Справа № 2107/2983/2012
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2013-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2107/2983/2012
П О С Т А Н О В А

25.03.2013

Генічеський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді
Хоменко В. Г.

при секретарі Соколович О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Генічеської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
рішення Генічеської міської Ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що на підставі Договорів дарування від
06 серпня 2009 року він є власником
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
та земельної ділянки, на якій
розташовано цей будинок розміром 0,0438
га. кадастровйй номер :01:024:0004.

Власником сусідньої земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_2 є треті особи -
ОСОБА_2. та ОСОБА_3

На підставі рішення виконкому
Генічеської міської ради від 11 липня 1956
року між земельними ділянками на яких
розташовувались будинки АДРЕСА_1 в м.
Генічеську було влаштовано проїзд
загального користування розміром 26,3
кв.м., що підтверджується Актом
обстеження земельних ділянок від 25
липня 2008 року та схемою встановлення
меж землекористування від 6.07.1966 року.

Цей загальний проїзд існував декілька
десятків років до 10.12.2011 року, коли
треті особи перекрили загальний
проїзд, встановивши ворота зі сторони
АДРЕСА_1, та паркан вздовж його
земельної ділянки зі сторони
загального проїзду. Таким чином, проїзд
та прохід до його будинку з АДРЕСА_1 є
неможливим. Єдина можливість потрапити
до його домоволодіння це незручний
прохід зі сторони АДРЕСА_1. Ця обставина
створює перешкоди в користуванні
будинком та земельною ділянкою.

З листа заступника Генічеського
міського голови від 29.05.2012 року, який
ним було отримано 30.05.2012 року йому
стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
рішенням Генічеської міської ради від
27 листопаду 2009 року № 1155 передано у.
власність земельну ділянку площею 0,0686
га за адресою АДРЕСА_2: Із змісту цієї
відповіді він зрозумів, що у власність
третім особам суміжна земельна ділянка
передана разом з проїздом загального
користування.

Вважає, що передача у власність
земельної ділянки була проведена з
порушенням ст..118 ЗК України та
відповідне рішення ради підлягає
скасуванню..

Адвокат позивача ОСОБА_5 до суду не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, хоча його було належним
чином повідомлено про час, місце та
дату слухання справи вчасно.

Представник Генічеської міської ради
за дорученням Порохня Є.С. позов не
визнав надав письмовий відзив на
позов та пояснив, що відповідач по
справі не може погодитись із
заявленими позовними вимогами,
оскільки предметом адміністративного
позову є законність рішення міської
ради від 27 листопада 2009 року № 1155.

Виходячи з положень КАС України, у
справах щодо оскарження рішень. дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано:
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення: безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняті;», рішення:
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Просив звернути увагу суду на те. що в
оскаржуваному рішенні мова іде про
затвердження технічної документації з
землеустрою, при цьому - міська рада не
є органом, який розробляє, технічну або
іншу землевпорядну документацію;
передумовою затвердження є наявність
у документації усіх погоджень і
висновків щодо можливості відведення
ділянки у власність; у технічній
документації повинен бути в наявності
висновок спеціально уповноваженого
державного органу у сфері земельних
відносин, який відповідно до закону
здійснює регулювання і погодження з
таких питань: фактична площа земельної
ділянки встановлюється шляхом
проведення відповідних землевпорядних
робіт (кадастрова, геодезична,
картографічна зйомки, обміри, тощо)
відповідною організацією яка має
ліцензію ( орган місцевого
самоврядування такою організацією не
є); з самих обставин справи не можна
встановити , який саме масив земельної
ділянки відійшов у приватну власність
третім особам, і встановити це без
спеціальних знань в технічній галузі
не можливо.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Таким чином, доказом виникнення права
користування земельною ділянкою
певного розміру є виключно рішення
суб'єкта владних повноважень.

Рішення Генічеською міською радою про
виділення загального проходу та
проїзду між житловими будинками
АДРЕСА_1 не приймалось, його межі в
натурі не встановлювались.

Відповідно до містобудівної
документації та плану забудови
м.Генічеська загальний проїзд між
житловими будинками АДРЕСА_1 не
передбачений.

Таким чином, позивач не є належним
землекористувачем оспорюваної
земельної ділянки та відповідно при
прийнятті оскаржуваного рішення право
позивача ніяким чином не може бути
порушеним.

ОСОБА_2 та її представник за дорученням
ОСОБА_7 , ОСОБА_3 позов не визнали,
надали до суду письмові заперечення
проти позову, а також пояснили, у
спільному користуванні між будинками
АДРЕСА_1 ніколи не знаходилось
спільної земельної ділянки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються власниками
житлових будинків, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2 Херсонської області
на підставі Свідоцтва про право
власності на майно, від 09.01.2009 року
виданого Генічеською міською радою,
Договору довічного утримання від
04.03.2000 року, посвідченого державним
нотаріусом Генічеського
нотаріального округу Шульгою Н.Г.

Відповідно до норм Земельного Кодексу
України ст.120 до них від попередніх
власників перейшло право
користування земельною ділянкою на
якій розміщені житлові будинки та
господарські споруди.

Виконавши вимоги Земельного Кодексу
України вони звернулися до
Генічеської міської ради про надання у
власність зазначеної земельної
ділянки і після отримання дозволу
звернулися до землевпорядної
організації та замовили технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державного акту на земельну
ділянку у спільну сумісну власність.
Після виготовлення документації , її
погодження з державними органами та
отримання позитивного висновку
відділу Держкомзему у Генічеському
районі була затверджена технічна
документація та видано Державний акт
на право власності на земельну
ділянку.

Власниками зазначеної земельної
ділянки вони стали на підставі
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку Серія
ЯИ №220455 від 10.12.2011 року.

При виготовлені технічної
документації щодо складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2
межі земельної ділянки були погоджені
із сусідніми землекористувачами та
встановлені на місцевості, зокрема
попереднім власником майна по АДРЕСА_1
ОСОБА_9 18.05.2009 року особисто узгоджені
межі, про що свідчить Акт про
встановлення на місцевості зовнішніх
меж земельної ділянки від 18.05.2009 року,
який є невід'ємною частиною технічної
документації із землеустрою. Вказану
Актом встановлено, що зазначені на
місцевості проходять по огорожі по
межовим знакам. Ніяких претензій при
встановлені зовнішньої межі не
заявлено. Межі погоджені і не
викликають спірних питань.

Позивач також являється власником
житлового будинку на підставі
договору дарування від 06.08.2009 року та
земельної ділянки згідно договору
дарування від 06.08.2009 року та Держаного
Акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯД №727900 від 20.05.2009 року
виданого на ім'я дарувальника - ОСОБА_9,
до якої право власності на майно з
часткою 1/1 з земельною ділянкою 438 кв.м.
перейшло згідно свідоцтва про право
на спадщину за законом від 01.04.1998 року,
виданого державним нотаріусом
Генічеської державної нотаріальної
контори Шляховою С.В. .

При прийнятті в дар майна, а саме
земельної ділянки, ніяких сервітутів
та інших обмежень договором дарування
не встановлено, тобто позивач прийняв
ту земельну ділянку, яка належала
попередньому власнику без зміни
цільового призначення. Цільове
призначення зазначеної земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку ,
господарських споруд і будівель, тому
при використанні права власності на
зазначену земельну ділянку позивач
має право встановити на належній йому
на праві приватної власності
земельній ділянці ворота та проходити
на вулицю через належну йому земельну
ділянку.

Також вказують на те, що попереднім
власником позивача отримана у
власність земельна ділянка раніше ніж
отримана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та в натурі
встановлені її межі без погодження із
сусідніми землекористувачами на
підставі рішення Генічеської міської
ради від 27.11..2008 року за №786.

Отримання у власність позивачем
окремої земельної ділянки по АДРЕСА_1 з
окремо присвоєним кадастровим номером
спростовує ствердження позивача про
належність оспорюваної земельної
ділянки до спільної земельної
ділянки.

Генічеська міська рада , як суб'єкт
владних повноважень, при виконанні
своїх функцій діяла на підставі та в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Також дії Генічеської міської
ради є правомірними з огляду також на
те, що вони в судовому порядку не
визнані неправомірними.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Таким чином, доказом виникнення права
користування земельною ділянкою
певного розміру є виключно рішення
суб'єкта владних повноважень.

Матеріали справи не містять рішення
суб'єкта владних повноважень щодо
надання позивачу або попереднім
власникам земельної ділянки її у
користування з зазначенням певного
розміру. Більш того такі рішення
взагалі не приймалися.

Таким чином, позивач не є належним
землекористувачем оспорюваної
земельної ділянки та відповідно при
прийнятті оскаржуваного рішення право
позивача не порушене.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, представника третьої
особи, оцінивши докази в їх сукупності,
суд вважає , що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Пунктом «г»ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу
України передбачено, що захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Таким чином, рішення суб'єкта владних
повноважень може бути скасовано
виключно у випадку порушення ним прав
власника або землекористувача
земельної ділянки.

Частиною 4 ст. 11 ЦК України передбачено,
що у випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Таким чином, доказом виникнення права
користування земельною ділянкою
певного розміру є виключно рішення
суб'єкта владних повноважень.

Матеріали справи не містять рішення
суб'єкта владних повноважень щодо
надання позивачу або попереднім
власникам земельної ділянки її у
користування з зазначенням певного
розміру. Більш того такі рішення
взагалі не приймалися.

Отже у позивача не виникло права
користування наведеною земельною
ділянкою, з визначеним певним розміром,
яке було б можливо порушити.

Окрім того, ст. 396 ЦК України
передбачено, що особа, яка має речове
право на чуже майно, має право на захист
цього права, у тому числі і від власника
майна, відповідно до положень глави 29
ЦК України.

Таким чином, право володіння чужим
майном захищається в тому же порядку,
що і право власності.

Частинами 1, 2 ст. 393 ЦК України
передбачено, що правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується. Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього
становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Зі змісту вищенаведеної статті
вбачається, що такий спосіб захисту
порушеного права, як визнання
незаконним акта суб'єкта владних
повноважень, не є універсальним і його
застосування можливе у двох випадках:
коли може бути відновлено те становище,
яке існувало до видання акта, або коли
за відсутності цієї можливості вимога
про визнання незаконним акта суб'єкта
владних повноважень поєднана з вимогою
про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Відновлення того становища, яке
існувало до прийняття спірного рішення
Генічеською міською радою Херсонської
області, неможливе у зв'язку з набуттям
права власності на земельну ділянку,
частина якої на думку позивача
перебуває у його користуванні, іншою
особою. Вимоги про визнання
незаконними і скасування спірного
рішення не поєднані з вимогами про
відшкодуванням майнової та моральної
шкоди.

Керуючись ст. 18,19, 157 КАС України, ст.ст.
11, 393, 396 ЦК України , ст.ст.120, 116, 152 ЗК
України суд, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Генічеської міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення
Генічеської міської ради від 27.11.2009
року №1155 в частині передачі у
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0686 га. за адресою
АДРЕСА_2 відмовити

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Генічеський районний суд Херсонської
області протягом десяти днів після
проголошення постанови.

Суддя Генічеський районний суд
Херсонської області В. Г. Хоменко