Справа № 821/3875/13-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3875/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: Л.Є. Зуєвої, А.Г. Федусика,

при секретарі Н.В. Берекет

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Цюрупинської районної державної
адміністрації Херсонської області, за
участю третьої особи - ОСОБА_2 про
визнання не чинним та скасування
розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, після уточнення
позовних вимог, просив визнати не
чинним та скасувати розпорядження
голови Цюрупинської районної
державної адміністрації Херсонської
області № 423 від 09.07.2012 р. "Про надання
дозволу на виготовлення проекту
відведення на умовах оренди землі".
Свої вимоги обґрунтовує тим, що між
позивачем та Цюрупинською РДА 11.08.2005 р.
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 77,36 га строком на 25
років. 03.04.2012 р. позивач звернувся до
Цюрупинської РДА із заявою про
вилучення із користування земельної
ділянки загальною площею 66,36 га, проте
07.11.2012 р. позивач дану заяву відкликав.
Незважаючи на зазначене, відповідач
всупереч вимогам статті 34 Закону
України "Про оренду землі" спірним
розпорядженням надав третій особі -
ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту
відведення на умовах оренди земельної
ділянки для городництва із земель
резервного фонду в адміністративних
межах Тарасівської сільської ради
орієнтовною площею 66,36 га, не
дотримавшись при цьому законодавчо
встановленої процедури розірвання
договору оренди. Позивач вважає, що
оскаржуваним розпорядженням порушено
його право користування орендованою
земельною ділянкою, у зв`язку з чим
позивач звернувся за судовим захистом.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, судові витрати
по справі покласти на відповідача.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.08.2005 р. між Цюрупинською РДА та
ОСОБА_1 укладено договір оренди землі,
згідно із яким орендодавець
(Цюрупинська РДА) надає, а орендар
(ОСОБА_1) приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення із
земель резервного фонду, яка
знаходиться в Цюрупинському районі в
адміністративних межах Тарасівської
сільської ради, на підставі
розпорядження Цюрупинської РДА № 122
від 04.03.2005 р. та № 314 від 20.05.2005р. В оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 77,36 га, в тому числі
сільськогосподарських угідь - 77,36 га, з
них ріллі богарної - 27,80 га та пасовищ -
49,56 га. Договір укладено на 25 років.

Згідно із пунктом 34 Договору оренди
землі від 11.08.2005 р. зміна умов договору
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін.

03.04.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до
Цюрупинської РДА із нотаріально
посвідченою заявою про вилучення із
землекористування земельну ділянку
загальною площею 66,36 га у зв'язку з
недоцільністю її використанні по
відповідному цільовому призначенню, а
також внесення змін до договору оренди
землі, укладеного між Цюрупинською РДА
та ОСОБА_1 11.08.2005 р.

29 травня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Цюрупинської РДА із заявою про надання
в оренду земельної ділянки із земель
запасу Тарасівської сільської ради
площею 66,36 га для ведення городництва.

Розглянувши заяву позивача від 03.04.2012
р., Цюрупинською РДА прийнято
розпорядження від 11.06.2012 р. № 356, яким
припинено право користування
земельною ділянкою площею 66,36 га, що
перебуває в користуванні на умовах
оренди у громадянина ОСОБА_1 в
адміністративних межах Тарасівської
сільської ради. Разом з тим даним
розпорядженням земельну ділянку
площею 66,36 га переведено до земель
резервного фонду Тарасівської
сільської ради та визначено, що
громадянин ОСОБА_1 у місячний строк
повинен замовити в землевпорядній
організації виготовлення технічної
документації по внесенню змін до
договору оренди землі.

Спірне розпорядження отримано ОСОБА_1
особисто 03.07.2012 р., про що свідчить його
підпис в Журналі видачі розпоряджень №
01-38, копія якого міститься в матеріалах
справи (а.с. 40).

09 липня 2012 року Цюрупинською РДА
прийняте розпорядження № 423, яким
наданий дозвіл на виготовлення проекту
відведення на умовах оренди земельної
ділянки для городництва із земель
резервного фонду в адміністративних
межах Тарасівської сільської ради
громадянину ОСОБА_2 орієнтовною площею
66,36 га та зобов'язано його у місячний
строк замовити проект відведення на
умовах оренди землі у землевпорядній
організації.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не порушено вимог
земельного законодавства при
прийнятті спірного розпорядження,
оскільки на дату його прийняття - 09.07.2012
р., відповідач не був обізнаний про
намір позивача відкликати свою
попередню заяву.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

Згідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У відповідності до ст. 125 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку, а також право
користування земельною ділянкою
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 141 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Згідно до ч.3 ст. 142 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) власник земельної
ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації.

Аналізуючи вищезазначені норми
земельного законодавства, судова
колегія зазначає, що однією з підстав
припинення права користування
земельною ділянкою зокрема є
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Таким чином, у зв`язку з відмовою
ОСОБА_1 від права користування
земельною ділянкою, у відповідача
виник обов`язок прийняти рішення про
припинення права користування
належної позивачу земельної ділянки,
про що відповідач у своєму рішенні
повідомив відділ Держкомзему у
Цюрупинському районі Херсонської
області.

Оскільки право користування земельною
ділянкою у ОСОБА_1 було припинено, у
відповідача виникло право на надання
дозволу на виготовлення проекту
відведення на умовах оренди спірної
земельної ділянки громадянину ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, судова колегія
повністю погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем не
порушено вимог земельного
законодавства при прийнятті
розпорядження № 423 від 09.07.2012 року, факт
прийняття зазначеного розпорядження
жодним чином не порушує прав
землекористування ОСОБА_1, у зв`язку з
чим позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Херсонського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г. Федусик