Справа № 2а-20730/10/0570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14654/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу

Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2011

у справі №2а-20730/10/0570

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельна
компанія «Вертикаль»

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.07.2010 в частині визначення штрафних
санкцій на суму 2288,50 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, постановлено нову, якою
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.07.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про зміну рішення суду першої
інстанції та скасування рішення суду
апеляційної інстанції, з підстав
порушення норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну
планову виїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 по
31.03.2010, за результатами якої складено
акт №771/17-313-2- від 19.07.2010.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п.7.3, пп.7.2.3 п.7.2,
пп.7.5.1 п.7.5, пп.7.4.1, 7.4.2, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» в результаті чого занижено
податкове зобов?язання з податку на
додану вартість на суму 6609 грн.; пп.4.1.4
п.4.1 ст.4, пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про порядок погашення зобов?язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
внаслідок несвоєчасного подання
декларації з ПДВ за листопад та грудень
2009 року та несвоєчасної сплати податку
на додану вартість за листопад 2009 року
в сумі 2568 грн., грудень 2009 року в сумі 1329
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.07.2010, яким визначено зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 12202
грн., у т.ч. основного платежу 6609,00 грн.
та штрафних (фінансових) санкцій 5593 грн.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не дозволяється включати до
податкового кредиту будь-які витрати
зі сплати податку, не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2.
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна
видається в разі поставки товарів
(робіт, послуг) покупцю на його вимогу. У
будь-якому випадку видається товарний
чек, інший розрахунковий або платіжний
документ, який підтверджує передачу
товарів (робіт, послуг) та/або прийняття
платежу із зазначенням суми податку.

Системний аналіз пунктів 7.2, 7.4, 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» дає підстави
стверджувати, що податкова накладна,
яка видається платником податку, що
поставляє товари (роботи, послуги), на
вимогу їх отримувача є підставою для
нарахування податкового кредиту
останнього лише за умови здійснення
самої господарської операції.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин: неможливість
реального здійснення платником
податків зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів; облік для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;
здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку; відсутність
первинних документів обліку.

При вирішенні спору судом першої
інстанції встановлено, що реально
договір поставки між позивачем та ТОВ
«ПБК «Вертикаль» сторонами не
укладався та виконаний не був, а тому у
позивача не було підстав для
формування податкового кредиту на
підставі формально виданих ТОВ «ПБК
«Вертикаль» податкових накладних. При
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що на час здійснення перевірки
податковим органом у позивача були
відсутні документи, які б свідчили про
реальність договору, зокрема, не було
надано документів, що підтверджують
укладення такого договору, у т.ч. у
спрощений спосіб, а також доказів
транспортування товарів,
оприбуткування їх на склад, та
подальшого використання отриманого
товару у межах господарської
діяльності платника, тобто фактичне
здійснення операції у межах
господарської діяльності. Згідно акта
перевірки ТОВ «ПБК «Вертикаль» від
08.10.2008 №4729/23-32948799 останнім не
дотримано загальних вимог цивільного
законодавства в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків, з
огляду на відсутність необхідних умов
для здійснення основного виду
діяльності, трудових ресурсів,
основних фондів та обладнання,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
необхідних для виконання укладених
угод, а також відсутність реальної
фінансово-господарської діяльності,
об'єктів оподаткування.

Зазначені обставини не були враховані
судом апеляційної інстанції, який
помилково скасував рішення суду першої
інстанції в цій частині, з підстав
наявності у позивача належно
оформлених податкових накладних,
виданих платником ПДВ, оскільки у разі
нездійснення реальних господарських
операцій, визначення податкового
кредиту є безпідставним, незважаючи на
наявність у платника податку (позивача
у справі) податкових накладних, що за
формою відповідають вимогам чинного
законодавства, а також доказів сплати
продавцю вартості товару з податком на
додану вартість.

Правильними є і висновки суду першої
інстанції про безпідставне
нарахування позивачу штрафних санкцій
на підставі пп.17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов?язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» в сумі 1948,50 грн. та пп.17.1.1 п.17.1
ст.17 цього Закону у сумі 340 грн.,
оскільки при цьому відповідачем не
було враховано, що у періоді, що
перевірявся позивача перебував на
спрощеній системі оподаткування, був
платником єдиного податку, реєстрація
платником податку на додану вартість
не змінює законодавчо встановленого
для платників єдиного податку
квартального податкового періоду
подання звітності.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового скасування податкового
повідомлення-рішення ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права, рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно і
скасовано судом апеляційної інстанції
помилково.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області
задоволено частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2011
скасувати.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун