Справа № 802/989/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/989/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М. П.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренко С.А.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Євчук Г. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Вінницького окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, Вінницького
міського відділу УМВС України у
Вінницькій області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області,
Вінницького міського відділу УМВС
України у Вінницькій області, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати наказ начальника УМВС
України у Вінницькій області від 08.01.2014
р. №1 о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ за п. 64 «д» (службова
невідповідність) Положення про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ з 06.12.2012 року
його, як лейтенанта міліції;
зобов'язати УМВС України у Вінницькій
області поновити його на посаді
оперуповноваженого СДСБЕЗ Вінницького
МВ УМВС України у Вінницькій області з
дня незаконного звільнення (з 08.01.2014
року); визнати період з дня незаконного
звільнення і до дня фактичного
поновлення на посаді вимушеним
прогулом і зарахувати цей час до стажу
служби в органах внутрішніх справ;
стягнути з Вінницького міського
відділу УМВС України у Вінницькій
області на його користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу з дня звільнення по
день поновлення на посаді, а в силу ст.
256 КАС України - негайно у межах
стягнення за один місяць.

Разом з адміністративним позовом
позивачем подано клопотання про
поновлення строку звернення до суду за
захистом порушених прав, свобод та
інтересів, в якому, в обґрунтування
поважності причин пропуску
вищевказаного строку, ОСОБА_2 вказано,
що на момент звільнення його дружина
перебувала на дев'ятому місяці
вагітності, а тому майже весь свій час
він присвячував їй, допомагав, а після
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року двох дітей
також весь час перебував біля дружини
та дітей, а тому не мав змоги займатися
питанням про поновлення на роботі.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року адміністративний позов залишено
без розгляду з підстав не встановлення
судом жодної поважної причини пропуску
строку звернення до суду.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
від 03 квітня 2014 року та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив стосовно
задоволення апеляційної скарги та
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 03
квітня 2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як зазначив позивач, 09 січня 2014 року він
ознайомився з витягом з наказу
начальника УМВС України у Вінницькій
області від 08.01.29014 року №1 о/с про
звільнення його з органів внутрішніх
справ за п. 64 «д» Положення про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ. Також 09 січня
2014 він отримав копію витягу з наказу
про звільнення та трудову книжку, тобто
право на звернення до
адміністративного суду із даною
позовною заявою у останнього виникло
09.01.2014 року.

Однак, адміністративний позов
датований і надійшов на адресу суду
першої інстанції лише 01.04.2014 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції суду.

Посилання ОСОБА_2 на те, що лише 24
березня 2014 року, відповідно до поданої
ним заяви від 03.03.2014 року, він
ознайомився з матеріалами атестування,
так як підставою його звільнення з
органів внутрішніх справ став протокол
засідання атестаційної комісії УМВС
України у Вінницькій області №31 від
23.10.2013 року, згідно якого було зроблено
висновок про невідповідність займаній
посаді, не є підставними та не може бути
взятим судом до уваги, так як про
порушення своїх прав ОСОБА_2 дізнався
ще 09.01.2014 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того,
позивачем було пропущено строк
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів, а
тому застосував до спірних
правовідносин положення частини 1
статті 100 КАС України.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 КАС
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Можливість захисту прав та інтересів
залежить від дотримання правил,
встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Правовий припис "в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом" означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом - це
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС
України для звернення до суду у справах
щодо прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби встановлюється
місячний строк.

При цьому, положеннями цієї ж частини
регламентовано, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Чинним положенням частини 1 статті 100
КАС передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Отже, дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

А тому твердження позивача про
неправомірність розгляду клопотання
про поновлення пропущеного строку
звернення до суду без його участі та, як
наслідок, позбавлення його права на
судовий захист судом першої інстанції
є необґрунтованим, оскільки чинним
законодавством передбачена можливість
розгляду вказаного клопотання без
проведення судового засідання.

Зважаючи на те, що про порушення своїх
прав, свобод та інтересів позивач
дізнався 09 січня 2014 року, а з позовом
звернувся лише 01 квітня 2014 року, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним та обгрунтованим висновок
суду першої інстанції про порушення
останнім процесуального строку,
передбаченого частиною 3 статті 99 КАС
України.

Частиною 1 ст. 102 КАС України
передбачено, що за клопотанням особи,
яка бере участь у справі пропущений з
поважних причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений.

Тобто, для поновлення встановленого
законом процесуального строку суд має
встановити поважність причин його
пропуску.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Натомість, позивач не навів жодної
поважної причини пропуску строку
звернення, які є об'єктивно
непереборними обставинами, і які
пов'язані з дійсними істотними
труднощами у реалізації його права
звернення до суду в межах строку,
визначеного ст. 99 КАС України, а тому
судом не взято до уваги зазначення
позивачем обставин щодо поважності
причини пропуску строку.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції вірно застосував положення
чинного законодавства України при
постановленні оскарженої ухвали із
дотриманням норм процесуального
права, а тому підстави для її
скасування відсутні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 199 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від 03
квітня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 травня 2014 року .

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.