
висновок щодо завищення позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість на загальну суму
252316,00грн., оскільки придбання позивачем
послуг по будівництву житлового
будинку для фізичної особи, який на
момент розгляду справи не змінив свого
цільового призначення, не може
слугувати підставою для включення ПП
"Волинь-Брок" сум ПДВ, сплачених при
такому придбанні послуг до податкового
кредиту.

27.07.2010р. постановою Волинського
окружного адміністративного суду від в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивачем: ПП
"Волинь-Брок" оскаржено її в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт (позивач у справі)
посилається на те, що оскаржувана
постанова прийнята з порушеннями норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає скасуванню.

Апелянт посилається на те, що підставою
фінансування будівельних робіт була
саме Угода від 01.08.2008р., за умовами якої
між позивачем та ТзОВ "Будівельна
компанія "Букдспецмонтаж" укладено
Договір підряду від 28.08.2008р., відповідно
до якого виконувались будівельні
роботи, сплачено ПДВ, в ціні яких було
віднесено позивачем до складу
податкового кредиту.

Також апелянт (позивач у справі) в
апеляційній скарзі стверджує, що
Договір оренди від 01.08.2008р. був вчинений
формально та не був спрямований на
реальне настання цивільно-правових
наслідків (в розумінні ЦК України -
фіктивний правочин, який є
оспорюваним).

Апелянт вважає, що право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
звітного податкового періоду.

Від Луцької ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Волинській області до
суду надійшло клопотання про заміну
неналежної сторони, в якому вона
просить замінити в справі про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
неналежного відповідача - Луцьку ОДПІ
Волинської області ДПС на належного
відповідача - Луцьку ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Волинській
області. На підтвердження заявленого
клопотання до суду надано копію
Постанови КМУ від 20.03.2013р. №229 "Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів України"
та копію виписки з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до приписів статті 55 КАС
України, у разі вибуття або заміни
сторони чи третьої особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд допускає на
будь-якій стадії адміністративного
процесу заміну відповідної сторони чи
третьої особи її правонаступником. Усі
дії, вчинені в адміністративному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього в такій самій
мірі, у якій вони були б обов'язкові для
особи, яку він замінив.

Зважаючи на наведені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність допустити
процесуальне правонаступництво
Луцької ОДПІ Волинської області
Державної податкової служби її
правонаступником - Луцькою ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Волинській області.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
28.04.2014р. з'явився представник апелянта
(позивача у справі): Рак В.М., який
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
підтримав у повному обсязі, просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задоволити у повному обсязі.

Представник Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
розпискою, яка знаходиться в
матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржувану
постанову слід залишити без змін, з
огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
з 25.01.2010р. по 28.01.2010р. працівником
Луцької ОДПІ проведено позапланову
виїзну перевірку приватного
підприємства "Волинь-Брок" щодо
підтвердження відомостей з питань
взаємовідносин з ТзОВ "Будівельна
компанія "Будспецмонтаж" за період з
01.09.2008р. по 01.02.2010р., про що складено акт
перевірки від 04.02.2010р. №628/2301/33273577.

Перевіркою встановлено порушення ПП
"Волинь-Брок" пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму
252316,00грн., в тому числі: за вересень 2008р.
- в сумі 110000,00грн., за жовтень 2008р. -
40000,00грн., за листопад 2008р. - 35000,00грн., за
грудень 2008р. - 42316,00грн., за січень 2009р. -
25000,00грн.

За наслідками перевірки Луцькою ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
15.02.2010р. про визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 378474,00грн., в тому
числі: 252316,00грн. основного платежу та
126158,00грн. - штрафних санкцій.

09.02.2010р. позивачем подано до Луцької
ОДПІ заперечення на Акт перевірки за
№5, однак рішенням №2535/10/23-1 від 11.02.2010р.
дані заперечення не взято до уваги, при
цьому податковим органом зроблено
посилання на той факт, що на момент
закінчення перевірки перевіряючому не
було надано Угоду від 01.08.2008р., укладену
між ПП "Волинь-Брок" та ОСОБА_2 та жодних
документів бухгалтерського та
податкового обліку, які б свідчили про
виконання даної Угоди.

Визначену у вказаному
податковому-повідомленні рішення суму
податкового зобов'язання з ПДВ
позивачем у десятиденний термін
сплачено не було, рішення в
адміністративному чи судовому порядку
не оскаржене, в зв'язку з чим Луцькою
ОДПІ 18.03.2010р. винесено першу податкову
вимогу №1/613 на суму податкового боргу
376733,00грн. (із врахуванням існуючої
переплати в сумі 1741,00грн.).

Висновки перевірки мотивовано тим, що
ПП "Волинь-Брок" включено до
податкового кредиту суми ПДВ, які не
пов'язані зі здійсненням господарської
діяльності, згідно з податковими
накладними, отриманими від ТзОВ
"Будівельна компанія "Будспецмонтаж".

01.08.2008р. між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ПП
"Волинь-Брок" (Орендар) укладено Договір
оренди нежитлового приміщення
(будівлі), відповідно до умов якого
Орендодавець зобов'язується в 15-денний
строк після набрання чинності даним
договором передати Орендарю нежитлове
приміщення (будівлю) за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 303,3кв.м, що
буде використовуватись для
господарських потреб, а саме
організації офісу.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивач надав до перевірки
акт прийому-передачі приміщення в
оренду від 01.08.2008р. (ще не збудованого)
та картку бухгалтерського рахунку №6851
"Розрахунки за оренду" по розрахунках з
контрагентом ОСОБА_2

ПП "Волинь-Брок" укладено із ТзОВ
"Будівельна компанія "Будспецмонтаж"
Договір підряду б/н від 28.08.2008р., згідно
з умовами якого доручено Підряднику
виконати і здати Замовнику роботи із
будівництва котеджу за адресою:
АДРЕСА_1. Сума підряду за договірною
ціною становить 2016450,00грн., в т.ч. ПДВ
334581,00грн.

ТзОВ "Будівельна компанія
"Будспецмонтаж" за період вересень
2008р.-січень 2009р. включно виконано
підрядні роботи, про що були складені
акти приймання виконаних підрядних
робіт та виписано податкові накладні:

- акт №1 від 15.09.2008р. на суму 160000,00грн.,
податкова накладна №267 від 15.09.2008р. на
суму 160 000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 26666,67грн.);

- акт №2 від 30.09.2008р. на суму 660000,00грн.,
податкова накладна №268 від 30.09.2008р. на
суму 500000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 83333,33грн.);

- акт №3 від 27.10.2008р. на суму 240000,00грн.,
податкова накладна №499 від 31.10.2008р. на
суму 240000,00грн. (в т.ч. ПДВ 40000,00грн.);

- акт №4 від 27.10.2008p. на суму 210000,00грн.,
податкова накладна №568 від 28.11.2008р. на
суму 210000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 35000,00грн.);

- акт №6 від 30.12.2008р. на суму 253896,00грн.,
податкова накладна №627 від 31.12.2008р. на
суму 253896,00грн. (в т.ч. ПДВ - 42316,00грн.);

- акт №7 від 15.01.2009р. на суму 150000,00грн.,
податкова накладна №1 від 30.01.2009р. на
суму 150000,00грн. (в т.ч. ПДВ - 25000,00грн.).

Всього виконано робіт на суму
1513896,00грн., в т.ч. ПДВ - 252316,00грн.

На підставі отриманих від ТзОВ
"Будівельна компанія "Будспецмонтаж"
податкових накладних позивачем до
складу податкового кредиту було
включено суми ПДВ: у вересні 2008р. -
110000,00грн.; у жовтні 2008р. - 40000,00грн.; у
листопаді 2008р. - 35000,00грн.; у грудні 2008р. -
42316,00грн.; у січні 2009р. - 25000,00грн.

При проведенні перевірки встановлено
та зафіксовано в акті перевірки від
04.02.2010р., а також стверджуються
представниками сторін наступні факти:

1) фізична особа ОСОБА_2 є власником
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
згідно свідоцтва на право власності на
нерухоме майно, виданого Виконавчим
комітетом Боголюбської сільської ради
та зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за №26940423, код №218 від 03.04.2009р.,
витягу №22373331, реєстраційний №26940423 від
03.04.2009р. про реєстрацію права власності
на нерухоме майно в КП "Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації";

2) цільовим призначенням земельної
ділянки, площею 0,1209га, за адресою:
АДРЕСА_1 є будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, про що
свідчить державний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, який видано 08.05.2007р.
фізичній особі ОСОБА_2;

3) нове будівництво індивідуального
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 303кв.м, в т.ч. житлова
площа 236,2кв.м виконано в господарський
спосіб в період з червня 2008р. по
березень 2009р. фізичною особою ОСОБА_2,
про що свідчить свідоцтво №0300043 від
30.03.2009р. про відповідність збудованого
об'єкта проектній документації,
вимогам державних стандартів,
будівельних норм і правил, видане
Інспекцією ДАБК у Волинській області
та акт готовності об'єкта до
експлуатації від 27.03.2009р.;

4) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
є закінчений будівництвом об'єкт і
готовий до експлуатації.

Відповідно до вимог пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із вимогами п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Оскільки дані правові норми
визначають, що до складу податкового
кредиту можуть бути включені суми ПДВ,
сплачені в зв'язку з будівництвом лише
тих матеріальних та нематеріальних
активів (послуг), що призначені для їх
використання в господарській
діяльності платника податку, то
будівництво житлового будинку, що
належить фізичній особі, навіть без
укладення з ним договору оренди цих же
приміщень, не дає право платнику
податків включати суми, сплачені при
такому будівництві, до складу
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що позивачем не надано
належних доказів про використання чи
намір використання в подальшому у
своїй господарській діяльності
збудованого житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, який належить на
праві приватної власності громадянину
ОСОБА_2, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.793 ЦК України,
договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі.
Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог п.5.1. Договору
оренди нежитлового приміщення
(будівлі) від 01.08.2008р., цей договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами.

За приписами п.5.2. цього Договору, строк
дії договору закінчується 2018р.

Відповідно до вимог ст.220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, Договір оренди
нежитлового приміщення (будівлі) від
01.08.2008р. не може бути належним доказом
про використання чи намір використання
в подальшому у своїй господарській
діяльності збудованого житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки
він є нікчемним та не породжує
наслідків для сторін.

В запереченнях на Акт перевірки від
04.02.2010р. №628/2301/33273577 та апеляційній
скарзі апелянт посилається на те, що
підставою фінансування будівельних
робіт була саме угода від 01.08.2008р. про
фінансування робіт з будівництва
об'єкту нерухомості за адресою:
АДРЕСА_1. На підставі цієї угоди між
позивачем та ТзОВ "Будівельна компанія
"Будспецмонтаж" укладено Договір
підряду від 28.08.2008р., а Договір оренди
від 01.08.2008р. був вчинений "Формально з
метою забезпечення фронту робіт для
підрядних організацій та їх допуску на
територію будівництва" та не був
спрямований на реальне настання
цивільно-правових наслідків.

Однак, колегія суддів звертає увагу на
те, що в Договорі підряду на
будівництво будинку від 28.08.2008р. немає
жодних посилань на Угоду від 01.08.2008р.

Станом на час проведення перевірки
позивачем було надано перевіряючим акт
прийому-передачі приміщення в оренду
від 01.08.2008р. (ще не збудованого) та
картку бухгалтерського рахунку №6851
"Розрахунки за оренду" по розрахунках з
контрагентом ОСОБА_2, що свідчить про
намір сторін на виконання та
відображення в податковій звітності та
бухгалтерському обліку саме договору
оренди від 01.08.2008р. та спростовує
твердження позивача про те, що цей
договір з метою забезпечення фронту
робіт для підрядних організацій та їх
допуску на територію будівництва.

Крім цього, Угодою від 01.08.2008р.
передбачено (п.4 угоди), що після
завершення будівництва об'єкт
нерухомості передається ОСОБА_2 в
оренду позивачу для використання його
в господарській діяльності останнього
під офіс або житло для персоналу
залежно від кінцевого призначення
об'єкту нерухомості після оформлення
відповідної документації.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно видано ОСОБА_2 03.04.2009р.,
перевірку ДПІ позивача завершено
28.01.2010р., позовну заяву до суду першої
інстанції подано 14.04.2010р., апеляційну
скаргу подано 09.08.2010р., за весь цей час
позивачем не надано договору оренди
між ним та ОСОБА_2 для використання
новозбудованого об'єкту під житло для
персоналу позивача, або іншого доказу
на виконання вимог угоди від 01.08.2008р.

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
не надано до суду належних доказів про
використання або намір використання в
подальшому в своїй господарській
діяльності збудованого житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
належить на праві власності гр. ОСОБА_2

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що придбання позивачем
послуг по будівництву житлового
будинку для фізичної особи, який на
момент розгляду справи та перегляду
судового рішення судом апеляційної
інстанції не змінив свого цільового
призначення не може слугувати
підставою для включення ПП
"Волинь-Брок" сум ПДВ, сплачених при
такому придбанні послуг, до
податкового кредиту.

За таких обставин, Луцькою ОДПІ
правомірно зроблено висновок щодо
завищення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість на
загальну суму 252316,00грн. та донараховано
ПП "Волинь-Брок" податкове зобовязання
з ПДВ в сумі 252316,00грн. Враховуючи, що
донарахування було здійснене
податковим органом за результатами
проведеної перевірки, суд також вважає
правомірним і застосування до позивача
штрафних санкцій в сумі 126158,00грн.

Згідно із вимогами пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону
України "Про податок на додану
вартість", у разі, коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

З огляду на те, що позивачем податкове
зобов'язання протягом десятиденного
терміну з дня отримання податкового
повідомлення-рішення №/0 від
15.02.2010р. не було сплачено, правомірним є
і винесення Луцькою ОДПІ першої
податкової вимоги №1/613 від 18.03.2010р.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду погоджується
з висновками суду першої інстанції про
відмову в задоволенні
адміністративного позову ПП
"Волинь-Брок" до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання нечинними першої податкової
вимоги №1/613 від 18.03.2010р. та податкового
повідомлення-рішення №/0 від
15.02.2010р., яким податковий орган визначив
позивачу податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі
378474,00грн., в тому числі: 252316,00грн. за
основним платежем та 126158,00грн. - за
штрафними санкціями.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
постанови колегія суддів не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Волинь-Брок", м.Луцьк на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.07.2010р. у
справі №2а-1154/10/0370 за позовом
Приватного підприємства "Волинь-Брок",
м.Луцьк до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області),
м.Луцьк про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 27.07.2010р. у
справі №2а-1154/10/0370 за позовом
Приватного підприємства "Волинь-Брок",
м.Луцьк до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області),
м.Луцьк про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення, -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 30.04.2014р.