Справа № 2-а-4234/11/2218
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4234/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Граб Л. С.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сушко О.О.

судді: Матохнюк Д.Б. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 березня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з
адміністративним позовом до органів
управління Пенсійного фонду України
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов"язання
нарахувати і виплатити надбавку до
пенсії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 28 березня 2011
року позов задоволено частково, а саме:
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому щодо виплати позивачу
надбавки до пенсії як дитині війни за
період з 22.08.2010 року по 01.02.2011 року
включно в розмірі меншому ніж 30%
мінімальної пенсії за віком;
протиправною в частині ненарахування і
невиплати позивачу надбавки до пенсії
розміром 30% мінімальної пенсії за
віком; зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому провести перерахунок та
виплату позивачу до пенсії як дитині
війни за період з 22.08.2010 року по 01.02.2011
року включно та проводити такі виплати
в подальшому, виходячи із розміру цієї
надбавки в 30% мінімальної пенсії за
віком, з урахуванням ст. 28 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачувати в подальшому.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати незаконне, на
його думку, судове рішення, та прийняти
нове, яким закрити провадження у
справі.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач
має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення .

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Проте, судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення вимог позивача про
здійснення нарахування та виплати
підвищення до пенсії з дня набрання
рішенням суду законної сили, оскільки
правовою підставою для звернення до
адміністративного суду є захист
порушених прав, свобод чи інтересів, то
право на позов у особи виникає лише
після порушення відповідачем її права,
тобто захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушено чи ні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги заявлені про здійснення
перерахунку та виплати недоотриманого
підвищення до пенсії в подальшому слід
відмовити.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 28 березня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - змінити.

Абзац 3 постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 28 березня 2011
року викласти наступним чином:

"Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
провести перерахунок та виплату ОСОБА_2
до пенсії як дитині війни за період з
22.08.2010 року по 01.02.2011 року включно та
проводити такі виплати по день
припинення такого права, виходячи із
розміру цієї надбавки в 30% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням ст. 28
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" .

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Матохнюк Д.Б.

Смілянець Е. С.