Справа № 802/721/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/721/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес О.В.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Білоуса
О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Хмільнику та Хмільницькому
районі до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області про
включення до акту звірки витрат , -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
м. Хмільнику та Хмільницькому районі
Вінницької області (далі - УПФУ в м.
Хмільнику та Хмільницькому районі
Вінницької області) з адміністративним
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області про
включення до акту щомісячної звірки
витрат та стягнення коштів в розмірі
400,98 грн.

Вінницький окружний адміністративний
суд постановою від 26 березня 2014 року
позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони у судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені завчасно
та належним чином.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, колегія суддів
визнала за можливе здійснювати розгляд
справи за відсутності представників
сторін у порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивачем подано до
відповідача акти щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013 року - лютий
2014 року.

З матеріалів справи, зокрема таблиць
розбіжностей до актів щомісячної
звірки витрат за період грудень 2013 року
- лютий 2014 року слідує, що суми, які не
бере до відшкодування відповідач, а
саме 400,98 грн. - це суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав-учасників СНД
та членів їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну.

Відповідно до акту щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за грудень 2013 року
позивач зазначає, що сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 70 особам
становить 8150,87 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 2033, 07 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 38,10 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню
становить 10222, 04 грн.

За даними відповідача, сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 69 особам
становить 8017,21 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 2033, 07 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 38,10 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню
становить 10088, 38 грн.

Різниця становить 133,66 грн.

Відповідно до акту за січень 2014 року
позивач зазначає, що сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 70 особам
становить 8289, 81 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 570, 08 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 36, 91 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню - 8896,
80 грн.

За даними відповідача, сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 69 особам
становить 8156,15 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 570,08 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 36,91 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню - 8763,
14 грн.

Різниця становить 133,66 грн.

Відповідно до акту за лютий 2014 року
позивач зазначає, що сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 68 особам
становить 7331, 43 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 537, 59 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 30,38 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню - 7899,
40 грн.

За даними відповідача сума виплаченої
пенсії (основний розмір) 67 особам
становить 7197, 77 грн., сума виплаченої
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття становить 537, 59 грн., сума
витрат з виплати і доставки пенсій
становить 30,38 грн., загальна сума
витрат, що підлягає відшкодуванню
становить 7765, 74 грн.

Різниця становить 133,66 грн.

Різниця за три місяці стосовно не
врахованих витрат на виплату пенсій
становить 400,98 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із його
обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон) особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

З огляду на вказану норму Закону та
матеріали справи, громадяни, які
отримали каліцтво на території
колишнього СРСР мають право на
відшкодування шкоди, за законодавством
України.

Відповідно до підпункту "г" пункту 1
частини 1 статті 21 Закону, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Із викладеного слідує, що Фонд є особою,
яка відповідно до закону зобов'язана
здійснювати спірні виплати.

Згідно з частиною 2 статті 24 вказаного
Закону, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Крім того, міжнародно-правовим актом,
що регулює виниклі правовідносини, є
Угода про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року. Україною
вказана Угода підписана в день її
прийняття, а в дію Угода вступила з
моменту її підписання.

У відповідності до ст. 1 Угоди - пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їхніх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Таким чином, пенсійне забезпечення
здійснюється за законодавством
країни-проживання пенсіонера.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно статті 9 Конституції України,
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Відповідно до цієї Угоди,
держави-учасниці СНД мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 3 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД, усі витрати, які пов'язані
із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення. Стаття 5 цієї
Угоди передбачає, що вона поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян. Статтею 6 передбачено, що
призначення пенсій громадянам держав -
учасниць Угоди проводиться за місцем
проживання.

За змістом статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", а
також відповідно до зазначених вище
статей 2, 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Отже, страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особам, які
стали інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР, а в разі
виплати її органами Пенсійного фонду
України - відшкодовувати її останньому,
є відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, у даному випадку,
ВД ФССНВ та ПЗ у Хмільницькому районі.

З огляду на проаналізовану
нормативно-правову базу, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про законність та
обґрунтованість вимоги позивача про
відшкодування відповідачем витрат на
виплату пенсії, громадянам держав
учасників СНД, які отримали трудове
каліцтво в державах СНД та переїхали на
постійне місце проживання в Україну за
період грудня 2013 року по лютий 2014 року
в сумі 400,98 грн.

Вказаний висновок суду першої
інстанції повністю узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, висвітленою у постанові від
05.12.2011 року в справі №333а-11.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду, а
відтак, відсутні підстави для її
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 26
березня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Мельник-Томенко Жанна Миколаївна

Білоус Олег Валерійович