Справа № 2а-10478/12/0170/2
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/29783/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Євпаторії Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року та
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року

у справі № 2а-10478/12/0170/2

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-комерційне

підприємство
«Кримторг»

до Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії
Автономної Республіки

Крим Державної
податкової служби

про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень -

рішень,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-комерційне підприємство
«Кримторг» (надалі також - позивач, ТОВ
«Торгівельно-комерційне підприємство
«Кримторг») звернулось до суду
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії АР
Крим Державної податкової служби
(надалі також - відповідач, ДПІ) про
визнання протиправними та скасувати
податкових повідомлень-рішень від
18 вересня 2012 року №001252302 та №
001262302.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року
позов задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у м. Євпаторії
АР Крим Державної податкової служби
від 18 вересня 2012 року № в частині
нарахування податкового зобов'язання
по податку на прибуток в сумі 2700 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі 243
грн.; визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Євпаторії АР Крим Державної
податкової служби від 18 жовтня 2012 року
№ в частині нарахування
податкового зобов'язання по ПДВ в сумі
27000 грн. та застосування штрафних
санкцій у сумі 1890 грн. В іншій частині
позовних вимог у позові відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в м.
Євпаторії АР Крим Державної податкової
служби задоволено частково. Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-комерційне підприємство
Кримторг» задоволено. Постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 29
жовтня 12 року по справі № 2а-10478/12/0170/2
скасовано в частині відмови в
задоволені позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Євпаторії АР Крим Державної
податкової служби від 18 вересня 2012 року
№ в частині нарахування
податкового зобов'язання по податку
на прибуток в сумі 106817,00 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі
9701,25 грн., визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Євпаторії АР Крим
Державної податкової служби від 18
вересня 2012 року № в частині
нарахування податкового зобов'язання
по ПДВ в сумі 85453,00 грн. та застосування
штрафних санкцій у сумі 5724,25 грн.
Прийнято нову постанову в цій частині,
якою позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Євпаторії АР Крим Державної
податкової служби від 18 вересня 2012 року
№ в частині нарахування
податкового зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 106817,00 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі
9701,25 грн. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Євпаторії АР Крим
Державної податкової служби від 18
вересня 2012 року № в частині
нарахування податкового зобов'язання
по ПДВ в сумі 85453,00 грн. та застосування
штрафних санкцій у сумі 5724,25 грн. В
іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 29 жовтня 2012 року по
справі № 2а-10478/12/0170/2 залишено без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
процесуального права, що призвело до
протиправного закриття провадження у
справі, просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 29
жовтня 2012 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року і прийняти рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 3 квітня 2014 року
сторони явку уповноважених
представників не забезпечили, про дату
та час судового розгляду повідомленні
належним чином. За таких обставин
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою для нарахування
грошового зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток на підставі податкових
повідомлень-рішень, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 30 серпня
2012 року №1292/22-01/30274164, про порушення
позивачем вимог пункту 5.1, підпункту
5.2.1. пункту 5.2., підпункту 5.3.9 пункту 5.3.
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.1, 138.2,
підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту139.1 статті 139
Податкового кодексу України, що
спричинило донарахування податку на
прибуток підприємств на суму 109571 грн.,
порушення пункту 1.7, статті 1, пункту 4.1,
пункту 4.2. статті 4, підпункту 7.2.1 пункту
7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижене податкове зобов'язання
по податку на додану вартість на суму
112453 грн.

Зазначені висновки відповідача
ґрунтуються на тому, що при формуванні
податкового кредиту по ПДВ за період
часу,що перевірявся, позивач
безпідставно відніс до його складу
суми ПДВ, сплачені КП «Альянс» під час
проведення розрахунків за послуги, які
надавались на виконання укладених
сторонами договорів. При цьому
відповідач посилався на те, що
діяльність КП «Альянс» була направлена
на проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій, надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема, у випадках, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, та не
мають реального товарного характеру.
Крім того на думку податкового органу
позивачем до складу валових витрат
віднесені кошти, витрачені на оплату
вартості послуг, нібито наданих КП
«Альянс», які не використовувались в
подальшому у власній господарській
діяльності позивача.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Аналогічні положення щодо права
платника на включення податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту містилися і в підпункті 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», який був
чинний до 1 січня 2011 року.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Аналогічні положення щодо права
платника на включення витрат до складу
витрат містилися і в підпункті 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
який був чинний до 1 квітня 2011 року.

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовою виникнення у
платника права на включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених в ціні
товару (послуги) та віднесення сум до
витрат, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування, є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг), з
метою подальшого використання у
господарській діяльності, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку, що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції та суд першої
інстанції в частині що не скасована
судом апеляційної інстанції, виходили
із того, що господарські операції
позивача та КП «Альянс» були реальними.
Зокрема, обставини реальності судами
встановлено на підставі первинних
документів, які відповідають вимогами
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Крім того, судом
встановлено, що мав місце зв'язок
придбаних у контрагента послуг із
власною господарською діяльністю
позивача.

У той же час, відповідно до положень
пункту 4 частини 1 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, одним з принципів здійснення
правосуддя в адміністративних судах є
принцип офіційного з'ясування всіх
обставин у справі.

Так, на момент розгляду справи
адміністративним судом уже було
винесено вирок Київського районного
суду Автономної Республіки Крим від 10
квітня 2013 року, яким затверджено угоду
про визнання винуватості та ОСОБА_4 (яка
без наміру здійснювати підприємницьку
діяльність здійснила реєстрацію
підприємств, зокрема і КП «Альянс»)
визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого частиною 2 статті 28,
частини 2 статті 205 Кримінального
кодексу України, як доказу, що входить
до предмету доказування у вказаній
адміністративній справі.

За таких обставин, межі перегляду
справи в касаційній інстанції не дають
Вищому адміністративному суду України
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені попередніми судовими
інстанціями.

Відтак, відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення місцевого та апеляційного
судів зі справи підлягають скасуванню
з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, витребувати та
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, надати правову
оцінку названому вироку у контексті
спірних правовідносин, і в залежності
від встановленого правильно
застосувати норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Євпаторії Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
29 жовтня 2012 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року скасувати.

Справу № 2а-10478/12/0170/2 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко