Справа № 812/9823/13-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тріфанова С.С.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
справа №812/9823/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Ханова Р.Ф., Яковенко М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року по адміністративній справі №
812/9823/13-а за позовом Державного
підприємства «Антрацит» до Управління
Пенсійного фонду України в м.Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення № 989
від 13.05.2013 року про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску у
розмірі 83 273,64 грн., -

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року по адміністративній справі №
812/9823/13-а адміністративний позов
Державного підприємства «Антрацит» -
задоволено повністю. Скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області від 13 травня
2013 року № 989 про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь державного підприємства
"Антрацит" (ідентифікаційний код 32226065,
місцезнаходження: 94613, Луганська
область, м. Антрацит, вул. Ростовська,
буд. 38) судові витрати зі сплати
судового збору у сумі 172,05 грн. (сто
сімдесят дві грн. 05 коп.). (арк.справи
128-132)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач - Управління
Пенсійного фонду України в м.Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області звернувся з апеляційною
скаргою, пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю. (арк.справи 137-140).

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 08 січня 2013 року позивач
- державне підприємство "Антрацит",
подав до управління Пенсійного фонду
України в м.Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області звіт про суми нарахованого
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
грудень 2012 року, відповідно до якого
самостійно нарахував до сплати єдиний
внесок у розмірі 663411,38 грн. (арк.справи
11-15).

Платіжними дорученнями від 17 січня 2013
року № 36 в сумі 143 400,00 грн., від 17 січня
2013 року № 37 в сумі 8 900,00 грн., від 31 січня
2013 року № 170 в сумі 474 589,66 грн., від 31
січня 2013 року № 154 в сумі 35 597,62 грн., від
31 січня 2013 року № 47 в сумі 924,10 грн.
позивачем сплачено єдиний внесок за
грудень 2012 року відповідно до
призначення платежу (арк.справи16-20).

Як зазначає відповідач, позивач має
непогашену суму заборгованості зі
сплати єдиного соціального внеску, яка
рахується за позивачем, як недоїмка.

Внаслідок наявної заборгованості,
відповідачем кошти перераховані
платником платіжними дорученнями,
згідно Закону №2464, в порядку
календарної черговості спрямовувались
на погашення зобов'язань попереднього
періоду.

13 травня 2013 року рішенням управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області № 989 до державного
підприємства "Антрацит" застосовано
штрафні санкції у сумі 66341,15 грн. та
нараховано пеню у сумі 16932,49 грн. за
період з 28 січня 2013 року по 14 березня 2013
року (арк.справи 8).

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням позивач оскаржив його до
Пенсійного фонду України.

Рішенням Пенсійного фонду України від
16 жовтня 2013 року № 27509/09-10 скарга
державного підприємства "Антрацит" на
рішення управління пенсійного фонду
України в м.Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області від 13 травня 2013 року № 989
залишена без розгляду (арк.справи 9-10).

Як зазначає відповідач, позивач має
непогашену суму заборгованості зі
сплати єдиного соціального внеску, яка
рахується за позивачем, як недоїмка.

Внаслідок наявної заборгованості,
відповідачем кошти перераховані
платником платіжними дорученнями,
згідно Закону №2464, в порядку
календарної черговості спрямовувались
на погашення зобов'язань попереднього
періоду.

Як вбачається з розрахунку штрафних
санкцій відповідача, затримка у сплаті
страхових внесків позивачем за період
з 28.01.2013 р. по 14.03.2013 р. становить від 3 до
45 днів (а.с.8 - зворотній бік).

Колегія суддів зазначає, що правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом № 2464-VI.

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Позивач відноситься до категорії
гірничих підприємств, що підтверджено
матеріалами справи та не є спірним між
сторонами, а тому граничним строком
сплати самостійно нарахованого
єдиного внеску за квітень 2013 року є 28
травня 2013 року.

Встановлено, що ухвалою господарського
суду Луганської області від 09.01.2013 у
справі № 13-б/913/124/13-г за заявою ТОВ
"Ставр" порушено провадження у справі
про банкрутство ДП "Антрацит" та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на
положення частини 5 статті 19 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", дія мораторію
не поширюється на виплату заробітної
плати та нарахованих на ці суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, тобто не
зупиняє виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію, то відповідно і не
припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Оскільки зарахування сплачених
позивачем сум єдиного внеску як
поточних платежів за грудень 2012 року в
рахунок наявної заборгованості,
штрафів та пені за періоди до введення
в дію мораторію, є заходом, спрямованим
на забезпечення виконання позивачем
зобов'язань щодо сплати єдиного внеску,
термін виконання яких настав до
введення в дію мораторію, таке
зарахування після введення в дію
мораторію ухвалою господарського суду
від 09.01.2013 є протиправним.

Як правильно зазначив суд,
відповідачем своїми діями створено
поточну заборгованість за грудень 2012
року, і у подальшому кожен поточний
місячний платіж, який сплачувався
позивачем у повному обсязі,
зараховувався в рахунок погашення
недоїмки, штрафних санкцій та пені
створеної таким чином за попередній
місяць, хоча в платіжних документах
позивачем зазначалося цільове
призначення платежів, внаслідок чого
відповідно кожен поточний місяць таким
чином, залишався не оплаченим, у тому
числі таким чином відповідачем
визначена і заборгованість за травень
та червень 2013 року, що стало підставою
для винесення оскаржуваного рішення.

Крім того, щодо наявності порушених
строків сплати єдиного внеску за
грудень 2012 року за платіжними
дорученнями від 17 січня 2013 року № 36 в
сумі 143 400,00 грн., від 17 січня 2013 року № 37
в сумі 8 900,00 грн., від 31 січня 2013 року № 170
в сумі 474 589,66 грн., від 31 січня 2013 року №
154 в сумі 35 597,62 грн., від 31 січня 2013 року
№ 47 в сумі 924,10 грн., які були зараховані
в рахунок сплати іншого зобов'язання у
порядку календарної черговості їх
виникнення, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464
передбачено, що за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Як вбачається з рішення №989 від 13.05.2013
року, правовою підставою для
застосування штрафної санкції та
нарахування пені, визначена п.2 ч.11 ст.25
Закону №2464.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону № 2464 у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом.

Частиною 10 та пунктом 2 частини 11 статті
25 Закону № 2464 передбачено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Виходячи з системного аналізу положень
2 частини 11 статті 25 Закону № 2464
визначених відповідачем, як підстава
застосування штрафної санкції, при
чому колегія суддів звертає увагу, що
відповідачем не визначена правова
застосування пені, встановлює
відповідальність саме за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску. В даному випадку,
відповідач застосував штраф та
нарахував пеню за несвоєчасну сплату
єдиного внеску, визначивши час
затримки з 28.01.2013 року до 14.03.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що здійснюючи
оплату єдиного внеску 17 січня 2013 року,
позивач жодним чином не порушив вимоги
строків передбачених ч.8 ст.9 Закону №
2464 та у повному обсязі виконав свої
обов'язки щодо своєчасної сплати. Ті
обставини, що відповідач скористався
правовою можливістю здійснити
зараховування сплачених позивачем
коштів в рахунок сплати боргу у порядку
календарної черговості їх виникнення,
то такі обставини ні яким чином не
вказують на те, що позивач порушив
строки сплати єдиного внеску за
грудень 2012 року. Позивач сплатив
вчасно, але кошти були перерозподілені,
тому вважати, що позивач допустив
порушення, за яке відповідач
застосував міру відповідальності,
правових підстав немає. Об'єктивна
сторона визначена п. 2 частини 11 статті
25 Закону № 2464, як склад правопорушення
за яке встановлюється
відповідальність, а питання пов'язане з
перерозподілом поточних платежів на
попередній період заборгованості, має
взагалі різне правове навантаження.
Зазначеними положеннями закону, не
передбачена можливість при здійсненні
перерозподілу сплачених поточних
платежів на погашення попередньої
наявної заборгованості, вважати також
порушенням, як не сплата або
несвоєчасна сплата відповідного виду
платежу, в даному випадку єдиного
внеску.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не допустив порушення строків
сплати єдиного внеску, за грудень 2012
року, а тому у відповідача не було
правових підстав притягувати до
відповідальності позивача шляхом
прийняття рішення про застосування
відповідних санкцій.

Також встановлено, що ДП "Антрацит"
єдиний внесок за грудень 2012 року у сумі
511 111,38 грн. сплачено з порушенням
строку, встановленим ч.8 ст.9 Закону №
2464, на 2 дня.

Таким чином, відповідач приймаючи
рішення про застосування штрафних
санкцій мав виходити із суми
несвоєчасно сплаченого єдиного внеску
- 511 111,38 грн., а не 663 411,38 грн., як
зазначено в оскаржуваному рішенні, та
кількості днів прострочення - 2, а не від
3 до 45 днів.

Колегія суддів зазначає, що позиція
відповідача, викладена в апеляційній
скарзі, є безпідставною.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог. Невірне визначення не тільки
об'єкту обчислення, як своєчасно не
сплачених сум, так і самих строків щодо
сплачених сум вказує на протиправність
прийнятого рішення, яким обчислена
сума штрафу та нарахована пеня.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції по суті
прийнято вірно, а тому залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги в цілому не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції постанови.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 11
березня 2014 року по адміністративній
справі № 812/9823/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року по адміністративній справі №
812/9823/13-а - залишити без змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді

Р.Ф.Ханова

М.М.Яковенко