Справа № 872/8095/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 804/2504/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

представника позивача - Левицького В.А.
(довіреність від 01.03.2014)

представника відповідача - Гагарського
А.П. (довіреність від 14.02.2014)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агромет
«ЛТД»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 квітня 2013 року у справі № 804/2504/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агромет «ЛТД» до
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
рішень-повідомлень, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агромет «ЛТД» (далі -
Позивач), звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Відповідач), у якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення від 06.02.2013року: №
, за яким Позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів на суму 417699.28 грн., з
яких 321904,00 грн. - за основним платежем,
та штрафними (фінансовими) санкціями -
95795,28 грн.; та № , за яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку прибуток приватних
підприємств на загальну суму 1506778.50
грн., з яких за основним платежем - 814418,00
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями - 242360,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки акту перевірки про отримання
Позивачем у перевіряємому періоді
безоплатно від невстановленої особи
без укладення будь-яких угод
нафтопродуктів та на те, що виписані
ТОВ НВП «Ізолітелектромашсервіс»
первинні документів, на підставі яких
Позивачем сформовано податковий
кредит, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вказані документи не
мають сили первинних через
нереальність господарських операцій,
не відповідають фактичним обставинам
та не підтверджені належними доказами,
а тому прийняті ДПІ податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню. (а.с.3-6 т.1)

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 квітня 2013 року у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агромет «ЛТД»
відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що сама
по собі наявність у Позивача належним
чином засвідчених податкових
накладних, виписаних ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс», яке
відсутнє за місцезнаходженням та не
має необхідних трудових ресурсів, не
може бути підставою для підтвердження
факту здійснення господарських
операцій, та не спростовує висновків
Відповідача про відсутність факту
поставок товарів саме вказаним
Контрагентом, як наслідок - і
відсутність належних первинних
документів, які б давали право
формувати валові витрати та податковий
кредит. (а.с.14-17 т.2)

Не погодившись з рішення суду першої
інстанції, ТОВ «Агромет «ЛТД» подало
апеляційну скаргу, відповідно до якої
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2013
та прийняти нове рішення про
задоволення заявлених вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
в порушення положень підпункту 198.2
статті 198 Податкового Кодексу України,
відповідно до яких, лише відсутність
податкової накладної позбавляє
платника податку права на включення до
складу податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат,
суд безпідставно визнав наявні
податкові накладні, виписані ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс»
недостатніми для включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість на відповідну дату.
Крім того вважають таку підставу для
відмови у позові, як наявність
відомостей за результатами зустрічної
перевірки про відсутність ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс» за
місцезнаходженням та відсутність
необхідних трудових ресурсів на даному
підприємстві - необгрунтованою,
оскільки на час вчинення господарських
операцій ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс» було
платником ПДВ, мало право виписувати
податкові накладні, що підтверджується
і поясненнями директора Товариства.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не надходило.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Позивача -
«Агромет «ЛТД», вимоги апеляційної
скарги підтримав та просив їх
задовольнити із підстав, у ній
зазначених.

Представник Відповідача - ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі, проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував. Зазначав, що Позивачем так
і не спростовано висновки перевіряючих
про відсутність факту поставок товарів
саме вказаним Контрагентом - ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс». Крім того,
ним не надавались сертифікати
походження товару, товарно-транспортні
накладні з відмітками про передачу та
отримання товару саме від зазначеного
контрагента, що свідчить про отримання
товару від невстановленої третьої
особи.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що уповноваженими
фахівцями податкового органу у період
з 14.01.2013р. по 18.01.2013р. було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "Агромет, ЛТД" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток за періоди з
01.04.2011р. по 31.05.2011р., з 01.07.2011р. по 31.08.2011р.
по взаємовідносинам з ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс". (а.с.9,т.1)

За результатами перевірки складено акт
від 24.01.2013р. № № 447/22-. (а.с.9-43,т.1)

Відповідно до Акту перевірки
встановлено наступні порушення:

- п.п. 14.1.27, ст. 138,140,142,143 Податкового
кодексу України, що полягають у
завищенні Позивачем витрат за 2 - 3
квартали 2011 року на загальну суму 1 609
522,00 грн., що отримані безоплатно від
невстановленої особи без укладання
будь-яких угод та заниженні податку па
прибуток за 2-3 квартали 2011 року, що
складає 370 190,00 грн.,;

- п.п. 135.5.4. п. 135.5. ст. 135 Податкового
кодексу України, а саме - доходи за 2 - 3
квартали 2011 року ТОВ "Агромет, ЛТД"
підлягають збільшенню в сумі 1 931 427,00
грн. - вартість товарів (з ПДВ), у тому
числі за 2 квартал 2011 року у сумі 781 895,00
грн. та за 3 квартал 2011 року у сумі 1 149
532,00 грн., що отримані безоплатно від
невстановленої особи без укладання
будь-яких угод. Заниження податку на
прибуток за 2 - 3 квартали 2011 року
складає 444 228,0 грн., у тому числі за 2
квартал 2011 року у сумі 179 836,0 грн. та за 3
квартал 2011 року у сумі 264 392,0 грн.;

- ст. 185, ст. 188, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України, завищено
податковий кредит по операціях з
придбання товарів від ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" на суму 321 904,38
грн.. (а.с.42-43,т.1)

За позицією податкового органу,
оскільки перевіркою встановлено
нереальність проведення господарських
операцій між ТОВ "Агромет, ЛТД" і
постачальником - ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" та юридичну
дефектність первинних документів (у
зв'язку з тим, що діяльність ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" не є
господарською діяльністю
підприємства, та з огляду на
відсутність Товариства за
місцезнаходженням і відсутність у
нього достатніх трудових ресурсів),
тому первинні документи, складені від
імені ТОВ НВП "Ізолітелектромашсервіс",
не мають статусу первинних документів,
та у Позивача відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість операцій з вищезазначеним
постачальником в розумінні статей 22 та
185 Податкового кодексу України. (а.с.38-41)

На підставі акту перевірки 06.02.2013р.
Відповідачем були винесені податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким Позивачу визначено суму
податкового грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств у сумі 1056778,50 грн., з яких: за
основним платежем збільшення на 814418,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 242360,50 грн.
(а.с.8,т.1);

- №, яким Товариству визначено
суму податкового грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) у сумі
417699,28 грн., з яких: за основним платежем
збільшення на 321904,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) -
95795,28 грн. (а.с.7,т.1)

Скасування вказаних податкових
повідомлень-рішень і є предметом
судового спору.

Відмовляючи ТОВ «Агромет, «ЛТД» у
задоволені заявлених вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що сама по
собі наявність у Позивача належним
чином засвідчених податкових
накладних, виписаних ТОВ НВП
«Ізолітелектромашсервіс», яке
відсутнє за місцезнаходженням та не
має необхідних трудових ресурсів, не
може бути підставою для підтвердження
факту здійснення господарських
операцій, та не спростовує висновків
Відповідача про відсутність факту
поставок товарів саме вказаним
Контрагентом, як наслідок - і
відсутність належних первинних
документів, які б давали право
формувати валові витрати та податковий
кредит.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Щодо встановлених фактичних обставин
справи спору у сторін не виникало.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI (зі змінами та доповненнями),
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з частиною 2 статті 9 цього
Закону, первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Фактичне виконання послуг зазначений
документ може підтверджувати у
бухгалтерському обліку за умови
виконання наведених вище умов.

В той же час, згідно пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Положеннями підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Судом встановлено, що між ТОВ "Агромет
ЛТД" та ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" було укладено
договір поставки нафтопродуктів від
01.04.2011р. № 010424, відповідно до якого, ТОВ
НВП "Ізолітелектромашсервіс"
зобов'язувалось поставити ТОВ
"Агромет,ЛТД" товарно-матеріальні
цінності (пальне). (а.с.44-53,т.1)

На виконання вказаного договору ТОВ
НВП "Ізолітелектромашсервіс" були
поставлені нафтопродукти та виписані
податкові накладні: № 25 від 11.04.2011 року
на суму 149702,85 грн. (ПДВ - 24950,47 грн.); № 75
від 22.04.2011 року на суму 76120,80 грн. (ПДВ -
12686,80 грн.); № 94 від 28.04.2011 року на суму
76128,00 грн. (ПДВ - 12688,00 грн.); № 8 від 05.05.2011
року на суму 78835,25 грн. (ПДВ - 13139,21 грн.); №
23 від 11.05.2011 року на суму 152598,60 грн. (ПДВ -
25433,10 грн.); № 58 від 20.05.2011 року на суму
157657,50 грн. (ПДВ - 26276,25 грн.), № 80 від 26.05.2011
року на суму 90852,00 грн. (ПДВ - 15142,00 грн.), №
17 від 05.07.2011 року на суму 90852,00 грн. (ПДВ -
15142,00 грн.), № 34 від 07.07.2011 року на суму
178540,00 грн. (ПДВ - 29756,67 грн.), № 57 від 13.07.2011
року на суму 90852,00 грн. (ПДВ - 15142,00 грн.), №
60 від 14.07.2011 року на суму 87236,00 грн. (ПДВ -
14539,33 грн.), № 66 від 15.07.2011 року на суму
173663,28 грн. (ПДВ - 28943,88 грн.), № 123 від 29.07.2011
року на суму 85880,00 грн. (ПДВ - 14313,33 грн.), №
9 від 03.08.2011 року на суму 89948,00 грн. (ПДВ -
14991,34 грн.), № 24 від 08.08.2011 року на суму
89948,00 грн. (ПДВ - 14991,34 грн.), № 60 від 12.08.2011
року на суму 262612,00 грн. (ПДВ - 43768,68 грн.)
(а.с.96-111,т.1).

При цьому, згідно акту перевірки,
податковим органом визнано, що
придбаний товар (нафтопродукти) у
подальшому Позивачем використано у
господарській діяльності (реалізовано
через мережу АЗС кінцевим споживачам).
(а.с.30)

Єдиною підставою для неприйняття
наданих до перевірки податкових
накладних як належних розрахункових і
звітних документів, за позицією
податкового органу та суду першої
інстанції, стало те, що у податкових
накладних невірно вказано
місцезнаходження даного Товариства та
відсутність у нього необхідних
трудових ресурсів.

В той же час, ні постанова суду першої
інстанції, ні матеріали невиїзної
перевірки не містять фактичних
відомостей щодо несплати ПДВ до
бюджету, або конкретних відомостей
щодо здійснення ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" діяльності
поза межами правової відповідальності.
Відсутні і судові рішення щодо
визнання нечинними укладених між
Позивачем та вказаним Товариством
угод.

Слід зазначити, що судова практика
вирішення податкових спорів виходить з
презумпції добросовісності платників
та інших учасників правовідносин у
сфері економіки. У зв'язку з цим
презюмується, що дії платника,
результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні.

За таких обставин посилання
податкового органу, з якими погодився
суд першої інстанції, на позбавлення
наявних у Позивача податкових
накладних статусу розрахункових та
звітних документів через відсутність у
контрагента Позивача - ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс" об'єктивної
можливості для виконання поставок
товарів в силу відсутності робочого
персоналу, не можна розцінювати ні як
доказ фіктивності спірних операцій, ні
як доказ юридичної дефектності
первинних документів. Адже укладення
трудового договору само по собі не є
єдиним способом залучення фізичних
осіб до вчинення необхідних дій в
процесі виконання поставки, а
податкове законодавство не ставить
право підприємства на формування
податкового кредиту в залежності від
того, за рахунок яких ресурсів (власних
або залучених) здійснюється виконання
робіт постачальником.

Крім того, чинне податкове
законодавство не пов'язує право
платника на податковий кредит та на
формування валових витрат і з
фактичним знаходженням
підприємства-постачальника за
юридичною адресою.

В той же час, Відповідачем, як це
передбачено частиною 2 статті 71 КАС
України, не надано доказів, які б
спростовували твердження Позивача про
те, що у них були наявні всі необхідні
первинні документи, складені
контрагентом, на підставі яких
задекларовано суму податкового
кредиту. Як не надано належних доказів,
які б підтверджували зроблені в Акті
перевірки висновки щодо нікчемності і
безтоварності договору, укладеного між
Позивачем і ТОВ НВП
"Ізолітелектромашсервіс", та доказів,
що вказують на недодержання Позивачем
та його контрагентом під час укладення
відповідного договору вимог ст.203 ЦК
України.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відсутність реальності
здійснення фінансово-господарської
діяльності Позивача саме з указаним
контрагентом, та формування валових
витрат і податкового кредиту на
підставі недостовірних, неповних та
суперечливих первинних документів,
визнається колегією суддів помилковим
та таким, що спростовується
вищенаведеними доказами та правовими
нормами, що регулюють спірні
правовідносини.

Щодо посилання у судовому засіданні
представника податкового органу на те,
що Позивачем до перевірки не
надавались сертифікати походження
товару, товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
товару саме від зазначеного
контрагента, що, на його думку, свідчить
про отримання товару від
невстановленої третьої особи, то
колегія суддів зазначає, що складений
Відповідачем акт перевірки, який і став
єдиною підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, взагалі не
містить відомостей про те, що вказані
документи витребовувались та
безпідставно не надавались Позивачем,
або що саме зазначені обставини стали
підставою для висновку про порушення
позивачем приписів податкового
законодавства. Крім того, Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні не встановлюють
правил податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними Правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей. Тому ТТН обов'язково
використовувати для отримання
транспортних послуг.

З огляду на зазначене, та враховуючи те,
що судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «Агромет, «ЛТД» .

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198 , п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207
КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агромет
«ЛТД» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2013 року у справі № 804/2504/13-а -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агромет «ЛТД» -
задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення від 06 лютого 2013року № та
№ .

ПостановаДніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 16
травня 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко