Справа № 813/3509/14
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про залишення позовної заяви без руху
№ 813/3509/14
Суддя Львівського окружного
адміністративного суду Сасевич О.М.,
перевіривши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції у Львівській області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державної
фінансової інспекції України про
визнання незаконними дій, поновлення
на посаді, надання компенсації за
основну щорічну відпустку та стягнення
13 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної фінансової
інспекції у Львівській області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державної
фінансової інспекції України, в якій
-«визнати дії Держфінінспекції у
Львівській області при наданні мені
відпусток з «відпрацьованим періодом»
наперед та ігнорування мого статуса
«Ветеран військової служби», що стало
причиною ненадання у рік звільнення
належної мені відпустки, незаконними»;
-«примусти вказану установу відмінити
наказ про моє звільнення, відновити в
посаді, оплатити мені вимушений прогул,
надати компенсацію за основну щорічну
відпустку терміном на 30 діб за 2014 рік,
надати мені додаткову відпустку на 15
діб за 2013 рік, правильно оформити
звільнення з посади по закінченні
додаткової відпустки та повернути мені
вирахування за 13 календарних діб»;
-«примусити вказану установу сплатити
мені моральну шкоду 5000,00 грн.»;.
Так, порядок звернення до
адміністративних судів, порядок
здійснення адміністративного
судочинства тощо, визначений Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно частини першої статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 104 КАС України,
позов пред'являється шляхом подання
позовної заяви до суду першої
інстанції.

За правилами, встановленими пунктом
третім частини першої статті 107 КАС
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи відповідає
вона вимогам, встановленим статтею 106
КАС України.

Перевіривши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суддею встановлено, що
таку подано без додержання вимог,
визначених ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у позовній заяві зазначається
ім'я (найменування) відповідача, посада
і місце служби посадової чи службової
особи, поштова адреса, а також номер
засобу зв'язку, адреса електронної
пошти, якщо такі відомі.

Із матеріалів позовної заяви
вбачається, що у порушення припису норм
п.3 ч.1 ст.106 КАС України таких даних
позивачем не вказано, тому суд
зобов'язаний вимагати, щоб відомості
про сторін та їх представників, а у
даному випадку відповідача та третьої
особи, були якомога детальнішими і
повними, оскільки це має важливе
значення для повідомлення осіб, які
беруть участь у справі для
забезпечення їх явки у судове
засідання.

Відповідно до пункту четвертого
частини першої та частини другої
статті 106 КАС України, у позовній заяві
зазначається зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів. На підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за
змістом частини 2 статті 69, частини 4
статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106
Кодексу адміністративного судочинства
України подаються в оригіналах або
належним чином засвідчених копіях.

У контексті наведених норм
встановлено, що позивачем не надано
достатніх доказів на підтвердження
обставин, що викладені у позовній
заяві, а також не зазначено причини
неможливості їх надання разом із
позовною заявою.

Згідно п.5.27 ДСТУ 4163-2003 «Державна
уніфікована система документації.
Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів», відмітка про засвідчення
копії документа складається зі слів
«Згідно з оригіналом», назви посади,
особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, у даному випадку копії тих
документів, які долучені позивачем до
позовної заяви належним чином не
завірені, що унеможливлює їх
використання у якості доказів в
розумінні Глави 6 Розділу 1 КАС України.

Відповідно до припису норм ч.4 ст.105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про:

1)скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень;

2)зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії;

3)зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій;

4)стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю;

5)виконання зупиненої чи невчиненої
дії;

6)встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень;

7)примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

Таким чином, виходячи із змісту
позовної заяви, вважаю, що позивачу
необхідно запропонувати визначитись
щодо позовних вимог, сформульованих у
прохальній частині адміністративного
позову, оскільки такі підлягають
уточненню з урахуванням вимог ст.105 КАС
України.

Необхідним є також зауважити, що в
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач не зазначає конкретних норм
законодавства у сфері
публічно-правових відносин, які на його
думку порушив відповідач.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що після одержання позовної
заяви суддя з'ясовує, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Відповідно до частин першої та другої
статті 99 КАС України, адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 3 статті 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду щодо прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби встановлюється місячний термін.

В силу п.5 ч.1 ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства України
у позовній заяві зазначаються у разі
необхідності - заява про поновлення
строку звернення до адміністративного
суду тощо.

За загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У даному випадку, з метою з'ясування
суддею питання щодо дотримання ОСОБА_1
встановленого законом строку на
звернення до адміністративного суду із
даним адміністративним позовом,
позивачу необхідно надати відповідні
докази, з яких можливо було б
встановити дату вручення працівникові
копії наказу про його звільнення та
дату видачі трудової книжки.

Окрім цього, як вбачається із позовної
заяви, однією з позовних вимог є
стягнення моральної шкоди в розмірі 5
000,00 грн.

Відповідно до статті 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, їх посадових і службових осіб
при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу положень частини третьої статті
106 Кодексу адміністративного
судочинства України, до позовної заяви
також додається документ про сплату
судового збору, крім випадків, коли
його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору на сьогодні визначено
Законом України «Про судовий збір» від
08.07.2011 року №3674-VI (із змінами і
доповненнями).

Згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у
таких розмірах: за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати; немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Пунктом 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» встановлено пільги щодо
сплати судового збору позивачам - за
подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Одночасно важливим є зазначити, що
позивачем заявлена позовна вимога про
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 5 000,00 грн., яка є за своєю
суттю майновою.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», розмір мінімальної заробітної
плати становить з 01.01.2013 року 1 218,00 грн.

В той же час, позивачем до позовної
заяви не додано належний документ про
сплату судового збору за вимогу про
відшкодування моральної шкоди у
розмірах, що передбачені Законом
України «Про судовий збір».

Загалом, відповідно до п.5 ч.1 ст.106 КАС
України, у позовній заяві зазначаються,
у разі необхідності - клопотання про
звільнення від сплати судового збору;
про витребування доказів.

Так, разом із позовними вимогами,
позивачем заявлено клопотання про
звільнення від сплати судового збору.

Сплата судового збору має метою
спонукати сторони утриматися від
подання явно необґрунтованих позовів,
стимулювати добровільне дотримання
закону, а також компенсувати державі
частину видатків, необхідних для
здійснення правосуддя.

Сплата судового збору покладена
законом на осіб, що мають
зацікавленість у справі, перш за все -
позивача та відповідача.

Частиною 2 статті 87 КАС України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що враховуючи
майновий стан сторони, суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Клопотання про звільнення від сплати
судового збору позивач жодним чином не
обґрунтував і не надав інших доказів
того, що останній може бути звільнений
від сплати судового збору суду.

Враховуючи викладене, суддею
встановлено відсутність підстав для
задоволення клопотання про звільнення
ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Таким чином, за подання
адміністративного позову позивачу
необхідно сплатити судовий збір за
вимогу майнового характеру про
стягнення моральної шкоди.

За приписами статті 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При цьому, відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Отож, заявляючи позовну вимогу про
стягнення моральної шкоди у розмірі 5
000,00 грн., позивач не наводить суду
докази, які б підтвердили заподіяння
йому відповідачами моральної шкоди, а
також не надає відповідного розрахунку
моральної шкоди. Окрім цього, будь-яких
доказів, що підтверджують притягнення
посадових осіб до відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
ними своїх обов'язків, що могло завдати
шкоди позивачу також не надано.

У відповідності до положень ч.1 ст.108
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених ст.106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищенаведене
унеможливлює вирішити питання про
відкриття провадження у справі, а тому
позовну заяву належить залишити без
руху та встановити позивачу строк для
усунення її недоліків.

При усуненні недоліків позовної заяви
позивачу необхідно врахувати вимоги
глави 4 «Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №1149 від
12.12.2007 року та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 19.12.2007
року за №1383/14650.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до Державної фінансової інспекції у
Львівській області, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Державної фінансової
інспекції України про визнання
незаконними дій, поновлення на посаді,
надання компенсації за основну щорічну
відпустку та стягнення моральної
шкоди.

Позивачу усунути у строк включно до 23
травня 2014 року недоліки позовної заяви,
що зазначені у мотивувальній частині
даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі
неусунення вказаних недоліків у строк
до 23 травня 2014 року включно, позовна
заява, яку залишено без руху, підлягає
поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної
заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст.254 КАС України.

Суддя
Сасевич О.М.