Справа № 802/5020/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/5020/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача
Горецького Юрія Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до комісії з питань
розгляду матеріалів про визнання
учасників війни та бойових дії УМВС
України у Вінницькій області про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
комісії з питань розгляду матеріалів
про визнання учасників війни та
бойових дії УМВС України у Вінницькій
області про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
дії .

На обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що в 1987-1989 роках навчався у
Львівському пожежно-технічному
училищі МВС СРСР і в період з 21.02.1989 року
по 29.04.1989 рік був задіяний до виконання
спеціальних завдань в умовах
надзвичайного стану, під час збройного
конфлікту, з метою нормалізації
ситуації, встановлення законності і
правопорядку на території
Закавказького регіону, а саме: в
Азейбарджанській ССР.

18.09.2013 року він звернувся до Управління
МВС України у Вінницькій області з
заявою про визнання його учасником
бойових дій. За результатами розгляду
зазначеної заяви комісією з питань
розгляду матеріалів про визнання
учасників війни та бойових дії УМВС
України у Вінницькій області було
прийнято рішення, яким позивачу
відмовлено у визначенні його учасником
бойових дій, у зв'язку з тим, що
Азербайджан не входить до Переліку
держав і періодів бойових дій на їх
території, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого
1994 року №63 «Про організаційні заходи
щодо застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Дана відмова слугувала підставою для
звернення позивачем в суд з даним
позовом.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати вказану
постанову та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник відповідача просив
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
слідуючих підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки Азейбарджанська ССР, де
позивач виконував завдання в умовах
надзвичайного стану та під час
збройних конфліктів не включена до
Переліку держав і періодів бойових дій
на їх території, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1994 року № 63 "Про
організаційні заходи щодо
застосування Закону України " то
рішення відповідача про відмову у
визнанні його учасником бойових дій є
обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи із
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено наявними в матеріалах
справи копіями довідки Львівського
державного університету безпеки
життєдіяльності №4/113 від 04.07.2013р. та
наказів ЛПТУ МВС СРСР №15 від 10.02.1989р.
№15, №17 від 20.02.1989р. та №39о/с від
03.05.1989р. ОСОБА_2 в 1989 році проходив
службу у Львівському
пожежно-технічному училищі МВС СРСР і в
період з 21.02.1989 року по 29.04.1989 рік,
знаходився у відрядженні у
Закавказькому регіоні в складі
зведеного батальйону Львівського
пожежно-технічного училища МВС СРСР де
виконував завдання МВС СРСР по охороні
громадського порядку.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII, учасниками бойових дій
визнаються: військовослужбовці
Радянської Армії, Військово-Морського
Флоту, Комітету державної безпеки,
особи рядового, начальницького складу
і військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього СРСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього СРСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік
таких держав, періоди бойових дій у них
та категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 8 лютого 1994
року №63 затверджено Перелік держав,
яким надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ, військовослужбовців
Збройних Сил, Служби безпеки, Служби
зовнішньої розвідки, інших військових
формувань, осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР,
і періодів бойових дій на їх території
(Перелік).

У вказаному Переліку республіки
Закавказького регіону, до яких також
відноситься Азейбарджанська ССР,
відсутні.

Враховуючи те, що позивач виконував
спеціальні завдання по охороні
громадського порядку, а не брав участь
у бойових діях та не забезпечував
бойову діяльність військ, і крім того
проходив службу у тимчасовому
зведеному батальйоні на території
однієї з республік колишнього
Радянського Союзу, а не іншої держави,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Також суд апеляційної інстанції,
погоджується з позицією суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилання позивача на пункт 6 примітки
Переліку в частині "інші країни з
грудня 1979 року", виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 6 приміток до
Переліку можливість визнання осіб
учасниками бойових дій, якщо такі мали
місце в інших країнах після грудня 1979
року, та не названі у Переліку,
поширюється лише на військових
фахівців, які направлялися Генеральним
штабом Збройних Сил колишнього Союзу
РСР в країни, на території яких велися
бойові дії, але Генеральний штаб
Збройних Сил України не володіє такою
інформацією. Військовим фахівцям у
таких випадках пільги надавалися на
підставі довідок 10 Головного
управління Генерального штабу
Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях.

Тобто, лише у разі надання позивачем
довідки 10 Головного управління
Генерального штабу Збройних Сил РСР
про його особисту участь у бойових діях
до нього може бути застосований
вказаний пункт.

Проте, таких юридичних фактів, з якими в
даному випадку чинним законодавством
пов'язується право позивача на
визнання його учасником бойових дій,
судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
19 травня 2014 року .

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.