Справа № 2а-735/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-735/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді:
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

за участю секретаря:
Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 05 січня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державного виконавчого відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві про визнання
незаконною постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Подільського районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до
Державного виконавчого відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві, в якому просив
визнати незаконною постанову
державного виконавця від 19.11.2010 р. про
закінчення виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25.05.2010 р.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 05 січня 2011 року відмовлено у
відкритті провадження у справі.

На вказану ухвалу суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати її як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права
та направити справу для продовження
розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, а тому застосував до
спірних правовідносин положення п.1 ч.1
ст. 109 КАС України.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Тобто, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору із суб'єктом
владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських
функцій, які повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт, у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа у спірних
правовідносинах не здійснює
зазначених владних управлінських
функцій щодо іншої особи, яка є
учасником спору, то такий суб'єкт не
перебуває «при здійсненні
управлінських функцій» і не має
встановлених нормами КАС України ознак
суб'єкта владних повноважень.

В свою чергу, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є
правомірність постанови державного
виконавця Державного відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві від 19.11.2010 року про
закінчення виконавчого провадження по
примусовому виконанню судового
рішення, ухваленого за наслідками
розгляду цивільної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеної норми закону вбачається, що
справи про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби розглядаються
адміністративним судом, якщо розгляд
таких справ законом не віднесено до
юрисдикції іншого суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України від
21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче
провадження» (із змінами та
доповненнями), рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, -до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно із постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13 грудня 2010 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», в якій чітко визначено, що
критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

Отже, до юрисдикції адміністративних
судів належать усі справи з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Відповідно до статті 383 Цивільного
процесуального кодексу України 2004
року, який набрав чинності з 1 вересня
2005 року, учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Зі змісту цієї процесуальної норми
випливає, що в порядку цивільного
судочинства розглядаються скарги на
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, яке
прийнято після 1 вересня 2005 року за
правилами Цивільного процесуального
кодексу України 2004 року.

Оскільки вимоги позивача стосуються
оскарження постанови державного
виконавця, винесеної на виконання
рішення суду, ухваленого відповідно до
норм Цивільного процесуального
кодексу України, наведене виключає
можливість розгляду даного позову в
порядку адміністративного
судочинства.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
застосував положення чинного
законодавства України при
постановленні оскаржуваної ухвали із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для її скасування не вбачається.

Згідно п.1 ч.1 ст. 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення,а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 05 січня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків Л.П.
Борисюк І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.