Справа № 813/7692/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 р.

Справа № 876/655/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представника позивача
Мартиновича С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Сяйво» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року у адміністративній
справі №813/7692/13-а за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Сяйво» до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство
«Сяйво» звернулося до суду з позовом до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, в якому
просить суд скасувати постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 11.06.2013 р., ВП №38252597; скасувати
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 11.06.2013 р., ВП №38252597; постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 11.06.2013 р., ВП №38252667; постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 11.06.2013 р.,
ВП №38252667.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
позивач пропустив строк, встановлений
для самостійного виконання виконавчих
листів №2а-8501/11/1370 від 07.05.2013р. та
№2а-6838/09/1370 від 07.05.2013р., виданих
Львівським окружним адміністративним
судом, у зв'язку з тим, що постанови про
відкриття виконавчих проваджень ВП
№38252597 та ВП №38252667 від 03.06.2013р. надійшли
на його адресу 11.06.2013р., тобто після
завершення строку, встановленого для
самостійного виконання рішення.
Позивач зазначає, що відповідач
неправомірно не передав до суду мирову
угоду, укладену між позивачем та
стягувачем у виконавчих провадженнях
ВП №38252597 та ВП №38252667 управлінням
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова, та не
закрив виконавче провадження у зв'язку
з примиренням сторін. Протиправність
оскаржуваних постанов від 11.06.2013 р про
стягнення з боржника виконавчого збору
та про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП №38252597, ВП
№38252667 позивач обґрунтовує наявністю в
них значної кількості помилок, зокрема,
щодо зазначення строку для
самостійного виконання, щодо розміру
витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16.12.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права, зокрема Закону
України «Про виконавче провадження».
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
повністю.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи, представник позивача
апеляційну скаргу підтримав з підстав
вказаних у апеляційній скарзі, просив
скаргу задовольнити, постанову
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог.

Відповідач участь уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС
України, неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
Постановою Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
від 03.06.2013р. відкрито виконавче
провадження ВП №38252597 з примусового
виконання виконавчого листа
№2а-8501/11/1370, виданого 07.05.2013р. Львівським
окружним адміністративним судом, про
стягнення з ВАТ «Сяйво» на користь
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі 14222,72грн.

Постановою Шевченківському ВДВС ЛМУЮ
від 03.06.2013р. відкрито виконавче
провадження ВП №38252667 з примусового
виконання виконавчого листа
№2а-6808/09/1370, виданого 07.05.2013р. Львівським
окружним адміністративним судом, про
стягнення з ВАТ «Сяйво» на користь
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі 62889,90грн.

13.06.2013р. позивач надіслав на адресу
відповідача клопотання про передачу до
суду мирової угоди, а саме рішення №11
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова від
14.10.2011р. про розстрочення суми
заборгованості ВАТ «Сяйво» зі сплати
пільгових пенсій у сумі 133919,34грн. з
14.10.2011р. до 20.01.2016р.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що рішення про
розстрочення сум заборгованості не є
мировою угодою між сторонами
виконавчого провадження в розумінні
статті 262 Кодексу адміністративного
судочинства України, а оскільки
позивача не виконав рішення суду у
строк, встановлений державним
виконавцем для самостійного виконання,
з позивача правомірно стягнуто
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними та такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України, за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Якщо судове рішення
ухвалено на користь кількох позивачів
чи проти кількох відповідачів, суд має
право видати кілька виконавчих листів,
точно зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом. Якщо судом було
вжито заходів щодо забезпечення позову
за заявою осіб, на користь яких
ухвалено судове рішення, суд разом із
виконавчим листом видає копії
документів, які підтверджують
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону,
державний виконавець, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до рішення управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова №11
від 14.10.2011р. «Про розстрочення»,
позивачу розстрочено сплату суми
заборгованості з пільгових пенсій у
сумі 133919,34грн. з 14.10.2011р. до 20.01.2016р.

13.06.2013р. позивач скерував на адресу
відповідача клопотання про надсилання
до суду для визнання мирової угоди, в
якій просив Шевченківський ВДВС ЛМУЮ
передати Львівському окружному
адміністративному суду на
затвердження мирову угоду, укладену
між сторонами виконавчого провадження
у формі рішення управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова №11 від 14.10.2011р. «Про
розстрочення» та закрити виконавче
провадження.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що
вказане рішення управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова про розстрочення сум
заборгованості із сплати страхових
внесків від 14.10.2011 р. є мировою угодою
між боржником та стягувачем та вважає,
що у відповідача існував обов'язок
звернутись до адміністративного суду в
порядку ст. 262 КАС України для
затвердження рішення про розстрочення
сум заборгованості із сплати страхових
внесків в якості мирової угоди та
закінчити виконавче провадження на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 262 КАС України мирова
угода, укладена між сторонами
виконавчого провадження, або заява
стягувача про відмову від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно вказано, що рішення про
розстрочення сум заборгованості не є
мировою угодою між сторонами
виконавчого провадження в розумінні
статті 262 Кодексу адміністративного
судочинства України, крім цього
позивачем не надано доказів укладення
мирової угоди між сторонами
виконавчого провадження та подання її
у письмовій формі державному
виконавцеві, що свідчить про
відсутність у відповідача обов'язку
закінчити виконавче провадження на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання.

Що стосується оскаржених постанов про
стягнення витрат за проведення
виконавчих дій та стягнення
виконавчого збору, то апеляційний суд
зазначає, наступне.

Виконавчі провадження ВП №38252597, ВП
№38252667 відкрито на підставі постанов
відповідача від 03.06.2013р. У постановах
про відкриття виконавчих проваджень ВП
№38252597, ВП №38252667 від 03.06.2013р.
встановлено строк для самостійного
виконання судових рішень до 10.06.2013р.

Позивач стверджує, що отримав
постанови від 03.06.2013р. про відкриття
виконавчих проваджень ВП №38252597, ВП
№38252667 лише 11.06.2013р.

Разом з тим, будь - яких доказів на
підтвердження того, що позивач не в
змозі був добровільно та вчасно
виконати самостійно судове рішення
позивачем не надано.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Оскільки позивач не виконав самостійно
судові рішення, а кошти за виконавчими
листами №2а-8501/11/1370 від 07.05.2013р. та
№2а-6838/09/1370 від 07.05.2013р., виданими
Львівським окружним адміністративним
судом, стягнуті з позивача в
примусовому порядку, тому відповідачем
правомірно прийнято рішення про
стягнення з ВАТ «Сяйво» виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у виконавчих
провадженнях ВП №38252597, ВП №38252667.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів приходиться до висновку, що
відповідач діяв з урахуванням
наведених вище принципів, на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законом
України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Сяйво» -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у адміністративній справі
№813/7692/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 13.05.2014 р.