Справа № П/811/273/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/273/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
секретаря судового засідання - Побочій
представника позивача - Белашова К.В.,
представника відповідача - Садового
прокурора - Потапенка Є.В.
представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадіум-Імпорт"
до відповідача - Кіровоградської
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Кіровоградській області,
про визнання протиправними та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАДІУМ-ІМПОРТ" (далі -
позивач) звернулося до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської митниці Міндоходів
(далі - відповідач), третья особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області (далі - третя
особа), в якому, з урахуванням заяв про
збільшення та про зменшення позовних
- визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів від 24 жовтня 2013 року
№901000003/2013/000229/2 "Про коригування митної
вартості товару" (ПП "Кіровоградський
митний термінал");

- визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №/2013/00237 від 24 жовтня
2013 року, складену Кіровоградською
митницею Міндоходів (ПП
„Кіровоградський митний термінал").

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
митним органом безпідставно зроблено
висновок про неможливість обчислення
митної вартості імпортованого
позивачем товару за ціною договору.
Так, позивач наголошує, що подав до
митного оформлення вантажно-митні
декларації з усіма необхідними
товаросупровідними документами, які
підтверджували митну вартість товару
за ціною договору та не містили
розбіжностей.

У судовому засіданні представником
позивача вимоги позову підтримано у
повному обсязі з мотивів, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача у письмових
запереченнях адміністративний позов
не визнав, посилаючись на те, що
причиною відмови у визначенні митної
вартості товару за ціною договору
згідно зі статтею 58 Митного кодексу
України стала неможливість визначення
митної вартості за наданими
декларантом документами. У зв'язку з
цим митним органом було визначено
митну вартість товару за ціною угоди
щодо подібних товарів, з використанням
цінової інформації ЄАІС ДМСУ.
Стверджуючи про те, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, представник відповідача
наполягав на правомірності
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів

Прокурор надав до суду письмові
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні позовних вимог з підстав
законності оскаржуваних рішень, які
прийнято у зв'язку з порушенням
позивачем митного законодавства
України

Так, прокурором вказано, що у поданих до
митного оформлення документах були
відсутні всі необхідні відомості для
визначення митної вартості товару, що
не дало змогу митному органу здійснити
перевірку числового значення митної
вартості товарів та упевнитись у
правильності її визначення
декларантом (а.с.81-91).

Представники відповідача, третьої
особи та прокурор в судовому засіданні
просили відмовити в задоволені
адміністративного позову із
зазначених вище підстав.

Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України складення постанови у повному
обсязі було відкладено до 19 травня 2014
року із проголошенням вступної та
резолютивної частини постанови в тому
самому судовому засіданні, в якому
закінчився розгляд справи.

Розглянувши подані представниками
позивача і відповідача, третьої особи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
прокурора, третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно і неупереджено оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кадіум-Імпорт" 15
травня 2013 року зареєстроване як
юридична особа є суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності.

19 серпня 2013 року між ТОВ "Кадіум-Імпорт"
та Care Internacional Limited ADD (Китай) було
укладено зовнішньоекономічний договір
№16/13, предметом якого є поставка
позивачеві взуття, а саме: зимових
чоловічих черевиків сток XWTZ070419-13 у
кількості 9660 пар вартістю 3,27 доларів
США кожна на загальну суму 31588,20 дол. США
(а.с.11-17).

24 жовтня 2013 року до ПП Кіровоградський
митний термінал "Кадіум-Імпорт"
позивачем було подано декларацію №
901050000.2013.009468, в якій митна вартість
товару розрахована на підставі
основного методу оцінки за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються та становить 31588,20 доларв
США (а.с.18).

Також декларантом були додані
товаросупровідні та інші документи для
митного контролю й митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України: (а.с.9).

Разом з тим митний орган, керуючись
приписами частини третьої статті 53
Митного кодексу України, витребував у
позивача додаткові документи:
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару, висновки про якісні
та вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини та
додаткові наявні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару оформлені відповідним
запитом.

24 жовтня 2013 року Кіровоградською
митницею Міндоходів вручено
позивачеві відповідний запит. Однак,
представник позивача повідомив про те,
що інших документів надати не має
можливості, процедура консультації
проведена (а.с.48-49).

За таких умов, 24 жовтня 2013 року
Кіровоградська митниця Міндоходів,
прийняла

Рішення про коригування митної
вартості товару №901000003/2013/000229/2 та
видала картку відмови митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№901050000/2013/00237, згідно яких метод
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), не
може бути застосований. Так, за змістом
вказаних рішень, митну вартість
імпортованого позивачем товару
визначено згідно статті 59 Митного
кодексу України за ціною договору щодо
ідентичних товарів (а.с.8-10).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13 березня 2012 року, який набув
чинності з 01 червня 2012 року, а також
положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Частина перша статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення
визначає забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення.

Згідно з положеннями статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

При цьому, згідно частини другої статті
52 Митного кодексу України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

У свою чергу, стаття 54 Митного кодексу
України передбачає, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (частина
перша).

Частиною другою статті 54 Митного
кодексу України наголошується, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

На виконання зазначених приписів,
відповідно до частини першої статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно частини
другої статті 53 Митного кодексу
України, є: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Разом з тим, частина третя статті 53
Митного кодексу України містить
застереження, за яким у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частини четвертої
зазначеної статті Митного кодексу
України у разі, якщо орган доходів і
зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу органу доходів і
зборів, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи:
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому частиною п'ятою статті 53
Митного кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті, а згідно
частини шостої цієї ж статті декларант
або уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Частиною шостою статті 54 Митного
Кодексу України вичерпно визначені
підстави, за яких орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів:
невірно проведений декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідність обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно з частиною першою статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57
Митного кодексу України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

При цьому, згідно частини другої
зазначеної статті, основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).

Частина третя статті 57 Митного кодексу
України містить застереження, за яким
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень у їх
системному зв'яку вбачається, що право
органу доходів і зборів на
витребування від декларанта
додаткових документів та застосування
другорядних методів визначення митної
вартості товарів виникає лише у разі
встановлення ним обставин, які прямо
підтверджують неповноту та/або
недостовірність поданих декларантом
відомостей про числові значення митної
вартості товарів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи та пояснення, суд дійшов
наступних висновків.

Кіровоградська митниця Міндоходів в
оскаржуваному рішенні від 24 жовтня 2013
року № 901000003/2013/000229/2 зазначає, що у
зв'язку з відсутністю всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, що
містяться в поданих до митного
оформлення документах, декларанту
запропоновано надати додаткові
документи. Позаяк такі документи не
було надано, митний орган дійшов
висновку, що складові вартості товару
не піддаються обчисленню, а відтак -
рівень заявлено вартості товару не
може бути застосований(а.с. 8).

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що відповідач вважає за
неможливе обчислити такі складові
митної вартості товару як вартість
зберігання, навантаження, пакування та
маркування, тари.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною десятою статті 58 Митного
кодексу України визначено перелік
складових митної вартості. Зокрема, до
таких складових віднесено: вартість
ящиків тари (контейнерів), в яку
упаковано товар, або іншої упаковки, що
для митних цілей вважаються єдиним
цілим з відповідними товарами,
вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням; витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України
тощо.

Водночас, дане положення містить
застереження, за яким ці складові
повинні додаватись до ціни товару для
визначення митної вартості лише в тому
випадку, якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті.

Зі змісту вказаного положення
вбачається, що законодавцем не
встановлено обов'язку декларанта
підтверджувати числові значення
складових митної вартості товару у
випадку, якщо такі складові було
включено до ціни товару, яка була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

Так, судом встановлено, що згідно
пункту 2.2. Контракту на поставку товару
№06/13 вартість імпортованого позивачем
товару включає вартість його
зберігання і навантаження, тари,
пакування та маркування (а.с. 11).

Викладене обумовлює висновок суду про
юридично помилкове тлумачення
відповідачем положення статті 52
Митного кодексу України та про
відсутність у митного органу правових
підстав для витребування у ТОВ
"Кадіум-Імпорт" додаткових документів
відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України.

Крім того, відповідач наголошує, що
заявлена позивачем митна вартість
товарів нижча, ніж вартість ідентичних
товарів, оформлених в органах доходів і
зборів України за ціною угоди, а тому
виникають обґрунтовані сумніви у
достовірності відомостей про митну
вартість товару, в зв'язку з чим рівень
заявленої митної вартості не може бути
застосований. Митна вартість товарів
визначена відповідно до статті 59
Митного кодексу України за ціною угоди
щодо ідентичних товарів на рівні 23.14
доларів США за кг, використана
інформація згідно МД №209140000/2013/031495 від
10 вересня 2013 року, МВВ-1.

Та обставина, що в Автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що товар, який
задекларовано позивачем, іншими
особами розмитнювався за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Суд зазначає, що Автоматизована
система аналізу та управління ризиками
з об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому таким даним не може надаватися
перевага порівняно з наданими
декларантом первинними документами на
товар.

Крім того, станом на час судового
розгляду справи виявлено відсутність у
програмно-інформаційному комплексі
„Інформаційно-пошукова система
обробки та аналізу цінової інформації
при визначенні митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України" бази даних ЄАІС ДМСУ
інформації щодо митної декларації
№209140000/2013/031495 від 10 вересня 2013 року.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що жодна із зазначених
відповідачем обставин не впливає на
визначення митної вартості
імпортованого позивачем товару та не
може бути підставою для витребування
від декларанта додаткових документів.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару,
судом не встановлено.

Оскільки судом встановлено подання
позивачем достатніх відомостей для
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються,
відповідачем безпідставно обрано
другорядний метод визначення митної
вартості, що свідчить про
протиправність прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
від 24 жовтня 2013 року № 901000003/2013/000229/2 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 24
жовтня 2013 року № 901050000/2013/000237.

Відтак, позовні вимоги ТОВ
"Кадіум-Імпорт" підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 487,20 грн
(а.с.19), а тому зазначена сума підлягає
поверненню з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 24 жовтня 2013 року №
901000003/2013/000229/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 24
жовтня 2013 року № 901050000/2013/000237, складену
Кіровоградською митницею Міндоходів.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю „Кадіум-Імпорт"
судовий збір у розмірі 487,20 грн з
Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
складеної у повному обсязі. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук