Справа № 805/4713/14
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р.
Справа №805/4713/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13:55 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого судді Крилової М.М.

при секретарі Фоміній О.Д.

розглянувши адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Обласного центру
медико-соціальної експертизи про
визнання протиправними та скасування
рішення та зобов'язання прийняти нове
рішення,-

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Рогач Л.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Обласного центру
медико-соціальної експертизи про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання прийняти нове
рішення. В своєму позові просив визнати
рішення МСЕК від 23.10.2013 року щодо
призначення позивачеві третьої групи
інвалідності та не призначення йому
другої групи інвалідності
протиправним та скасувати його, а також
зобов'язати МСЕК розглянути питання
щодо встановлення позивачеві другої
групи інвалідності у відповідності до
наданих документів та зобов'язати МСЕК
прийняти нове рішення у відповідності
до наданих документів.

До заяви позивач надав клопотання про
уточнення позовних вимог від 21.04.2014
року, в якому просить суд визнати
рішення МСЕК від 23.10.2013 року щодо не
призначення ОСОБА_1 другої групи
інвалідності протиправним та
зобов'язати МСЕК розглянути питання
щодо встановлення йому другої групи
інвалідності у відповідності до
наданих документів, зобов'язати МСЕК
прийняти нове рішення у відповідності
до наданих документів.

Під час судового розгляду справи судом
з'ясовано, що позивач підтримує позовні
вимоги, викладені у клопотанні від 21
квітня 2014 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на протиправність рішення
МСЕК м. Горлівки щодо призначення йому
третьої групи інвалідності, оскільки
воно було прийнято із грубим
порушенням вимог Постанови Кабінету
Міністрів України № 1317, наказів
Міністерства охорони здоров'я № 561 та №
246, без урахування більшості
захворювань позивача та обмежує його
конституційне право отримувати
соціальний захист.

Відповідач в письмових запереченнях
суду зазначив, що дії та висновки МСЕК
м. Горлівка відповідають вимогам
діючого законодавства, доводить, що
позивачу правомірно призначено третю
групу інвалідності та відмовлено у
визнанні його інвалідом другої групи.
Одночасно вважає, що до повноважень
суду не входить питання встановлення
інвалідності або перегляд медичних
показників для встановлення групи
інвалідності. Ці функції належать саме
до повноважень органів
медико-соціальної експертизи,
працівники яких мають спеціальні
медичні знання. Представник
відповідача під час судового розгляду
справи проти позовних вимог
заперечував.

Вислухавши у судовому засіданні
позивача, представника відповідача,
дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1 МСЕК м. Горлівки була видана
довідка до акту огляду
медико-соціальною експертною комісією
10ААВ № 502375, відповідно до якої він
оглядався 23 жовтня 2013 року і за
результатами визнаний інвалідом
третьої групи за загальним
захворюванням, може працювати без
тяжкого фізичного перевантаження,
шкідливих та несприятливих умов праці.
Дана довідка підписана головою
Міжрайонної медико-соціальної
експертної комісії м. Горлівка.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21 березня 1991
року № 875-ХІІ захист прав, свобод і
законних інтересів інвалідів
забезпечується в судовому або іншому
порядку, встановленому законом.
Громадянин має право в судовому
порядку оскаржувати рішення органів
медико-соціальної експертизи про
визнання чи невизнання його інвалідом.

У розумінні статті 1 Закону України "Про
реабілітацію інвалідів в Україні" від 6
жовтня 2005 року № 2961-IV медико-соціальна
експертиза - це визначення на основі
комплексного обстеження усіх систем
організму конкретної особи міри втрати
здоров'я, ступеня обмеження її
життєдіяльності, викликаного стійким
розладом функцій організму, групи
інвалідності, причини і часу її
настання, а також рекомендацій щодо
можливих для особи за станом здоров'я
видів трудової діяльності та умов
праці, потреби у сторонньому догляді,
відповідних видів
санаторно-курортного лікування і
соціального захисту для найповнішого
відновлення усіх функцій
життєдіяльності особи. Статтею 3 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалідність як міра втрати здоров'я
визначається шляхом експертного
обстеження в органах медико-соціальної
експертизи центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я. Відповідно до
підпункту 6.13 пункту 6 та абзацу
двадцять третього підпункту 8.8 пункту 8
Положення про Міністерство охорони
здоров'я України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 467, Міністерство охорони здоров'я
відповідно до покладених на нього
завдань проводить медико-соціальну
експертизу з метою виявлення ступеня
обмеження життєдіяльності особи та
затверджує порядок її проведення.
Медико-соціальну експертизу
відповідно до абзацу першого пункту 4
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 грудня
2009 року № 1317, проводять
медико-соціальні експертні комісії
(далі - комісії), з яких утворюються в
установленому порядку центри (бюро), що
належать до закладів охорони здоров'я
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій. Комісії
перебувають у віданні Міністерства
охорони здоров'я України і утворюються
за таким територіальним принципом:
Кримська республіканська; обласні;
центральні міські у мм. Києві та
Севастополі; міські, міжрайонні,
районні комісії (абзац третій пункту 4
згаданого Положення № 1317). Відповідно
до частини третьої статті 8 Закону
України "Про реабілітацію інвалідів в
Україні" рішення медико-соціальних
експертних комісій є обов'язковими для
виконання органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями, реабілітаційними
установами незалежно від типу і форми
власності. Таким чином, рішення
медико-соціальних експертних комісій
спрямовані на забезпечення реалізації
державної політики у сфері
реабілітації інвалідів, створення
правових, економічних, політичних,
соціально-побутових і
соціально-психологічних умов для
задоволення їхніх потреб у відновленні
здоров'я, матеріальному забезпеченні,
посильній трудовій та громадській
діяльності, а тому вони мають публічний
характер та підлягають оскарженню в
порядку адміністративного
судочинства.

Вищенаведені висновки стосовно
розгляду в порядку адміністративного
судочинства позовів щодо оскарження
рішень медико-соціальних експертних
комісій викладені у пункті 15 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" від 20 травня 2013
року № 8.

Відповідно до статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) позивач може
заявити кілька вимог в одній позовній
заяві, якщо вони пов'язані між собою.
Якщо справа щодо однієї з вимог
підсудна окружному адміністративному
суду, а щодо іншої вимоги (вимог) -
місцевому загальному суду як
адміністративному суду, таку справу
розглядає окружний адміністративний
суд. Вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

З урахуванням вищенаведеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства
Донецьким окружним адміністративним
судом.

Відповідно до пункту 15 постанови
Кабінету Міністрів України "Питання
медико-соціальної експертизи" від 3
грудня 2009 року № 1317, яким затверджено
Положення про медико-соціальну
експертизу (надалі - Положення № 1317),
комісії проводять своєчасно огляд
(повторний огляд) осіб, що звертаються
для встановлення інвалідності, за
місцем їх проживання або лікування, у
тому числі за місцем їх проживання або
місцем перебування у закладах
соціального захисту для бездомних осіб
та центрах соціальної адаптації осіб,
звільнених з місць позбавлення волі, за
направленням відповідного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після пред'явлення
паспорта чи іншого документа, що
засвідчує особу.

Пункт 3 Положення № 1317 передбачає, що
медико-соціальна експертиза
проводиться особам, що звертаються для
встановлення інвалідності, за
направленням
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я після проведення
діагностичних, лікувальних і
реабілітаційних заходів за наявності
відомостей, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

21 травня 2013 року Комунальним закладом
"Центр первинної медико-санітарної
допомоги № 1 м. Горлівка" оформлено
висновок щодо потреби ОСОБА_1 в
консультації медико-соціальної
експертної комісії. Дослідивши
оригінал медичної справи ОСОБА_1, судом
встановлено, що до направлення були
приєднані наступні документи:
індивідуальна реабілітаційна програма
№ 2620/2900, дата заповнення 23.10.2013 року,
виписка з амбулаторної картки ОСОБА_1,
дані спільного огляду лікарів, копії
паспорту, трудової книжки, висновок
невропатолога ДОКТМО, від 26.09.2013р.,
висновок гастроентеролога ДОКТМО від
16.10.2013р., висновок невропатолога
Обласної клінічної психіатричної
лікарні, висновок кардіолога ДОКТМО
від 18.06.2013р., висновок інфекціоніста від
11.10.2013р., виписки з неврологічного
відділення № 2 Міської лікарні № 1 м.
Горлівки, виписки з інфекційного
відділення № 1 Міської лікарні № 3,
виписка з Міськлікарні № 2, висновок
ЛКК № 2372 ЦПМСД № 1 м. Горлівки.

Відповідно до пункту 19 Положення № 1317
комісія проводить засідання у повному
складі і колегіально приймає рішення.
Відомості щодо результатів
експертного огляду і прийнятих рішень
вносяться до акта огляду та протоколу
засідання комісії, що підписуються
головою комісії та її членами і
засвідчуються печаткою.

Згідно з актом огляду МСЕК м. Горлівка
№ 2620 період проведення експертизи
визначений 23 жовтня 2013 року. З пункту 28.2
акту огляду вбачається, що позивач
вважає себе хворим понад двох років, за
неврологічним захворюванням,
лікувався амбулаторно.

Відповідно до пункту 20 Положення № 1317
комісія під час встановлення
інвалідності керується Інструкцією
про встановлення груп інвалідності,
затвердженою МОЗ за погодженням з
Мінсоцполітики та Радою Федерації
незалежних профспілок України.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 5 вересня 2011 року № 561
затверджена Інструкція про
встановлення груп інвалідності
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033),
(надалі - Інструкція № 561).

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції № 561
при огляді у МСЕК проводяться: вивчення
документів, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлене захворюваннями, наслідками
травм або вродженими вадами, які
спричиняють обмеження нормальної
життєдіяльності особи; опитування
хворого; об'єктивне обстеження та
оцінка стану всіх систем організму,
необхідних лабораторних,
функціональних та інших методів
дослідження усіма членами комісії.

Відповідно до пункту 17 Положення № 1317
медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, проведення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюваннями,
наслідками травм чи вродженими вадами,
які спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Як вбачається з копії трудової книжки
ОСОБА_1, позивач не працює тривалий час,
з 23.11.2009 року. Згідно індивідуального
плану працевлаштування, на обліку
Горлівського міського центра
зайнятості позивач перебуває з 20.06.2013
року.

Відповідно до пункту 1.16 Інструкції № 561
у разі встановлення інвалідності і
ступеня втрати здоров'я комісія
розробляє на підставі плану медичної
реабілітації, що обов'язково надається
лікарем, або за участю лікаря
індивідуальну програму реабілітації
інваліда, в якій визначаються обсяги та
види реабілітаційних заходів, методи
та строки їх здійснення, засоби
реабілітації та відповідальні за
виконання. Комісія відповідає за
якість розроблення індивідуальної
програми реабілітації інваліда та
здійснює у межах своїх повноважень
контроль за її виконанням.

Як зазначав суд вище, позивачу була
встановлена 3 група інвалідності за
загальним захворюванням. З
індивідуальної програми реабілітації
інваліда № 2620/2900, наданої позивачу 23
жовтня 2013 року, вбачається, що
реабілітаційний потенціал позивача є
середнім, може працювати без важкої
фізичної загрузки, несприятливих та
шкідливих умов праці.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції
здатність до трудової діяльності -
сукупність фізичних та духовних
можливостей людини, яка визначається
станом здоров'я, що дозволяє їй
займатися різного виду трудовою
діяльністю. Професійна працездатність
- здатність людини якісно виконувати
роботу, що передбачена конкретною
професією, яка дозволяє реалізувати
трудову зайнятість у певній сфері
виробництва відповідно до вимог змісту
і обсягу виробничого навантаження,
встановленого режиму роботи та умов
виробничого середовища. Суд зазначає,
що позивачем доведено суду, що він у
повному обсязі втратив свою трудову
діяльність та професійну
працездатність.

Пункт 27 Положення № 1317 передбачає, що
підставою для встановлення II групи
інвалідності є стійкі, вираженої
важкості функціональні порушення в
організмі, зумовлені захворюванням,
травмою або вродженою вадою, що
призводять до значного обмеження
життєдіяльності особи, при збереженій
здатності до самообслуговування та не
спричиняють потреби в постійному
сторонньому нагляді, догляді або
допомозі.

Критеріями встановлення II групи
інвалідності є ступінь втрати здоров'я,
що спричиняє обмеження у вираженому II
ступені однієї чи декількох категорій
життєдіяльності особи:

- обмеження самообслуговування II
ступеня - здатність до
самообслуговування з використанням
допоміжних засобів і/або за допомогою
інших осіб;

- обмеження здатності до самостійного
пересування II ступеня - здатність до
самостійного пересування з
використанням допоміжних засобів і/або
за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності до навчання II
ступеня - нездатність до навчання або
здатність до навчання тільки у
спеціальних навчальних закладах або за
спеціальними програмами вдома;

- обмеження здатності до трудової
діяльності II ступеня - нездатність до
провадження окремих видів трудової
діяльності чи здатність до трудової
діяльності у спеціально створених
умовах з використанням допоміжних
засобів і/або спеціально обладнаного
робочого місця, за допомогою інших
осіб;

- обмеження здатності до орієнтації II
ступеня - здатність до орієнтації в
часі і просторі за допомогою інших
осіб;

- обмеження здатності до спілкування II
ступеня - здатність до спілкування з
використанням допоміжних засобів і/або
за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності контролювати
свою поведінку II ступеня - здатність
частково чи повністю контролювати свою
поведінку тільки за допомогою
сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть
належати також особи, які мають дві
хвороби або більше, що призводять до
інвалідності, наслідки травми або
вроджені вади та їх комбінації, які в
сукупності спричиняють значне
обмеження життєдіяльності особи та її
працездатності.

Інваліди II групи з вираженим
обмеженням життєдіяльності можуть
навчатися та провадити різні види
трудової діяльності, зокрема шляхом
створення відповідних умов праці із
забезпеченням засобами компенсації
фізичних дефектів чи порушених функцій
організму, здійснення реабілітаційних
заходів.

Стосовно вимог позивача щодо
оформлення рішення МСЕК за певним
діагнозом та на підставі конкретних
медичних обстежень, зобов'язання МСЕК
м. Горлівки визнати позивача інвалідом
другої групи, суд відмовляє з огляду на
те, що це є виключною компетенцією
відповідачів, визначених Положенням №
1317 та Інструкцією № 561, та суд не має
права привласнювати повноваження
відповідачів та ухвалювати самостійно
рішення щодо визнання позивача
інвалідом другої групи.

Згідно п.п.23-25 Положення № 1317, у разі
незгоди з рішенням районної,
міжрайонної, міської комісії хворий,
потерпілий від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання або інвалід має право
подати протягом місяця після одержання
висновку комісії письмову заяву до
Кримської республіканської, обласної,
Київської та Севастопольської
центральних міських комісій або до
комісії, в якій він проходив огляд, чи
до відповідного управління охорони
здоров'я. Комісія, що проводила огляд,
або управління охорони здоров'я
надсилає у триденний строк після
надходження відповідного запиту всі
наявні документи на розгляд Кримської
республіканської, обласної,
центральної міської комісії, яка
протягом місяця з дня подання
зазначених документів проводить
повторний огляд заявника і приймає
відповідне рішення. Рішення Кримської
республіканської, обласної,
центральної міської комісії може бути
оскаржене до МОЗ.

В особливо складних випадках
Центральна медико-соціальна експертна
комісія МОЗ, Кримська республіканська,
обласна, центральна міська комісія та
МОЗ можуть направляти осіб, що
звертаються для встановлення
інвалідності, для проведення
медико-соціального експертного
обстеження до клініки Українського
державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності (м. Дніпропетровськ) та
Науково-дослідного інституту
реабілітації інвалідів (м. Вінниця).
Після обстеження зазначені
науково-дослідні установи складають
консультативні висновки, які для
комісії мають рекомендаційний
характер. Рішення комісії може бути
оскаржене до суду в установленому
законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не був згоден з рішенням МСЕК
від 23.10.2013 року,з приводу чого не
звертався зі скаргами до Міністерства
охорони здоров'я, Департаменту охорони
здоров'я облдержадміністраціїю.

Суд вважає, що до повноважень суду не
входить питання встановлення
інвалідності або перегляд медичних
показників для встановлення групи
інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Обласного центру медико-соціальної
експертизи про визнання протиправними
та скасування рішення та зобов'язання
прийняти нове рішення,- відмовити
повністю.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 15 травня 2014 року. Постанова
виготовлена в повному обсязі 19 травня
2014 року.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крилова М.М.