Справа № 2а-17/11/1505
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-17/11/1505

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Матяш Т.Л.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
третя особа без самостійних вимог:
Комунальне підприємство
«Білгород-Дністровськтеплоенерго»,
про захист прав споживачів
житлово-комунальних послуг, визнання
невідповідним законодавству рішення №
467 від 08.05.2008 року,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
третя особа - КП
«Білгород-Дністровськтеплоенерго» про
скасування та визнання недійсними
рішення виконкому № 467 від 08.05.2008 року
«Про затвердження тарифів на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії для
населення, бюджетних установ та інших
підприємств» та про визнання
невідповідним законодавству та
скасування висновку Державної
інспекції по контролю за цінами в
Одеській області №149 від 20.03.2008 року.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог,
вважав їх необґрунтованими та
безпідставними, просив відмовити у
задоволенні позову.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.11.2013 р. у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2
подано апеляційну скаргу на зазначену
постанову від 06.11.2013 р. Апелянт просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі.
Визнати недійсним, таким, що не
відповідає законодавству та скасувати
рішення Виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
№467 від 08.05.2008 року «Про затвердження
тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії для населення,
бюджетних установ та інших
підприємств»; визнати недійсним, таким,
що не відповідає законодавству та
скасувати висновок №149 Державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області щодо розрахунку
економічно обґрунтованих планових
витрат на житлово-комунальні послуги
від 05.03.2008 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
рішенням Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради №
467 від 08.05.2008 року «Про затвердження
тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії для населення,
бюджетних установ та інших
підприємств» були затверджені з 10.06.2008
року для комунального підприємства
«Білгород-Дністровськтеплоенерго»
двоставкові тарифи на виробництво,
транспортування ат постачання
теплової енергії для населення,
бюджетних установ та інших
підприємств.

Позивач вважає, що вищезазначене
рішення Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради №
467 від 08.05.2008 року та висновок від 20.03.2008
року Державної інспекції по контролю
за цінами в Одеській області
суперечить порядку формування тарифів
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії та послуги
централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.07.2006 року № 955, який є базовим
документом і на який відповідач
посилався при прийнятті рішень.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_2
звернулась до суду з адміністративним
позовом про скасування та визнання
недійсними рішення Виконкому № 467 від
08.05.2008 року «Про затвердження тарифів
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії для
населення, бюджетних установ та інших
підприємств» та про визнання
невідповідним законодавству та
скасування висновку Державної
інспекції по контролю за цінами в
Одеській області №149 від 20.03.2008 року.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Апелянт вказує на те, що всі документи,
які були надані відповідачем для
обґрунтування свого рішення не могли
бути використаними при розрахунку
тарифу, оскільки не мають вищого
юридичного значення перед Порядком
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955 і
носять консультативний характер.

Разом з тим апелянт вважає, що
оскаржувані ним рішення порушують
права та законні інтереси позивача та
інших споживачів житлово-комунальних
послуг на справедливу їх оплату
відповідно до кількості, якості та
собівартості фактично отриманих
послуг.

Колегія суддів вважає вказані доводи
апелянта помилковими та
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст. 20 Закону
України «Про теплопостачання» тарифи
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого
самоврядування, крім теплової енергії,
що виробляється суб'єктами
господарювання, що здійснюють
комбіноване виробництво теплової і
електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими, теплотраспортуючими
та теплопостачальними організаціями
за методиками, розробленими
центральним органом виконавчої влади у
сфері теплопостачання.

Згідно до пп. 2 п. «а» ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить встановлення у порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади.

Пунктом 9 Порядку формування тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.06.2006 р. № 955, визначено, що
підприємства застосовують двоставкові
тарифи на теплову енергію, затверджені
в установленому порядку.

Згідно до положень п. 39 вказаного
Порядку підприємства застосовують
двоставкові тарифи на надання послуг з
централізованого опалення,
затверджені у встановленому порядку.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає помилковими висновки апелянта
щодо консультативного характеру
Постанови про затвердження порядку.

Двоставковий тариф - це тариф на
послуги теплопостачання, який
складається з річної вартості
обслуговування одиниці приєднаного
теплового навантаження та вартості
одиниці спожитої теплової енергії.

Як було встановлено, після прийняття
Постанови та на її виконання Одеською
обласною державною адміністрацією
було направлено лист щодо необхідності
проведення роботи стосовно
переведення оплати за теплову енергію
на двоставкові тарифи відповідно до
«Правил розрахунку двоставкових
тарифів на теплову енергію і послуги з
централізованого постачання гарячої
води та централізованого опалення».

Разом з тим, листом від 22.11.2007 р. № 06-18-7063
Одеська обласна державна
адміністрація повідомила про внесення
змін до Постанови Кабінету Міністрів
України № 955 та про необхідність
привести у відповідність до чинного
законодавства тарифи на
житлово-комунальні послуги, тобто
перехід на двоставковий тариф.

Згідно Правил розрахунку
двоставкового тарифу на теплову
енергію та гарячу воду, затверджених
Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 08.09.2000 року № 191,
дія цих Правил поширюється на всі
теплопостачальні організації
комунальної енергетики незалежно від
їх відомчої належності та форми
власності, а також на споживачів.

Рішення про перехід до розрахунків між
споживачами та теплопостачальними
організаціями за двоставковими
тарифами приймається місцевими
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування.

Як вбачається з висновку № 149 від
20.03.2008 р. Державної інспекції з контролю
за цінами в Одеській області,
розрахунок планових витрат
двоставкового тарифу на послуги з
теплопостачання є економічно
обґрунтованим.

Згідно довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 15.10.2012
року Державна інспекція з контролю за
цінами в Одеській області припинила
свою діяльність в результаті
ліквідації за рішенням засновників, у
зв'язку з чим дана Інспекція відсутня у
колі відповідачів.

Разом з тим, в матеріалах справи
наявний висновок Інспекції від 08.02.2011
року, відповідно до якого
Держцінінспекція вважає, що Державна
інспекція цін в Одеській області під
час розгляду розрахункових матеріалів,
наданих КП
«Білгород-Дністровськводоканал» та КП
«Білгород-Дністровськтеплоенерго»,
діяла у межах своєї компетенції та у
спосіб, визначений законодавством.

Підприємство формує (розраховує)
тарифи відповідно до вимог Порядку
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10.07.2006 року № 955.

Пунктами 9, 39, 62 Порядку передбачено, що
підприємства застосовують двоставкові
тарифи на теплову енергію, на надання
послуг з централізованого опалення,
затверджені в установленому порядку та
можуть застосовувати двоставкові
тарифи на надання послуг з
централізованого постачання гарячої
води.

Згідно до положень п. 2 ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування» (
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), до повноважень
місцевих рад в галузі бюджету, фінансів
і цін відноситься встановлення у
порядку і межах, визначених
законодавством, тарифів щодо оплати
побутових, комунальних, транспортних
та інших послуг, які надаються
підприємствами та організаціями
комунальної власності відповідної
територіальної громади.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що Виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради,
приймаючи рішення № 467 від 08.05.2008 року
діяв у межах наданих повноважень та на
підставі вимог діючого на той час
законодавства.

Вирішуючи справу колегія суддів також
бере до уваги той факт, що на теперішній
час Виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради не
встановлює тарифи на теплову енергію, а
оскаржуваним рішенням № 467 від 08.05.2008
року тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії для населення,
бюджетних установ та інших підприємств
не регулюються, у зв'язку з чим позовні
вимоги ОСОБА_2 на сьогоднішній день є
недоцільними.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 15.05.2014 року.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький