Справа № 807/785/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2014 року м. Ужгород№ 807/785/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань -
Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області Никоряк Дениса
Івановича про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Берегівського районного управління
юстиції Закарпатської області Никоряк
Дениса Івановича, яким просить суд
визнати дії державного реєстратора
прав на нерухоме майно Никоряка Дениса
Івановича Реєстрайційної служби
Берегівського районного управління
юстиції Закарпатської області
протиправними; скасувати рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Никоряка Дениса
Івановича Реєстрайційної служби
Берегівського районного управління
юстиції Закарпатської області № 10187302
від 22 січня 2014 року, про відмову
позивачу ОСОБА_2 у наданні інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно у формі витягу;
зобов'язати державного реєстратора
прав на нерухоме майно Никоряка Дениса
Івановича Реєстрайційної служби
Берегівського районного управління
юстиції Закарпатської області надати
позивачу витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно -
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 22.01.2014 року позивач звертався до
Реєстраційної служби Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області із заявою про
надання йому відповідного витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення Державного реєстратора
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Берегівського районного
управління юстиції Закарпатської
області Никоряк Дениса Івановича
№10187302 від 22.01.2014 року позивачу було
відмовлено у наданні вищевказаної
інформації у зв'язку із відсутністю в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно відомостей про зареєстровані
речові права на нерухоме майно та їх
обтяження.

В зв'язку з наведеним, позивач вважає,
що відповідач діяв не в межах та спосіб
встановлений чинним
законодавством, а тому просив суд даний
адміністративний позов задовольнити
та зобов'язати відповідача вчинити
відповідні дії щодо отримання
відповідної інформації.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю та просили суд даний
адміністративний позов задовольнити
повністю з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся судом про дату, час
та місце судового розгляду, однак
надіслав на адресу суду письмові
заперечення в яких просить суд у
задоволенні даного адміністративного
позову відмовити повністю, мотивуючи
свою позицію наступним. Відповідно до
абз.4 п. 12 Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. № 703 (у редакції
Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 листопада 2012 р. № 1156), державний
реєстратор приймає рішення про відмову
у наданні інформації з Державного
реєстру прав у відсутні в Державному
реєстрі прав відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження (у разі розгляду
заяви про надання інформації з
Державного реєстру прав у формі
витягу). Державним реєстратором
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Берегівсього районного
управління юстиції Никоряк Д.І. було
надано правомірну відмову у наданні
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, а тому
позивач просив суд в задоволенні
даного адміністративного позову
відмовити повністю.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового
розгляду та вбачається із матеріалів
даної адміністративної справи, 22.01.2014
року позивач звертався до
Реєстраційної служби Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області із заявою про
надання йому відповідного витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Згідно рішення Державного реєстратора
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Берегівського районного
управління юстиції Закарпатської
області Никоряк Дениса Івановича
№10187302 від 22.01.2014 року, копія якого
наявна в матеріалах даної
адміністративної справи, вбачається,
що позивачу було відмовлено у наданні
вищевказаної інформації у зв'язку із
відсутністю в Державному реєстрі прав
на нерухоме майно відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження.

Відповідно до п. 3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З врахуванням норм вищенаведеної
статті КАС України, а також як
вбачається із оскаржуваного позивачем
Рішення №10187302 від 22.01.2014 року, суд
зазначає, що при винесенні вказаного
рішення відповідач керувався нормами
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. № 703 (у редакції
Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 листопада 2012 р. № 1156), а також
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», які при
здійсненні своєї діяльності є
обов'язковими для виконання
відповідачем.

Зокрема, як зазначено в п.12 Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703 (у редакції Постанови Кабінету
Міністрів України від 21 листопада 2012 р.
№ 1156), за результатами розгляду заяви
(запиту) державний реєстратор формує
витяг, інформаційну довідку чи виписку
або приймає рішення про відмову в
наданні інформації з Державного
реєстру прав чи щодо отримання
інформації з Державного реєстру прав
за результатом розгляду запиту, форму
та вимоги до оформлення яких
встановлює Мін'юст.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в наданні інформації з
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав:

із заявою (запитом) звернулася
неналежна особа:

у Державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані речові
права на нерухоме майно та їх обтяження
(у разі розгляду заяви про надання
інформації з Державного реєстру прав у
формі витягу).

Державний реєстратор приймає рішення
щодо отримання інформації з Державного
реєстру прав за результатом розгляду
запиту виключно за наявності таких
підстав:

у Державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані речові
права на нерухоме майно та їх
обтяження;

у Реєстрі прав власності на нерухоме
майно. Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та/або Державному реєстрі іпотек
наявні записи про зареєстровані речові
права на нерухоме майно та їх
обтяження.

Окрім наведеного вище, суд також
зазначає, що позивач із таким запитом
також звертався і до Комунального
підприємства «Берегівське бюро
технічної інвентаризації Берегівської
районної ради» 28.01.2014 року і згідно
листа №29 від 28.01.2014 року, копія якого
наявна в матеріалах справи позивачу
було роз'яснено що з 01.01.2013 року функції
реєстрації нерухомого майна передано
від БТІ до державної реєстраційної
служби.

Також слід зазначити, що на відповідний
запит суду від 09.04.2014 року №807/785/14/36092/14
суду було надано витяг №34009425 з реєстру
прав власності на нерухоме майно,
згідно якого вбачається що за
позивачем згідно договору купівлі -
продажу №92 від 22.12.1990 року
зареєстровано ? частки житлового
будинку садибного типу за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується копіями
відповідного договору та копією
згадуваного витягу.

Суд вважає також за необхідне
роз'яснити позивачу, що станом на
момент виникнення спірних
правовідносин діяв Порядок надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703 (у редакції Постанови Кабінету
Міністрів України від 21 листопада 2012 р.
№ 1156), який був обов'язковим для
виконання відповідачем, та яким
відповідач керувався при винесенні
оскаржуваного позивачем Рішення.

Факт відсутності відомостей у
Державному реєстрі прав щодо житлового
будинку садибного типу за адресою
АДРЕСА_1 підтверджується тим, що
державна реєстрація вказаного
житлового будинку була проведена ще КП
«Берегівським Бюро Технічної
інвентаризації Берегівської районної
ради» 02.02.2012 року про що, саме у реєстрі
прав власності на нерухоме майно було
зроблено відповідний запис та
присвоєно реєстраційний номер майна
35925402.

Отже з врахуванням цього суд констатує,
що враховуючі, що реєстрація вказаного
будинку проведена до 01.01.2013 року, тому у
електронному Державному реєстрі
речових прав на нерухоме мано, який
використовує відповідач у своїй
діяльності відсутні відомості що
даного майна так як такий реєстр почав
діяти саме з моменту створення
Державної реєстраційної служби з 01.01.2013
року якій і передано функції
реєстрації нерухомого майна.

У зв'язку з цим як це і передбачено п.17
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. № 703 (у редакції
Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 листопада 2012 р. № 1156) позивачу і
було запропоновано відповідачем у
оскаржуваному рішенні від 22.01.2014 року №
10187302 звернутися до органу державної
реєстрації прав із заявою про державну
реєстрацію на вказаний житловий
будинок садибного типу за адресою
АДРЕСА_1.

Доказів про звернення позивачем до
органу державної реєстрації прав із
заявою про державну реєстрацію на
вказаний житловий будинок та
проведення його державної реєстрації
відповідно до даного положення та
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» ні позивачем ні
відповідачем суду не надано.

Між тим, суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачу, що Постановою
Кабінету Міністрів України №868 від
17.10.2013 року затверджено новий Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
який вступив в силу 12.02.2014 року.

Так, зокрема вищезазначеним порядком,
зокрема в п.2 передбачено, що Інформація
з Державного реєстру прав надається
державним реєстратором прав на
нерухоме майно органу державної
реєстрації прав (далі - державний
реєстратор) у формі витягу,
інформаційної довідки та виписки.

Відповідно до п.19 Порядок надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, який
вступив в силу 12.02.2014 року, під час
надання інформації з Державного
реєстру прав у формі витягу чи
інформаційної довідки державний
реєстратор у разі відсутності
відомостей в Державному реєстрі прав
використовує реєстраційні

дані Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та/або Державного реєстру іпотек.

Якщо у Державному реєстрі прав та
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно відсутні відомості про нерухоме
майно, державний реєстратор
використовує реєстраційні дані, що
містяться на паперовому носії
інформації (реєстрові книги та
реєстраційні справи, ведення яких
здійснювали підприємства бюро
технічної інвентаризації), в разі їх
наявності в органі державної
реєстрації прав.

Крім цього, суд також зазначає, що
згідно п.20 згадуваного вже Порядку,
реєстраційні дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно чи
паперові носії інформації, Єдиного

реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та/або Державного
реєстру іпотек державний реєстратор
використовує для цілей надання
інформації із зазначених реєстрів чи
паперових носіїв інформації.

У разі наявності записів у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно, Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та/або Державному
реєстрі іпотек державний реєстратор
оформляє інформаційні довідки з таких
реєстрів у двох примірниках з
використанням бланка, зразок та опис
якого встановлює Мін'юст. Один
примірник інформаційної довідки
державний реєстратор долучає до
облікової справи, а другий - до витягу
чи інформаційної довідки з Державного
реєстру прав.

З врахуванням вищенаведених норм, суд
вважає за необхідне роз'яснити
позивачу, що в зв'язку із змінами в
законодавстві, які не діяли на момент
виникнення спірних правовідносин,
позивач має право повторно звернутись
до відповідача із відповідним запитом
для отримання відповідної інформації.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням норм вищенаведеної
статті, а також враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
переконання, що в даному випадку
відповідач заперечуючи проти
задоволення даного адміністративного
позову, спростував доводи позивача та
його представника, а також діяв на
підставі та у межах повноважень і у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано і обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мали значення для прийняття
оскаржуваного позивачем рішення, суд
вважає позовні вимоги позивача такими,
що задоволенню не підлягають, а тому у
задоволенні даного адміністративного
позову слід відмовити повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області Никоряк Дениса
Івановича - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяC.А. Гебеш