Справа № 2а-7160/12/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р. м.
Львів
Справа № 876/280/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

Большакової О.О.,

суддів
Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
Кутянського А.Г.,

представника відповідача
Юрчака Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року в адміністративній справі №
2а-7160/12/1370 за позовом приватного
акціонерного товариства «ІРОКС» до
державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Львівської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н
О В И В :

У серпні 2012 року приватне акціонерне
товариство «ІРОКС» (далі - ПАТ «ІРОКС»)
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом та просило визнати
неправомірним і скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби (далі - ДПІ
у Сихівському районі м.Львова) від
07.08.2012 року № , яким товариству
визначено грошове зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість в
сумі 120 509,00 грн., в тому числі: за
основним платежем - 80 339,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 40
170,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив про помилковість висновків
податкового органу про неправомірне
включення товариством до складу
податкового кредиту в квітні 2012 року
сум ПДВ по податкових накладних,
виписаних ТОВ «Сана Прим», з огляду на
те, що такі заповнені з порушенням
порядку заповнення податкової
накладної та у зв'язку з відсутністю
факту реєстрації ТОВ «Сана Прим»
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року позов задоволено.

Постанову суду оскаржила ДПІ у
Сихівському районі м.Львова, яка
вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржену постанову
та прийняти нову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, у липні 2012 року ДПІ
у Сихівському районі м.Львова провела
позапланову виїзну перевірку ПАТ
«ІРОКС» з питань правильності
обчислення та своєчасності сплати
податку на додану вартість за квітень
2012 року, за результатами якої склала
акт за № 1114/22-10/23958651 від 20.07.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.п.198.3 та 198.6 ст. 198,
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України,
внаслідок чого товариство завищило
податковий кредит за квітень 2012 року на
суму 80338,97 грн.

Зокрема, податковий орган надав свою
оцінку договірним відносинам позивача
з ТОВ «Сана Прим» та вказав, що в
наданих актах про приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2012 року не
зазначено дати їх підписання, не
зазначено прізвищ та імен осіб, які їх
підписували. Відсутність таких
реквізитів, на думку податкового
органу, не дає можливості встановити
фактичну дату приймання виконаних
будівельних робіт та унеможливлює
ідентифікувати використання виконаних
робіт у господарській діяльності ПАТ
«ІРОКС».

Окрім недоліків первинних документів з
обліку в будівництві податковий орган
звернув увагу також і на порушення,
допущені при видачі податкових
накладних від 30.04.2012 року. Відповідач
зазначив, що податкова накладна, в якій
сума податку на додану вартість не
перевищує 10000 грн. не підлягає
включенню до Єдиного реєстру
податкових накладних. У даному випадку
ТОВ «Сана Прим» замість десяти повинно
було б видати ПАТ «ІРОКС» одну зведену
накладну на загальну суму 482033,90 грн., у
т.ч. ПДВ в сумі 80338,97 грн. Натомість
підприємство умисне розробило
податкові накладні, які відповідно до
п.201.10 ст.201, п.п.200.1 та 200.2 ст.200 ПК України
не підлягають включенню до Єдиного
реєстру податкових накладних, що на
думку податкового органу, зроблено з
метою ухилення від відповідальності та
суперечить податковому законодавству.

На підставі акта від 20.07.2012 року ДПІ у
Сихівському районі м.Львова винесла
податкове повідомлення-рішення за №
від 07.08.2012 року, яким товариству
збільшено грошове зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість в
сумі 120 509,00 грн., в тому числі: за
основним платежем - 80 339,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 40
170,00 грн.

В ході дослідження господарських
операцій позивача встановлено, що 01
березня 2012 року ПАТ «ІРОКС» (Замовник)
та ТОВ «Сана Прим» (Виконавець)
підписали договір підряду на виконання
будівельно-монтажних робіт на об'єкті
по вул.Шевченка, 418 у м.Львові (а.с.22).
Виконання договірних зобов'язань
підтверджується довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
за квітень 2012 року типової форми № КБ-3
та актами приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2012 року
типової форми № КБ-2в, підписаними
представниками сторін (а.с.42 - 112);
загальна вартість будівельних робіт,
згідно з цими документами, складає
482033,90 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 80338,97 грн.

Будівельно-монтажні роботи на
багатоповерховому житловому будинку
по вул.Шевченка, 418 у м.Львові, з огляду
на особливості та обсяги певних робіт,
виконувались поетапно протягом
березня - квітня 2012 року. З урахуванням
строків подачі податкової звітності
податкові накладні були виписані в
один день, проте роботи, що були, по
суті, підставою видачі цих накладних, є
різними як за змістом, так і за
вартістю. Тому в підсумку виконання
зобов'язань за договором від 01.03.2012 року
ТОВ «Сана Прим» видало для ПАТ «ІРОКС»
десять податкових накладних від 30.04.2012
року: № 556 на суму 32459,89 грн., у т.ч. ПДВ в
сумі 5409,98 грн.; № 557 на суму 22397,32 грн., у
т.ч. ПДВ в сумі 3732,89 грн.; № 553 на суму
50528,44 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 8421,41 грн.; № 554
на суму 51902,68 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 8650,45
грн.; № 552 на суму 48104,12 грн., у т.ч. ПДВ в
сумі 8017,35 грн.; № 55644,98 грн., у т.ч. ПДВ в
сумі 9274,16 грн.; № 558 на суму 54970,02 грн., у
т.ч. ПДВ в сумі 9161,67 грн.; № 559 на суму
54807,49 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 9134,58 грн.; № 560
на суму 56538,80 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 9423,13
грн.; № 561 на суму 54680,11 грн., у т.ч. ПДВ в
сумі 9113,35 грн. (а.с.31 - 40). На підставі
перелічених податкових накладних
позивач включив до складу податкового
кредиту за квітень 2012 року 80338,97 грн., що
також відобразив у звітній податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2012 року. Вартість
виконаних робіт позивач оплатив
протягом квітня 2012 року, на
підтвердження чого долучив копії
платіжних доручень (а.с.23 - 30).

Надаючи правову оцінку суд враховує
наступне.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.1 ст.198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п.198.4. ст.198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами.
(п.198.5 ст.198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу ІІІ цього
Кодексу.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтвердженімитними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Виходячи з вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р.,
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Крім того, наказом ДПА України «Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток підприємства та
порядку її складання» від 29.03.2003 р. № 143
передбачено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
(звітності).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами також визначена п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною другою та третьою статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»
передбачається, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Податкова накладна, згідно із п.201.6.
ст.206 ПК України, є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.201.7 та п.201.10 ст.201 ПК
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Датою та часом
надання податкової накладної та/або
розрахунку коригування в електронному
вигляді до Державної податкової
адміністрації України є дата та час,
зафіксовані у квитанції. Реєстрація
податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
двадцяти календарних днів, наступних
за датою їх виписки. Порядок ведення
Єдиного реєстру податкових накладних
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Покупець має право звіряти
дані отриманої податкової накладної на
відповідність із даними Єдиного
реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період. У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Поряд з тим, у п.11 підрозділу 2 розділу
ХХ ПК України (Перехідні положення)
передбачено, що реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить: понад
10 тисяч гривень (з 1 січня 2012 року).
Податкова накладна, в якій сума податку
на додану вартість не перевищує 10 тисяч
гривень, не підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних.
Податкова накладна, виписана при
здійсненні операцій з постачання
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України, з 1
січня 2012 року підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних
не залежно від розміру податку на
додану вартість в одній податковій
накладній. До платників податку, для
яких на дату виписки накладної цим
підрозділом не запроваджено
обов'язковість реєстрації податкової
накладної в Єдиному реєстрі податкових
накладних, не застосовуються норми
абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10
статті 201 цього Кодексу.

Порядок заповнення податкової
накладної затверджено наказом
Міністерства фінансів від 01.11.2011 року №
1379, у п.15 якого передбачено, що у разі
здійснення постачання товарів/послуг,
постачання яких має безперервний або
ритмічний характер при постійних
зв'язках із покупцем, покупцю може бути
виписана зведена податкова накладна,
виходячи із визначеної у договорі
періодичності оплати поставлених
товарів/послуг (один раз на п'ять днів;
один раз на десять днів тощо), але не
рідше одного разу на місяць і не
пізніше останнього дня місяця. При
цьому до зведеної податкової накладної
обов'язково додається реєстр
товаротранспортних накладних чи інших
відповідних супровідних документів,
згідно з якими здійснено постачання
товарів/послуг.

У даному випадку, суми ПДВ, зазначені у
податкових накладних від ТОВ «Сана
Прим» від 30.04.2012 року, не перевищують
дозволеного максимуму, тому не
підлягають обов'язковій державній
реєстрації. Твердження відповідача, що
замість кількох податкових накладних
ТОВ «Сана Прим» мало б оформити одну
зведену накладну та внести її до
Єдиного державного реєстру податкових
накладних і лише після цього видати її
покупцю, на думку суду, не ґрунтуються
на законі.

Також, як було зазначено вище, на
підтвердження виконання договірних
зобов'язань сторони підписали акти
приймання виконаних будівельних робіт
типової форми № КБ-2, а також довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат типової форми № КБ-3.

Щодо доводів апелянта про те, що
зазначені документи не відповідають
усім вимогам до форм первинних
документів з обліку в будівництві,
затвердженим наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України № 554 від 04.12.2009 року,
представник позивача пояснив, що
згадані акти та довідки підписували
Микичак І.П. -генеральний директор ПАТ
«ІРОКС», та відповідальні особи, що
підтверджується документами,
долученими до письмових пояснень від
14.11.2012 року (а.с.171 - 173). Точної дати
підписання вони не пригадують, втім
наполягають, що це було в останніх
числах квітня 2012 року, після
підтвердження ТОВ «Сана Прим»
виконання будівельно-монтажних робіт.
Окрім актів та довідок типової форми
відповідно № КБ-2 та КБ-3 факт виконання
будівельних робіт також
підтверджується відомостями
Загального журналу робіт по
будівництву, де у тому числі зазначено
й про будівельні роботи на об'єкті,
розташованому на вул.Шевченка, 418 у
м.Львові.

Акти приймання виконаних будівельних
робіт та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт в цілому
відповідають вимогам до первинних
документів, передбаченим у п.2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а певні недоліки в оформленні
документів на їх недійсність не
впливають.

Стосовно доводів про те, що насправді
жодного будівництва ПАТ «ІРОКС» не
веде, оскільки не має для цього
необхідного дозволу, то представник
позивача зазначив, що додатковим
свідченням того, що ПАТ «ІРОКС» дійсно
зводить «5-7-9-поверховий житловий
будинок по вул.Шевченка, 418 в
мікрорайоні Рясне-1 у м.Львові (по
генплану -вул.Шевченка, 25, 25 А») є
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 08.06.2012 року
(залишена без змін згідно з ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2012 року),
прийнята за наслідками розгляду
адміністративної справи № 2а-8786/10/1370 за
позовом ПАТ «ІРОКС» до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області про
скасування наказу № 10-С/Д від 20.09.2010
року «Про скасування дозволу на
виконання робіт № 138/08 від 07.04.2008 року».
Тією постановою суд задовольнив
позовні вимоги ПАТ «ІРОКС» та скасував
спірний наказ інспекції ДАБК у
Львівській області. Відтак дозвіл за №
138/08 від 07.04.2008 року на виконання
будівельних робіт щодо завершення
будівництва багатоповерхового
житлового будинку корпусу № 25 в
мікрорайоні «Рясне-1»у м. Львові,
виданий ПАТ «ІРОКС», є дійсним.
Наявність такого дозволу свідчить про
те, що позивач дійсно займається
будівництвом житлового будинку по
вул.Шевченка, 418 у м.Львові.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
не довів суду належними і допустимими
доказами законність прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

З врахуванням викладеного судова
колегія приходить до переконання, що
доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими і
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року в адміністративній справі №
2а-7160/12/1370, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий судді
Р.Й.Коваль

Судді
Большакова О.О.

В.В.Гуляк

Ухвала в повному обсязі складена 12
травня 2014 року.