Справа № 759/3246/14-а
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/3246/14-а
пр. № 2-а/759/142/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі суду:

Головуючого:
Величко Т.О.

при секретарі:
Самайда А.В.

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва про
зобов»язання здійснити перерахунок
пенсії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із вказаним позовом
до суду про зобов»язання Управління
пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва
нараховувати пенсію з розрахунком
періода з 1987-1991рр та 1992-1993 рр, починаючи
з 02.12.2012 року та зобов»язати
відповідача виплатити компенсацію за
завдану моральну шкоду у розмірі 100000
грн., посилаючись на те, що у січня 2013
року ним було подано відповідачу
довідку про заробітну плату за період з
1987року по 1991 року, яка не врахована при
обчислення пенсії за віком, з підстав
недостовірності поданих у довідці
відомостей, вважаючи подану довідку
про заробітну плату за вказаний період
належним доказом для обчислення пенсії
просить суд позов задовольнити та у
зв»язку із нанесенням моральної шкоди
позивачу з боку відповідача
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
100000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги адміністративного позову та
просив суд його задовольнити на
підставі доказів поданих до матеріалів
справи.

В судовому засіданні відповідач подав
заперечення проти позову (а.с.11-12)
просив суд у задоволенні позову
відмовити посилаючись на те,
відповідно до ст. 64 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування та п.38 порядку подання та
оформлення документів для призначення
пенсії від 27.12.2005 року №156611846, відділи
пенсійних фондів мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій в окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Відповідач також не визнаючи позов
зазначав, що Управлінням пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва було проведено перевірку
достовірності відомостей викладених у
довідці довідку про заробітну плату за
період з 1987року по 1991 року видану ТОВ
«Телеремонт ЛТД» та згідно акту від
03.10.2013 року( а.с.16,17) , акту від 28.10.2013 року
(а.с.18-21), перевірка доходів позивача
згідно поданої довідки здійснювалась
згідно книг особових рахунків по
нарахуванню заробітної плати за 1987-1991
рр, які були надані працівником ТОВ
«Телеремонт ЛТД» .

Згідно відповіді Відділу державної
реєстрації юридичних та фізичних
осіб-підприємців Святошинського
району м. Києва від 25.04.2014 року №590
вказано, що ТОВ «Телеремонт ЛТД», було зареєстровано 10.01.1997
року за адресою м. Київ вул. Гната Юри,12,
станом на 25.04.2014 року відомості про таку
юридичну особу не знайдено.

Згідно ст. ст.8,9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» 1. Бухгалтерський
облік на підприємстві ведеться
безперервно з дня реєстрації
підприємства до його ліквідації.2.
Питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.3.
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів. 4. Для забезпечення ведення
бухгалтерського обліку підприємство
самостійно обирає форми його
організації:введення до штату
підприємства посади бухгалтера або
створення бухгалтерськоїслужби на
чолі з головним бухгалтером;

користування послугами спеціаліста з
бухгалтерського обліку,
зареєстрованого як підприємець, який
здійснює підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи;

ведення на договірних засадах
бухгалтерського обліку
централізованою бухгалтерією або
аудиторською фірмою;самостійне
ведення бухгалтерського обліку та
складання звітності безпосередньо
власником або керівником підприємства.
Ця форма організації бухгалтерського
обліку не може застосовуватися на
підприємствах, звітність яких повинна
оприлюднюватися, та в бюджетних
установах.Завдання та функціональні
обов'язки бухгалтерських служб,
повноваження керівникабухгалтерської
служби у бюджетних установах
визначаються Кабінетом Міністрів
України.5. Підприємство
самостійно:визначає за погодженням з
власником (власниками) або
уповноваженим ним органом (посадовою
особою) відповідно до установчих
документів облікову політику
підприємства;обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних;розробляє систему і
форми внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників
напідписаннябухгалтерських
документів;затверджує правила
документообороту ітехнологію обробки
облікової інформації, додаткову
систему рахунків і регістрів
аналітичного обліку;може виділяти на
окремий баланс філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік, з наступним
включенням їх показників до фінансової
звітності підприємства;визначає
доцільність застосування міжнародних
стандартів (крім випадків, коли
обов'язковість застосування
міжнародних стандартів визначена
законодавством).6. Керівник
підприємства зобов'язаний створити
необхідні умови для правильного
ведення бухгалтерського обліку,
забезпечити неухильне виконання всіма
підрозділами, службами та
працівниками, причетними до
бухгалтерського обліку, правомірних
вимог бухгалтера щодо дотримання
порядку оформлення та подання до
обліку первиннихдокументів.7. Головний
бухгалтер або особа, на яку покладено
ведення бухгалтерського обліку
підприємства (далі -
бухгалтер):забезпечує дотримання на
підприємстві встановлених єдиних
методологічних засадбухгалтерського
обліку, складання і подання у
встановлені строки фінансової
звітності;організує контроль за
відображенням на рахунках
бухгалтерського обліку всіх
господарських операцій;бере участь в
оформленні матеріалів, пов'язаних з
нестачею та відшкодуванням втрат від
нестачі, крадіжки і псування активів
підприємства;забезпечує перевірку
стану бухгалтерського обліку у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах
підприємства.8. Відповідальність за
бухгалтерський облік господарських
операцій, пов'язаних з ліквідацією
підприємства, включаючи оцінку майна і
зобов'язань підприємства та складання
ліквідаційного балансу і фінансової
звітності, покладається на
ліквідаційну комісію, яка утворюється
відповідно до законодавства.

Згідно ст.9. вказаного Закону. Підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
облікові документи.2. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені напаперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

назву документа (форми);дату і місце
складання;назву підприємства, від
імені якого складено документ;зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення;особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.3.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних
рахункахбухгалтерського обліку.
Операції в іноземній валюті
відображаються також у валюті
розрахунків та платежів по кожній
іноземній валюті окремо.Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.4. Регістри
бухгалтерського обліку повинні мати
назву, період реєстрації господарських
операцій, прізвища і підписи або інші
дані, що дають змогу ідентифікувати
осіб, які брали участь у їх складанні.5.
Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.6. У разі складання та
зберігання первинних документів і
регістрів бухгалтерськогообліку на
машинних носіях інформації
підприємство зобов'язане за свій
рахунок виготовити їх копії на
паперових носіях на вимогу інших
учасників господарських операцій, а
також правоохоронних органів та
відповідних органів у межах їх
повноважень, передбачених законами.

7. Підприємство вживає всіх необхідних
заходів для запобігання
несанкціонованому та непомітному
виправленню записіву первинних
документах ірегістрах бухгалтерського
обліку та забезпечує їх належне
зберігання протягом встановленого
строку.8. Відповідальність за
несвоєчасне складання первинних
документів ірегістрів бухгалтерського
обліку та недостовірність
відображених у них даних несуть особи,
які склали та підписали ці документи.9.
Копії первинних документів та
регістрів бухгалтерського обліку
можуть бути вилучені у підприємства
лише за рішенням відповідних органів,
прийнятим у межах їх повноважень,
передбачених законами. Обов'язковим є
складання реєстру документів, що
вилучаються у порядку, встановленому
законодавством. Вилучення оригіналів
таких документів та регістрів
забороняється, крім випадків,
передбачених кримінальним
процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що у акті від
03.10.2013 року( а.с.16,17) , акті від 28.10.2013 року
( а.с.18-21) наданих відповідачем в
обґрунтування заперечень проти позову
у порядку ст.71 КАС України відсутня
інформація, що докази належні та
допустимі що книги особових рахунків
по нарахуванню заробітної плати за
1987-1991рр, є первинними обліковими
документами та відповідають вимогам
ст.ст. 8,9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», натомість
довідка надана позивачем про розмір
заробітної плати за період з 1998-1991рр,
містить кутковий штамп підпис та
печатку юридичної особи, а тому суд
вважає складені акти відповідачем є
неналежним доказом у справі.

Натомість позивач не довів суду
доказами щодо врахування відповідачем
довідки про заробітну плату за період з
1992-1993 рр, а тому в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Позивач також просив суд зобов»язати
відповідача виплатити позивачу
компенсацію моральної шкоди у розмірі
100 000 грн, посилаючись на те, що
протиправними діями відповідача, йому
завдано моральні страждання., але
належних та допустимих доказів суду не
подав, а тому в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач надав заперечення проти
позову, які не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та
відповідно такими, що підлягають
задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 100,105, 122 ч.
3, 128,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов»язати Управління
пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва (м. Київ
вул. Ак. Корольова.5а) нараховувати
ОСОБА_1 проживаючого за адресою АДРЕСА_1
пенсію за віком з врахуванням розміру
заробітної плати за період 1987-1991рр,
згідно довідки видану ТОВ «Телеремонт
ЛТД» з 02 грудня 2012 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10
днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Т.О. Величко