Справа № 464/2062/14-а
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2062/14-а
ПОСТАНОВА

12 травня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Львові
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
ДАІ ГУ МВС України у Львівській області
про скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 107595 від
15.02.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої його,
оштрафовано на 255 грн. за те, що він
15.02.2014 року о 15.55 год. на 559 км а/д
Київ-Чоп, ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Peugeot Bipper», номерний знак НОМЕР_1,
перевищив встановлену швидкість руху
на 29 км/год., рухався зі швидкістю 119
км/год. Позивач посилається на те, що
швидкість не перевищував, а при
розгляді справи не були з'ясовані і
доведені обставини, які б свідчили про
вчинення ним вказаного
адміністративного правопорушення,
його вина відповідачем не доведена,
оскільки інспектором не надано
належних доказів, які б підтверджували
факт перевищення ним швидкості. Вважає,
що його притягнуто до адміністративної
відповідальності безпідставно, а
вказана постанова інспектора ДПС є
необгрунтованою і незаконною.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та пояснив, що 15.02.2014 року о
15.55 год. рухався автомобілем «Peugeot Bipper»,
номерний знак НОМЕР_1 у потоці
автомобілів по автомобільній дорозі
Київ-Чоп у місці вказаному в постанові
із швидкістю в межах 96 км/год., де був
зупинений інспектором ВДАІ, який
повідомив про перевищення ним
швидкості, на підтвердження чого не
надав жодного доказу. Наголосив, що
незважаючи на його заперечення щодо
відсутності будь-якого порушення,
інспектор склав протокол про
адміністративне правопорушення та
виніс постанову, яку вважає незаконною
та необґрунтованою просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, що стверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень, які знаходяться в
матеріалах справи, оскільки, у
відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази по справі з оцінкою
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатності і взаємного зв'язку
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підставний і
підлягає до задоволення.

Згідно п.12.6 «ґ» Правил дорожнього руху
поза населеними пунктами на всіх
дорогах та на дорогах, що проходять
через населені пункти, позначені
знаком 5.47, дозволяється рух із
швидкістю іншим транспортним засобам:
на автомобільній дорозі, що позначена
дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год.,
на автомобільній дорозі з окремими
проїзними частинами, що відокремлені
одна від одної розділювальною смугою -
не більше 110 км/год., на інших
автомобільних дорогах - не більше 90
км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками тягнуть за собою накладення
штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 222 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
від імені органів внутрішніх справ
(міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
мають право за адміністративні
правопорушення, передбачені частинами
першою, другою і третьою статті 122 цього
Кодексу, - працівники
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, які мають
спеціальні звання.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 та ст. 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення скарга на постанову
органу внутрішніх справ (його
посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення
подається у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному КАС України з
особливостями, встановленими цим
Кодексом, протягом 10 днів з дня
винесення постанови.

Судом встановлено, що 15.02.2014 року
інспектором ВДАІ Пустомитівського РВ
старшим лейтенантом міліції
Нетребяком І.І. відносно позивача
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 343997, із
змісту якого вбачається, що він 15.02.2014
року о 15.55 год. на 559 км а/д Київ-Чоп,
ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Peugeot Bipper»,
номерний знак НОМЕР_1, перевищив
встановлену швидкість руху, рухався зі
швидкістю 119 км/год. при дозволеній 90
км/год. та винесено постанову ВС1 № 107595
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КпАП України у виді штрафу у
розмірі 255 грн.

Як вбачається із вказаної постанови і
долучених до такої матеріалів,
інспектором ВДАІ Пустомитівського РВ
старшим лейтенантом міліції
Нетребяком І.І. перевищення швидкості
автомобілем позивача зафіксовано за
допомогою приладу «Візир», без
зазначення номеру такого, та накладено
адміністративне стягнення на позивача
на підставі матеріалу відеофіксації
порушення цим приладом.

Разом з тим, із пояснень позивача
вбачається, що 15.02.2014 року о 15.55 год.
рухався автомобілем «Peugeot Bipper»,
номерний знак НОМЕР_1 у потоці
автомобілів по автомобільній дорозі
Київ-Чоп у місці вказаному в постанові
із швидкістю в межах 96 км/год., де був
зупинений інспектором ВДАІ, що
пред'явив прилад «Візир», на табло
якого були тільки цифри « 119» без
вказання номера чи інших ознак, які б
вказували, що ця швидкість належить
саме автомобілю позивача, що ОСОБА_1
відмітив в своїх первинних поясненнях,
викладених в протоколі.

Суд бере до уваги покликання позивача,
про те, що інспектор ВДАІ не надав
належних доказів на підтвердження
вчинення ним адміністративного
правопорушення, оскільки в протоколі
та в постанові у справі про
адміністративне правопорушення не
зазначив номеру приладу «Візир», яким
здійснював вимірювання швидкості,
автомобіля «Peugeot Bipper», яким керував
позивач.

Суд вважає, що відповідач не довів того
факту, що він, при розгляді справи та
винесенні оскаржуваної постанови,
прийняв зазначене рішення на підставі
об'єктивних доказів, оскільки жодного
доказу на підтвердження своїх пояснень
відповідач суду не надав.

Відповідач мав можливість реалізувати
свої процесуальні права і доводити,
правомірність своїх дій в стадії
судового розгляду справи, однак не
бажання відповідача надавати докази в
судовому засіданні давало суду право
вирішити справу, обмежившись доказами
наданими позивачем, що повністю
відповідає положенням ч. 4 ст. 128 КАС
України.

В зв'язку з наведеними обставинами
вбачається необхідність задоволення
позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого
самоврядування їх посадові особи,
зобов'язані діяти лише на підставі в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. ст.62 Конституції України
визначає, що обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Додержання вимог
закону при застосуванні заходів впливу
за адміністративні правопорушення
забезпечується систематичним
контролем з боку вищестоящих органів і
посадових осіб, прокурорським
наглядом, правом оскарження, іншими
встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням
провадження в справі про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, що встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки чи відеозапису,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України
покладають на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення, дії чи
бездіяльність та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів, невиконання
відповідачем свого обов'язку довести
правомірність своїх рішень, дій чи
бездіяльності, свідчить про
достовірність повідомлених позивачем
обставин і не викликає у суду
обґрунтованого сумніву.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
судом не здобуто, а відповідачем не
представлено належних доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 15.02.2014
року о 15.55 год. на 559 км а/д Київ-Чоп,
ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Peugeot Bipper»,
номерний знак НОМЕР_1, перевищив
встановлену швидкість руху на 29 км/год.,
суд вважає, що позов слід задовольнити
і постанову про адміністративне
правопорушення від 15.02.2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КпАП України скасувати.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 288, 289, 293
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 7-12, 71, 86, 128, 159-163, 167
КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 107595 від
15.02.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Закрити справу про адміністративне
правопорушення від 15.02.2014 року щодо
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:

Колодяжний С.Ю.