Справа № 812/1857/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1857/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Білоконь Д.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Луганській області, Сєвєродонецького
міського управління юстиції
(реєстраційна служба) про визнання
незаконними дій та скасування
державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Луганській області,
Сєвєродонецького міського управління
юстиції (реєстраційна служба) про
визнання незаконними дій та скасування
державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вимогою Ф-292/292 від 14.11.2013
року особа з назвою Державна податкова
інспекція у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області вимагає
перерахувати грошові кошти у розмірі
7265,86 грн. На думку позивача ці вимоги
заявлені без жодної законної підстави
та за відсутності будь - яких
договірних чи інших зобов'язань за
угодами чи правочинами перед цією
особою.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ "Про центральні
органи виконавчої влади" Територіальні
органи міністерства утворюються як
юридичні особи публічного права в
межах граничної чисельності державних
службовців та працівників
міністерства і коштів, передбачених на
утримання міністерства,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра Кабінетом Міністрів
України. Територіальні органи
міністерства утворюються у випадках,
коли їх створення передбачено
положенням про міністерство,
затвердженим Президентом України.

Згідно ч. 3. ст.13 ЗУ " Про центральні
органи виконавчої влади" Територіальні
органи міністерства діють на підставі
положень, що затверджуються міністром.

Типове положення про територіальні
органи міністерства затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Із змісту листа № 2169/12-14-11-27 від 02.08.2013р.
вбачається, що особа з назвою "державна
податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області"
нібито діє на підставі положення про
Державну податкову інспекцію у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Луганській області, яке затверджено
Наказом Міністерства доходів і зборів
України № 54 від 17.04.2013р. "Про
затвердження положень про
територіальні органи Державної
Міндоходів у Луганській області". Особа
з назвою "державна податкова інспекція
у м. Сєвєродонецьку Головного
управління Міндоходів у Луганській
області" позиціює себе, як
територіальний орган Міністерства
доходів і зборів.

Наказ Міністерства доходів і зборів
України № 54 від 17.04.2013р. підлягає
обов'язковій реєстрації органами
Міністерства юстиції України.

Однак, наказ Міністерства доходів і
зборів України № 54 від 17.04.2013р. не
зареєстрований органами Міністерства
юстиції України.

Дану обставину підтверджує відповідь
адміністратора реєстру
нормативно-правових актів Державного
підприємства «Інформаційний центр»,
надана листом № 01-21/3111 від 13.08.2013р.
Державного підприємства
«Інформаційний центр», згідно якого
станом на 13.08.2013р. наказ Міністерства
доходів і зборів України № 54 від
17.04.2013р. не зареєстрований органами
Міністерства юстиції України.

Згідно з п.3 Указу Президента України
від 3 жовтня 1992 року N 493/92
нормативно-правові акти, зазначені в
статті 1 цього Указу, набувають
чинності через 10 днів після їх
реєстрації, якщо в них не встановлено
пізнішого строку надання їм чинності.

Таким чином, наказ Міністерства
доходів і зборів України № 54 від
17.04.2013р. є нечинним відповідно п.3 Указу
Президента України від 3 жовтня 1992 року
N 493/92 , а отже і положення про Державну
податкову інспекцію у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Луганській області також є нечинним.

Особа з назвою "державна податкова
інспекція у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області" є недієздатною
особою, оскільки не має відповідних
установчих документів.

Крім цього, дана обставина доводить те,
що державна реєстрація особи з назвою
"державна податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області"
проведена з істотними порушеннями
вимог ЗУ "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", що є підставою для її
скасування з огляду на наявність
очевидних підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи.

Позивач вважає незаконними дії
відповідача державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Луганській області
щодо складання вимоги № Ф-292/292 від
14.11.2013, у зв'язку з відсутністю у
останнього відповідних повноважень, та
відповідно просить суд визнати такі
дії незаконними та скасувати державну
реєстрацію особи з назвою до державна
податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Луганській області як таку, що
проведена на підставі нечинних
установчих документів з порушенням
вимог Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Позивач, в судове засідання не прибув,
про час, місце та дату розгляду справи
був повідомлений належним чином,
просив провести розгляд справи за його
відсутності.

Представник державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області в судове засідання
не прибув, про дату, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, надав через канцелярію суду
клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника
позивача.

18.04.2014 року від представника першого
відповідача - державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області через канцелярію
суду надійшли заперечення проти
адміністративного позову, відповідно
до яких зазначено, що згідно абз. 3
пункту 8 статті 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-УІ (із змінами та доповненнями),
далі - Закон № 2464, платники єдиного
внеску, фізичні особи - підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Пунктом 4.6. розділу ІV Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 року № 455, та
зареєстрованої Міністерством юстиції
України 19.09.2013 року за № 1622/24154, далі -
Інструкція, передбачено обчислення і
строки сплати єдиного внеску
платниками - підприємцями, які обрали
спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників
самостійно обчислює суму єдиного
внеску, яка не може бути менше
мінімального страхового внеску на
місяць;

2) платники сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок.

ОСОБА_1 до 21.10.2013 року не було сплачено
суму єдиного соціального внеску за ІІІ
квартал 2013 року. Внаслідок чого, 21.10.2013
року у ОСОБА_1 виникло зобов'язання зі
сплати єдиного соціального внеску у
сумі 1194,03 грн. (мінімальний страховий
внесок) по коду платежу 71040000.

Таким чином, станом на 01.11.2013 року сума
боргу по сплаті ЄСВ становить 7265,86 грн.,
з них недоїмка - 6071,83 грн.

Враховуючи вищевикладене, ДПІ у м.
Сєвєродонецьку не здійснювала
адміністрування єдиного внеску за
період до набрання чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
№ 406-VII від 04.07.2013 року.

При цьому, Законом № 2464 не визначено, що
борг по сплаті єдиного соціального
внеску, який виник до набрання чинності
Закону № 406, стає безнадійним.

Пунктом 4 статті 25 Закону № 2464,
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу її сплату.

Вимога від 14.11.2013 року № Ф-292/292 містить
інформацію, що станом на 01 листопада 2013
року заборгованість зі сплати єдиного
внеску ОСОБА_1 становить 7265,86 грн., в т.ч.
недоїмка - 7265,86 грн.

Пунктом 6.4 розділу VI Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено, що
Вимога про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, звітів платника про
нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно з
додатком 5 до цієї Інструкції (для
платника - фізичної особи).

Вимога від 14.11.2013 року № Ф-292/292
сформована на підставі облікових даних
з картки особового рахунку ОСОБА_1

Представник другого відповідача -
Сєвєродонецького міського управління
юстиції (реєстраційна служба), належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не прибув, у поясненнях
наданих через канцелярію суду від 06
травня 2014 року просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог та
розглянути справу без уповноваженого
представника другого відповідача.

Також, представником другого
відповідача у поясненнях зазначено, що
07.06.2013 року державному реєстратору
Сєвєродонецької міської ради були
подані Погорілим Сергієм Степановичем
наступні документи:

1) реєстраційна картка на проведення
державної реєстрації юридичної особи,
утвореною шляхом заснування нової
юридичної особи (форма № 1) від 07.06.2013
року;

2) квитанція № КІ2/7/6 від 07.06.2013 року;

3) постанова Кабінету міністрів України
від 20.03.2013р. № 229

4) наказ про затвердження положень про
територіальні органи Мін доходів у
Луганській області № 54 від 17.04.2013 року;

5) наказ про призначення № 550-0 від 24.05.2013
року видане Міністерством доходів і
зборів України;

6) наказ про призначення Погорілого С.С.
№ 62-0 від 07.06.2013 року видане Головним
управлінням Міндоходів у Луганській
області;

7) положення про державну податкову
інспекцію у М.Сєвєродонецьку Головного
управління Міндоходів у Луганській
області затверджено наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 17.04.2013 року № 54.

На підставі поданих документів
державним реєстратором Виконавчого
комітету Сєвєродонецької міської ради
проведено реєстраційну дію «Державна
реєстрація новоутвореної шляхом
заснування юридичної особи».

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд жійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 14.11.2013 року
державною податковою інспекцією у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області у
відношенні позивача винесено вимогу
Ф-292/292 на суму заборгованості зі сплати
єдиного внеску у розмірі 7265,86 грн. (а.с.6).

Позивач, не погодившись з вищевказаною
вимогою звернувся зі скаргою до
Головного управління Міндоходів у
Луганській області. 25 грудня 2013 року
Головним управлінням Міндоходів у
Луганській області винесено рішення,
відповідно до якого вимогу Ф-292/292 від
14.11.2013 залишено без змін.

14 січня 2014 року позивач звернувся зі
скаргою до Міністерства доходів і
зборів України. 14 лютого 2014 року
Міністерством доходів і зборів України
винесено рішення, відповідно до якого
вимогу Ф-292/292 від 14.11.2013 року та рішення
за результатом розгляду первинної
скарги ГУ Міндоходів у Луганській
області від 25.12.2013 залишено без змін.
Вказане рішення отримано позивачем 19
лютого 2014 року (а.с.10-12).

З пояснювальної записки начальника
відділу обліку надходження платежів
управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
вбачається, що суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, як платник внесків
зареєстрована в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
30.12.1995, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
реєстраційний номер в ПФУ - 3152, адреса:
АДРЕСА_1 система оподаткування у 2011
році - фіксований податок, у 2012 році -
загальна система, у 2013 - єдиний податок.

Згідно картки особового рахунку
платника по єдиному соціальному внеску
у 2011 році сплачено авансовий платіж в
сумі 326,53 грн., звіт не наданий. 06.02.2013
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 наданий звіт за 2012 рік за формою
Додаток 5 таблиця 1 по загальній системі
оподаткування з сумою отриманого
доходу 0,00 грн. За 2013 рік єдиний
соціальний внесок не сплачений.

З урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати в 2011 році, мінімальний
розмір єдиного внеску складає 4010,30 грн.
Термін сплати 20.01.2012. З урахуванням
розміру мінімальної заробітної плати в
2013 році, мінімальний розмір єдиного
внеску за І квартал 2013 року дорівнює
1194,03 грн. Термін сплати 22.04.2013.

28.02.2013 сформовано повідомлення за 2011
рік на суму 4010,30 грн., 30.04.2013 сформовано
повідомлення за І квартал 2013 року на
суму 1194,03 грн. Станом на 30.04.2013 внески
сплачені частково (20.04.2011 - 326,53 грн.),
тому суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 надіслано вимогу про
сплату недоїмки за № Ф/12/992 від 03.05.2013 на
загальну суму боргу 4877,80 грн. Отримано
ОСОБА_1 10.05.2013 згідно поштового
повідомлення. Вимога про сплату
недоїмки за № Ф/12У992 від 03.05.2013
оскаржується в судовому порядку.

З урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати в 2013 році, мінімальний
розмір єдиного внеску за ІІ квартал 2013
року дорівнює 1194,03 грн. Термін сплати
22.07.2013 року.

22.07.2013 сформовано повідомлення за ІІ
квартал 2013 року на суму 1194,03 грн. Станом
на 31.07.2013 за ОСОБА_1 рахувався борг в
сумі 6071,83 грн. Вимога про сплату
недоїмки за № Ф/12/2083 від 12.08.2013
надіслана ОСОБА_1 на загальну суму
боргу 6071,83 грн., який включає в себе борг
по попередній вимозі.

Станом на 30.09.2013 року за суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 по
єдиному соціальному внеску рахується
борг в сумі 6071,83 грн. (а.с.31-37).

Станом на 21.10.2013 року у ОСОБА_1 виникло
зобов'язання зі сплати єдиного
соціального внеску у сумі 1194,03 грн.
(мінімальний страховий внесок) по коду
платежу 71040000.

Вимога від 14.11.2013 року № Ф-292/292
сформована на підставі облікових даних
з картки особового рахунку ОСОБА_1
(а.с.38).

Вимога від 14.11.2013 року № Ф-292/292 містить
інформацію, що станом на 01 листопада 2013
року заборгованість зі сплати єдиного
внеску ОСОБА_1 становить 7265,86 грн., в т.ч.
недоїмка - 7265,86 грн. (а.с.6).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
(далі Закон № 2464).

Статтею 1 Закону № 2464 передбачено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи-підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник
єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок, подавати звітність до
органу доходів і зборів за основним
місцем обліку платника єдиного внеску
у строки, порядку та за формою,
встановленими центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Частиною 3 ст.7 Закону України №2464
визначено, що єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VI
платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів (звітним періодом), є
календарний місяць, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону, для яких
звітним періодом є календарний рік.

Частиною 12 вищезазначеної статті
передбачено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 13
Закону №2464-VІ, органи доходів і зборів
мають право стягувати з платників
несплачену суму єдиного внеску.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VІ
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Відповідно до п.п.4.5.3 п.4 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка затверджена
Постановою Пенсійного фонду України №
21-5, 27.09.2010 (яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що сума єдиного внеску не
може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток). Платникам, які
зобов'язані здійснити доплату до
мінімального страхового внеску,
органами Пенсійного фонду України для
узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1, у якому
зазначається розрахунок сум такої
доплати, які підлягають сплаті за
результатами їх діяльності за
календарний рік.

Відповідно з п.6.4 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, вимога про
сплату боргу формується на підставі
даних з картки особового рахунку
платників.

Відповідно до змісту вимоги від 14
листопада 2013 року № 292/292 підставами її
формування, є те, що станом на 01.11.2013 за
позивачем обліковувалась
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, приписи ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та дані картки
особового рахунку платника.(а.с.6).

Доводів про відсутність
заборгованості зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування позивачем не наведено.

Положення про Міністерство доходів і
зборів України затверджено Указом
Президента України від 18 березня 2013
року № 141/2013 (надалі - Положення 141).

Відповідно до п. 1 Положення 141
Міністерство доходів і зборів України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України.

Міндоходів України є головним органом
у системі центральних органів
виконавчої влади з питань:

забезпечення формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізації єдиної державної
податкової, державної митної політики;

забезпечення формування та реалізації
державної політики з адміністрування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок);

забезпечення формування та реалізації
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску.

За нормами п. 3 Положення, до основних
завдань Міністерства доходів і зборів,
серед іншого, віднесено забезпечення
формування та реалізація державної
політики з адміністрування єдиного
внеску, а також боротьба з
правопорушеннями при застосуванні
законодавства з питань сплати єдиного
внеску.

Відповідно до п. 7 Положення 141
Міндоходів України здійснює
повноваження безпосередньо та через
територіальні органи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.03.2013 №229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів» було
постановлено утворити як юридичні
особи публічного права територіальні
органи Міністерства доходів і зборів
згідно з додатком 1.

Реорганізувати шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міністерства доходів і зборів
територіальні органи Державної
податкової служби та Державної митної
служби згідно з додатком 2.

Визначити територіальні органи
Міністерства доходів і зборів
правонаступниками територіальних
органів Державної податкової служби та
Державної митної служби, що
реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї
постанови.

Положення про державну податкову
інспекцію у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області затверджено
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 17.04.2013 року (діла -
Положення) (а.с.41-52).

Відповідно до пункту 1 Положення
Державна податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області є
територіальним органом Міндоходів,
який підпорядковується Міністерству
доходів і зборів України та Головному
управлінню Міндоходів у Луганській
області та забезпечує реалізацію
повноважень Міндоходів на території
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць.

Згідно п.3 ч.3 Положення основними
завданнями ДПІ є, зокрема, забезпечення
реалізації державної політики з
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок), а також боротьба з
правопорушеннями при застосуванні
законодавства з питань сплати єдиного
внеску.

ДПІ, відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема: контролює
своєчасність подання платниками
податків та єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків, тощо),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків і
зборів, єдиного внеску; здійснює
контроль за додержанням податкового
законодавства, законодавства щодо
адміністрування єдиного внеску та в
межах своїх повноважень - іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на Міндоходів;
забезпечує ведення обліку податків і
зборів, єдиного внеску; здійснює заходи
щодо погашення податкового боргу з
податків і зборів платників податків, а
також стягнення своєчасно не
нарахованих та/або несплачених сум
єдиного внеску з платників єдиного
внеску (п.п. 2,5,8,11 ч. 4 Положення).

Відповідно до ст. 2, 3 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців"
(далі-Закон) відносини, які виникають у
сфері державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
регулюються Конституцією України,
Законом про реєстрацію та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до закону про
реєстрацію; дія закону про реєстрацію
поширюється на державну реєстрацію
всіх юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкуванню, а також
фізичних осіб - підприємців.

Для проведення державної реєстрації
юридичної особи державному
реєстратору надається перелік
документів передбачений ст. 24 Закону
про реєстрацію (діючої редакції на
момент створення державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, тобто станом на 07
червня 2013 року), а саме:

-заповнення реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації
юридичної особи;

-примірник оригіналу рішення власників
або уповноваженого ними органу про
створення юридичної особи у випадках,
передбачених законом;

-два примірники установчих документів;

-документи, що засвідчує внесення
реєстраційного збору за проведення
державної реєстрації юридичної особи.

Відповідно до ч.8 ст. 24 Закону про
реєстрацію державному реєстратору
забороняється вимагати додаткові
документи для проведення державної
реєстрації юридичної особи, якщо вони
не передбачені ч. 6, 7 ст. 24 Закону про
реєстрацію.

07 червня 2013 року для проведення
державної реєстрації новоутвореної
юридичної особи з назвою державна
податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
державному реєстратору були подані
документи перелік яких передбачено ст.
24 Закону про реєстрацію (діючої
редакції на момент створення державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, тобто
станом на 07 червня 2013 року) (а.с.62-77).

Перевіривши документи на відсутність
підстав для залишення їх без розгляду
та на відсутність підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи державним
реєстратором 07.06.2013 внесено до
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації юридичної особи
ідентифікаційний код відповідно до
вимог Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запис про проведення
державної реєстраційної юридичної
особи державної податкової інспекції у
м. Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
(а.с.39,40).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державна реєстрація юридичної особи
державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
проведена з дотриманням всіх вимог
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Зважаючи на вищевикладене, перший
відповідач, складаючи вимогу про
сплату недоїмки діяв, як відповідний
орган державної влади, створений для
забезпечення формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізації єдиної державної
податкової, державної митної політики,
в межах своєї компетенції та в рамках
чинного законодавства, що виключає
можливість визнання його дій
незаконними з підстав, вказаних
позивачем.

Розглядаючи вимоги позивача до другого
відповідача про скасування державної
реєстрації першого відповідача, суд
виходить з наступного.

Положеннями ст. 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

За приписами ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

В силу норм статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного аналізу
вищенаведених норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, фізична особа має право, в тому
числі в судовому порядку, вимагати
скасування чи прийняття рішень,
вчинення чи утримання від вчинення
дій, усунення бездіяльності виключно
при здійсненні суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій саме щодо цієї фізичної особи.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулює Закон України«Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року
№ 755-IV (надалі - Закон 755).

В силу норм Закону 755 посадовою особою,
яка від імені держави здійснює
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців є державний
реєстратор.

Відповідно до ст. 4 Закону 755 державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 2 статті 38 Закону № 755
встановлено, що визнання судом
недійсною державної реєстрації
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які не можна
усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом, зокрема, є
підставою для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи.

Обставини, які згідно з вказаною нормою
є підставою для припинення юридичної
особи, підлягають встановленню в
судовому процесі як підстава для
прийняття відповідного судового
рішення та не є предметом самостійних
позовних вимог.

При цьому, чинним законодавством
України не передбачено права фізичної
особи, що не є засновником юридичної
особи, вимагати припинення такої
юридичної особи чи скасування її
державної реєстрації.

Владні управлінські функції
відповідача щодо внесення записів до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців у
спорі, що розглядався, безпосередньо не
стосуються позивача у справі, як
фізичної особи, не створюють саме для
нього юридичних наслідків, оскільки
направлені на вчинення реєстраційних
дій щодо юридичної особи (в даному
випадку першого відповідача -
державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області). Саме
для цієї юридичної особи дії
державного реєстратора як суб'єкта
владних повноважень і мають наслідком
виникнення певних прав та обов'язків.

Позивачем не надано суду жодних
доказів, які свідчили б про наявність
порушень його прав та інтересів, як
фізичної особи, з боку відповідачів при
створенні та реєстрації державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

Тобто, в даному випадку безпосередньо
між позивачем та другим відповідачем
відсутні будь-які правовідносини,
оскільки дії другого відповідача
направлені до іншої особи.

У спорі, що розглядався, мають місце
правовідносини, що склались виключно
між позивачем та першим відповідачем.
Саме у відносинах з першим
відповідачем, у позивача, як особи, що
зареєстрована платником податків та
зборів, і можуть виникати певні права
та обов'язки.

Отже, відсутність з боку другого
відповідача порушення прав, свобод та
інтересів позивача при здійсненні
державної юридичної особи першого
відповідача виключає можливість
захисту судом порушеного права та,
відповідно, прийняття судом рішення на
користь позивача.

Посилання позивача щодо того, що
складання та направлення вимоги першим
відповідачем стало наслідком саме
неправомірної державної реєстрації
особи з назвою державна податкова
інспекція у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити за
необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст. 94 КАС
України у випадку відмови у
задоволенні позову судові витрати не
повертаються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Луганській області, Сєвєродонецького
міського управління юстиції
(реєстраційна служба) про визнання
незаконними дій та скасування
державної реєстрації, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 19
травня 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова