Справа № 804/14338/13-а
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 р. Справа № 804/14338/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В. за участю:
представника позивача представникі
відповідача Чернової А.В.
Закдорожної А.Ю., Козесона А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім Профіль України" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про скасування рішення та повернення
сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім Профіль
України" звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
щодо визнання протиправною та
скасування картки відмови у митному
оформленні №110100000/2013/200416/1 від 11.09.2013р.
Дніпропетровської митниці Міндоходів;
визнання протиправним та скасування
Рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200419/1 від
11.09.2013р. Дніпропетровської митниці
Міндоходів; повернення з Державного
бюджету України надмірно сплачений
податок на додану вартість у розмірі 14
589, 74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем при переміщенні товару через
митний кордон було правомірно
задекларовано його митну вартість
виходячи із ціни товару, прийняту
згідно контракту № YF0806-10 від 08.06.2013 року
та в поданих ВМД зазначено перший метод
визначення митної вартості товарів (за
ціною контракту).

Позивач зазначає, що винесені митним
органом рішення є протиправними,
оскільки в рішенні про коригування
митної вартості товарів та картці
відмови Дніпропетровською митницею не
вказано жодної обґрунтованої підстави,
відповідно до якої було відмовлено
позивачу по оформленню товару за
основним методом (за ціною контракту). У
зв'язку з ненаведенням митним органом
доказів того, що подані позивачем
документи для митного оформлення
товару є недостатніми або такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування відповідачем переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність
винесеного митним органом рішення щодо
застосування іншого, ніж основний
методу визначення митної вартості.

Представник позивача, що прибула у
судове засідання, позов підтримала та
надала пояснення, аналогічні доводам,
викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача позов не
визнали, мотивуючи тим, що під час
здійснення перевірки наданих
позивачем до митного оформлення
документів, посадовою особою митниці
виявлені розбіжності, які унеможливили
обчислення митної вартості, заявленої
позивачем. Рішення про коригування
митної вартості товарів митницею
прийняті відповідно до норм чинного
законодавства так само як картки
відмови. Застосований митницею
резервний метод визначення митної
вартості (ст. 64 МК України) базується на
світовій практиці, згідно якої в рамках
цього методу допускається розумна
гнучкість в підходах до застосування
попередніх методів визначення митної
вартості. Таким чином, рішення про
коригування митної вартості товарів та
картки відмови прийняті митницею
відповідно до норм чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
09.09.2013 ТОВ Торговий дім "Профіль
України" звернувся до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для здійснення митного оформлення
товару:

оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,38 мм;

оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,40 мм.

Товар надійшов на адресу ТОВ Торговий
дім "Профіль України" від фірми „HANGZHOU
YONZHAN TRADING Co., LTD" (КНР), шляхом
електронного декларування (митна
декларація № 110100000/2013/228138).

Митна вартість товару була заявлена
Позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МКУ.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
Позивачем були надані наступні
документи:

картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03.12.2012 №
110/2012/0001937;

залізнична накладна для внутрішнього
сполучення від 03.09.2013 № 40023111;

коносамент від 29.06.2013;

банківський платіжний документ № 379
від 28.08.2013;

прейскурант цін (прайс-лист виробника)
від 20.06.2013;

висновок ДЗІ № 9/349 від 23.07.2013 про
вартісні характеристики товару;

розрахунок ціни (калькуляція) від
20.06.2013;

рахунок-фактура (інвойс) від 08.06.2013 №
TR110705C;

пакувальний лист від 08.06.2013;

доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) від 05.06.2013 №99;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 08.06.2010 № YF0806-10;

сертифікат про походження товару №
ССРІТ125637551 від 20.07.2013;

сертифікат якості № 110705С від 18.06.2013;

єдиний уніфікований документ на
розміщення та тимчасове зберігання
товарів № 110100000/0651 від 09.09.2013;

копія митної декларації країни
відправлення № 18805237 від 16.07.2013.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу
України (далі - МКУ) має право:

1)упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2)письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 МКУ додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3)здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

4)проводити в порядку, визначеному ст.
ст. 345 - 354 МКУ, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску;

5)звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6)застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МКУ передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МКУ.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка
документів та відомостей, які
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

формато-логічного контролю;

контролю співставлення;

контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
XI МКУ.

Так, за результатами проведеного
контролю із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МКУ
в автоматизованому порядку було
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявления неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим

підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу
України здійснено контроль наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

в інвойсі ТЯ110705С та пакувальному листі
до нього зазначено інше підприємство
отримувач;

в пакувальному листі від 20.06.2013
зазначено інший номер коносаменту.

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст. 53 Митного кодексу України,
під час проведення консультацій 09.09.2013
митним органом направлено електронне
повідомлення, яким було зобов'язано
декларанта протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи:

1)виписку з бухгалтерської
документації;

2)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Позивач листом від 10.09.2013 № 01-341
повідомив митницю про неможливість
надання додаткових документів.

У зв'язку з цим 11.09.2013 року
уповноваженою особою митниці було
винесене Рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200416/1,
де зазначається про неподання
Позивачем до митного оформлення
документів, які підтверджують складові
митної вартості у відповідності до
вимог ч. 2-4 статті 53 Митного кодексу
України. Вказується, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути прийнятий у
зв'язку з тим, що:

1)заявлено неповні відомості про митну
вартість товарів;

2)використані декларантом відомості не
підтверджені документально (документи,
які підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

З огляду на це, 11.09.2013 Позивачеві було
направлено нове електронне
повідомлення із зазначенням
інформації про прийняття та
направлення Рішення про коригування
митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до пункту другого частини
шостої статті 54 МКУ митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Неможливість застосування першого
методу обумовлена ненаданням
позивачем витребуваних митницею
додаткових документів, а також
наявністю розбіжностей в наданих
документах та ненаданням позивачем
обґрунтувань таких розбіжностей.

Так, відповідачем виявлено у
документах, поданих Позивачем наступні
розбіжності, з огляду на які
застосування першого методу
визначення митної вартості не може
бути здійснено.

В інвойсі TR110705C та пакувальному листі
до нього зазначено інше підприємство
отримувач.

Інвойс № TR110705C від 20.06.2013 в якості
отримувача товару визначає «PROFIL UKRAINY».
Це ж саме підприємство є отримувачем
товару відповідно до поданого
пакувального листа від 20.06.2013.

Водночас, покупцем товару за
контрактом купівлі-продажу № YF0806-10 від
08.06.2010 є зовсім інше підприємство -
«Torgovij Dom Profil' Ukrаіnу» Ltd. Специфікація № 99
від 05.06.2013 також вказує на TD «Profil Ukrainy»
як товароотримувача.

Така розбіжність є неприпустимою, адже
«PROFIL UKRAINY» та «Torgovij Dom Profil' Ukrainy» Ltd. є
двома окремими суб'єктами
господарської діяльності, які мають
різні коди ЄДРПОУ та акредитовані в
Дніпропетровській митниці.

Відповідно до частини другої статті 52
МКУ декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначений
частиною другою статті 53 МКУ.

Комерційні документи - документи, які
дають вартісну, якісну та кількісну
характеристику товару. Ці документи
оформляє на своєму бланку продавець, а
покупець на підставі їх здійснює
оплату. Вартісна характеристика товару
надається в рахунку-фактурі.

Рахунок-фактура - вид комерційного
рахунка, в якому зазначено суму, що
повинна бути сплачена за товар. Окрім
свого основного призначення як
документа, в якому зазначено суму
належного за товар платежу,
рахунок-фактура може бути використаний
як супровідний документ.

Згідно загальносвітової практики,
рахунок-фактура має містити дату
складання, найменування та реквізити
продавця і покупця, найменування
товарів, їх ціну, загальну вартість
рахунку, валюту, ставки та розмір
податку.

Крім того, в рахунку - фактурі можуть
зазначатись реквізити
зовнішньоекономічної угоди,
відповідно до якої здійснюється
поставка, реквізити
відвантажувального документа,
платіжні реквізити та інші відомості, у
разі якщо їх наявність в
рахунку-фактурі передбачена умовами
договору, такі як умови поставки, умови
оплати, місце завантаження, розмір та
підстави надання знижок.

Таким чином, невідповідність
відомостей вказаних у інвойсі та
контракті свідчить про можливу
недостовірність поданих документів

В пакувальному листі від 20.06.2013
зазначено інший номер коносаменту. Так,
пакувальний лист містить наступний
номер коносаменту: ЕОІЛП. В
поданому до митниці коносаменті у
графі 5 «Номер документа» вказано:
91. Переклад зазначеного
коносаменту до митного органу надано
не було.

До прийняття оскаржуваного рішення
позивач не надав митниці документи, що
вимагались.

Отже, надані ТОВ Торговий дім «Профіль
України» документи, не вказують на
достовірні числові значення складових
митної вартості за зазначеною
поставкою.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів було послідовно
перейдено до другорядних методів
визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МКУ, за основу для
її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МКУ, за митну вартість береться
прийнята митним органом вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Відсутність інформації про продаж
подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ)
повинні ґрунтуватися на даних, які є
об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів унеможливила
застосування зазначених методів.

Тому під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митної вартості (ст. 64 МКУ)
базується на світовій практиці, згідно
якої в рамках цього методу
допускається розумна гнучкість в
підходах до застосування попередніх
методів визначення митної вартості.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0,76 дол.США/кг., рівень митної
вартості, раніше визнаної митними
органами, оформленої за митною
декларацією №702200001/2013/10201 від 29.07.2013
становить 0,85 дол.США/кг.

З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110100000/2013/200416/1 від 11.09.2013, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,85
доларів США/кг (із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ) на підставі наявних у митниці
відомостей щодо раніше визнаної митної
вартості, заявленої по МД №110070000/2013/312078
від 16.07.2013.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№ 883/21195 зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці зазначено,
про проведення консультацій з
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу 2(ґ)
відповідно до ст. 60 МКУ. З урахуванням
наявної у митному органі інформації
про вартість аналогічних товарів.

Таким чином, Рішення про коригування
митної вартості товарів прийняті
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за вантажною митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови № 110100000/2013/00509 від
03.10.2013.

Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Таким чином, Картки відмови прийняті
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МКУ, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням підприємства за МД №
110100000/2013/228403 під фінансову гарантію
декларанта зі сплатою податків і
зборів до Держбюджету України.

Позивач в своїх вимогах просить
повернути з Державного бюджету України
надмірно сплачений податок на додану
вартість у розмірі 172,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного
кодексу України Державна казначейська
служба України забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України. Згідно з
ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України
Державна казначейська служба України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, позовні вимоги, що
стосуються повернення коштів з
Державного бюджету України до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
не відповідають чинному законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МКУ контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом.

Митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. З цією
метою вони можуть витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності вказаної митної вартості
товару у разі наявності підстав для
сумніву, що вона визначена вірно.

Отже, митниця має право вимагати, а
суб'єкт господарювання повинен надати
лише належні документи, оскільки
надання неналежних документів не може
вважатись виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товару.

Оскільки Позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які у
розумінні вимог Митного кодексу
України є належними, а у митниці
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, Відповідач правомірно
застосував другий метод визначення
митної вартості.

Відповідно до ст. 264 МКУ, у разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Відповідно до ст. 256 МКУ, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Таким чином, Картки відмови прийняті
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МКУ, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З огляду на викладене, картки відмови
та рішення, що оскаржено є
правомірними. Тому, адміністративний
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
09 грудня 2013 року

Суддя Р.А. Барановський