Справа № 253/13072/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Румілова Н.М.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року справа №253/13072/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва Е.
Г. суддів Яманко В. Г., Васильєвої І. А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Прокуратури Донецької області в
інтересах держави в особі Горлівської
міської ради Донецької області на
постанову Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 19 листопада 2013 р. у справі
№ 253/13072/13-а (головуючий І інстанції
Румілова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до
Горлівської міської ради Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки Донецької області з
адміністративним позовом до
Горлівської міської ради Донецької
області, в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність
Горлівської міської ради в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки загальною площею 0,1927
га за адресою: АДРЕСА_1 від 09.09.2012 року,
зобов'язати Горлівську міську раду
поновити договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,1927 га за
адресою: АДРЕСА_1 від 09.09.2012 шляхом
підписання уповноваженим керівником
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки від 20.07.2006 року.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 19 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволені. Суд першої
інстанції зобов'язав Горлівську міську
раду поновити договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,1927 га за
адресою: АДРЕСА_1 від 09.09.2012 шляхом
підписання уповноваженим керівником
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки від 20.07.2006 року.

Прокуратура Донецької області в
інтересах держави в особі Горлівської
міської ради Донецької області не
погодившись з рішенням суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позовних
вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу
тим, що вказана постанова винесена з
порушенням норм матеріального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що 20 липня 2006 року між
позивачем (Орендар) та Горлівською
міською радою (Орендодавець) з метою
будівництва кав'ярні з літнім
майданчиком було укладено договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,1927 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 8 зазначеного договору,
договір укладено на п'ять років. Після
закінчення строку договору Орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за два місяці до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

09 вересня 2011 року між позивачем
(Орендар) та Горлівською міською радою
(Орендодавець) укладено додаткову
угоду про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 20.07.2006 року, у
зв'язку з чим вирішено викласти текст
договору та розрахунок розміру
орендної плати за землю у новій
редакції.

Відповідно до п. 8 додаткової угоди,
договір укладено на один рік, який
обчислюється з моменту його державної
реєстрації. Після закінчення строку
договору Орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
два місяці до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавцеві про намір продовжувати
його дію, надіславши додаткову угоду до
договору.

Таким чином, термін дії договору збігає
у вересні 2012 року.

Після закінчення строку дії договору
оренди земельної ділянки позивач
продовжував добросовісно
користуватися наданою земельною
ділянкою за цільовим призначенням і
вважав договірні відносини
поновленими до 09.09.2013 року.

В вересні 2013 році позивач звернувся до
відповідача з заявою про поновлення
договору оренди землі від 20.07.2006 року.

Відповідач листом від 04.10.2013 року №03-3361
позивачу відмовлено в поновлені
договору та повідомлено, що у зв'язку із
зволіканням в укладені додаткової
угоди до вказаного договору оренду
позивачем порушено строк укладення
додаткової угоди встановлений Законом
України «Про оренду землі», таким
чином, неможливо вирішити порушене
питання у порядку визначеному ст. 33
Закону України «Про оренду землі».

Розглядаючи справу, суд виходив з того,
що спір у справі, яка розглядається, є
публічно-правовим та належить до
юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок
не ґрунтується на правильному
застосуванні норм процесуального
права з огляду на нижченаведене.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України і ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи діють тільки на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, які передбачені Конституцією і
законами України.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин у формі рішень.

Згідно з частинами першою, другою
статті 2 Земельного кодексу України,
земельні відносини це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Статтею 80 Земельного Кодексу України,
встановлено, що суб'єктами права
власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, на
землі комунальної власності.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України, землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що ви никають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлін ських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повно важень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуа льної дії), дій чи
бездіяльності;спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, зві льнення з публічної
служби;спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компе тенції у сфері управління,
у тому числі делегованих
повноважень;спори, що виникають з
приводу укладання, виконання,
припинення, скасування чи визнання не
чинними адміністративних договорів;
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;спори
щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом рефе
рендуму.

Колегія суддів наголошує, що поняття
адміністративної справи має такі необ
хідні ознаки: 1) це публічно-правовий
спір, тобто спір принаймні між двома
учасниками публічно - правових
відносин щодо цих відносин; 2) хоча б
однією зі сторін цього спору є орган
виконавчої влади, орган місцевого само
врядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих по вноважень; 3)
цей спір передано на вирішення
адміністративного суду шляхом
звернення з адміні стративним позовом,
за яким суд відкриває провадження.

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать спори фізичних чи
юридичних осіб з органом державної
влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій.

У пунктах "а", "б", "в", "г" і "к" статті 12
Земельного Кодексу України,
передбачено, що до повноважень
селищної ради належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цьогоКодексу; надання земельних
ділянок у користування; вилучення їх із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу; викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідної територіальної
громади селища; вирішення інших питань
у галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Колегія суддів зазначає, що земельні
відносини поділяються на публічні та
приватні. Відповідно і спори в таких
відносинах можуть бути як
публічно-правовими, так і
приватноправовими (цивільними,
господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2
Цивільного кодексу України (далі -ЦК)
учасниками цивільних відносин є:
держава Україна, Автономна Республіка
Крим, територіальні громади, іноземні
держави та інші субєкти публічного
права.

Відповідно до ст. 172 ЦК України,
територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом

На підставі викладеного та беручи до
уваги обставини справи, міськрада у
зазначеній справі є суб'єктом
цивільних правовідносин і має такий
самий правовий статус, що й інші
учасники цих відносин. Реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, що перебувала у її власності,
Міськрада відповідно до статті 5 ЗК
України має рівні права з громадянами
та юридичними особами, з якими вона
вступає у відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень
власника землі відповідач є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею. Міськрада як власник землі
вільна у виборі суб'єкта щодо надання
йому цього права в порядку,
встановленому законом. У цьому випадку
відсутня підпорядкованість одного
учасника земельних правовідносин
(позивача) іншому (Міськрада), яка має
місце під час здійснення органом
місцевого самоврядування владних
управлінських функцій.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд
залишил поза увагою те, що у відносинах,
які склалися між сторонами, відповідач
як власник землі вільний у виборі
суб'єкта щодо надання йому права оренди
земельної ділянки в порядку,
встановленому законом, при цьому він не
здійснював владних управлінських
функцій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов
помилкового висновку про те, що позов,
предметом якого є перевірка
правильності формування волі однієї із
сторін стосовно розпорядження землею
та передачі відповідних прав на неї,
може бути розглянутий за правилами,
встановленими Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Зазначені висновки колегією суддів
зроблені з урахуванням правової
позиції Верховного Суду України у
справі № 21-1042во10 ( постанова ВСУ від 14
лютого 2012 року), прийнятої в порядку
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України. Частиною 1 статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Оскільки, справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
ухвалені в ній судові рішення
підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції вирішено позовні вимоги які
відповідно до наведених норм не
відноситься до юрисдикції
адміністративних судів, а відповідно
до обставин справи ці позовні вимоги
належить розглядати в порядку
цивільного судочинства, шляхом
звернення позивача в порядку
цивільного судочинства з позовною
заявою до місцевого суду.

Керуючись статтями 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Прокуратури
Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 19
листопада 2013 р. у справі № 253/13072/13-а
задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 19 листопада 2013 р. у справі
№ 253/13072/13-а скасувати.

Закрити провадження в
адміністративній справі № 253/13072/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Горлівської міської
ради Донецької області про визнання
протиправною бездіяльність
Горлівської міської ради в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки загальною площею 0,1927
га за адресою: АДРЕСА_1 від 09.09.2012 року,
зобов'язання Горлівську міську раду
поновити договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,1927 га за
адресою: АДРЕСА_1 від 09.09.2012 шляхом
підписання уповноваженим керівником
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки від 20.07.2006 року.

Роз'яснити позивачу, що він має право
звернутись в порядку цивільного
судочинства з позовною заявою на
загальних підставах до місцевого суду
за місцем його проживання.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва