Справа № 2а-9932/08/0570
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.
Справа № 2а-9932/08/0570

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом Прокурора
Будьонівського району м. Донецька в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області до Відкритого
акціонерного товариства «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвік»,
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВеРа», Товарна біржа
«Даліса», ОСОБА_1 про стягнення суми за
нікчемним правочином, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Будьоннівського району м.
Донецька в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Відкритого акціонерного
товариства «Державна холдингова
компанія «Укрвуглепромтранс», треті
особи Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік», Товариство з
обмеженою відповідальністю «ВеРа»,
Товарна біржа «Даліса» про стягнення
суми за нікчемним правочином.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01.10.2008 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2009 року, адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з Відкритого
акціонерного товариства «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвік» у
дохід держави все одержане ними за
біржовою угодою № 12 від 22 серпня 2007
року, укладеною між ТОВ «Вера» в особі
директора Удовенка Г.Я., діючого на
підставі договору доручення № 7 від
23.03.2007 року від імені Відкритого
акціонерного товариства Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Інвік», а
саме: з Відкритого акціонерного
товариства Державної холдингової
компанії «Укравуглепромтранс»
вартість будівлі котельної (літ. К-1) за
адресою: АДРЕСА_1, згідно біржової угоди
№ 12-Б від 22 серпня 2007 року у розмірі 35
000,00 грн.; зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю «Інвік»
повернути будівлю котельної (літ. К-1) за
адресою: АДРЕСА_1, згідно біржової угоди
№ 12-Б від 22 серпня 2007 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.09.2013 року задоволено
касаційну скаргу ОСОБА_1. Постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 01.10.2008 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2009 року
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Так, Вищим адміністративним судом
зазначено, що з урахуванням
встановленого судами факту відчуження
котельної без погодження з ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька та
дозволу Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку,
що продаж котельної за адресою: АДРЕСА_1
за біржовим договором № 12 - Б від 22.08.2007
був здійснений з порушенням вимог
діючого законодавства.

Разом з тим, як вбачається з доводів
ОСОБА_1, зазначених у касаційній скарзі
(які підтверджуються матеріалами
справи), на підставі договору
купівлі-продажу від 27.11.2007 він є та був
на час розгляду справи судами першої та
апеляційної інстанцій власником
вищевказаної котельної. При цьому, суди
попередніх інстанцій, встановлюючи
такі факти, як нікчемність первинної
угоди, що передувала цілому ланцюжку
наступних угод, після яких він набув
права власності на дане майно, не
встановили, що рішення у даній справі
може вплинути на його права і обов'язки.

Отже, необхідно врахувати
вищевикладене та розглянути питання
щодо залучення ОСОБА_1 до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

Також колегія суддів касаційної
інстанції зауважила, що судами
попередніх інстанцій належно не
з'ясовано обсяг позовних вимог до ВАТ
ДХК «Укрвуглепромтранс» та ТОВ «Інвік»
(якого до участі в справі залучено саме
як третю особу, проте, рішенням суду з
нього стягнуто в дохід держави все
одержане за спірною біржовою угодою).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 08.11.2013 року
справу прийнято до свого провадження
та замінено Державну податкову
інспекцію у Будьоннівському районі м.
Донецька на Державну податкову
інспекцію у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.09.2013 року залучено до участі у даній
справ у якості третьої особи ОСОБА_1.

Також на виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.09.2013 року та з урахуванням вимог
позивача ухвалою суду від 13.03.2014 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік» залучено до
участі у справі у якості відповідача.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що між ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» (продавець) та ТОВ
«Інвік» (покупець) був укладений
біржовий договір № 12-Б від 22.08.2007
купівлі-продажу котельної під літ. К-1
за адресою: АДРЕСА_1, яка входила до
цілісного майнового фонду. Проте, на
день реалізації вказане нерухоме майно
знаходилося у податковій заставі, про
що внесено відповідний запис у
державному реєстрі обтяжень рухомого
майна. Крім того, позивачем зауважено,
що згідно Статуту підприємства 100 %
акцій належить державі в особі
Регіонального фонду державного майна
України по Донецькій області, яке
здійснює управління корпоративними
правами ВАТ ДХК «Укрвуглепромтранс».
Таким чином, в порушення вимог
законодавства ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» незаконно було
здійснено продаж котельної.

Сторони у судове засідання не з'явилися
з невідомих суду причин, про день, час
та місце судового розгляду
повідомлялися належним чином, з
дотриманням вимог ст. ст. 33-36 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Разом із тим, 26.03.2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду позивачем
надано клопотання про розгляд справи
без участі прокуратури у порядку
письмового провадження. Також
позивачем було уточнено позовні
вимоги, які було викладено у наступній
редакції: стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс» у дохід держави
кошти, отримані за біржовою угодою від
22 серпня 2007 року № 12-Б, за якою Відкрите
акціонерне товариство «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс» передало будівлю
котельної (літ. К-1) за адресою: АДРЕСА_1,
а Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік» прийняло
вказане майно та оплатило його
вартість. Прокурор просив позов, з
урахуванням уточнень, задовольнити у
повному обсязі.

Також, 26.03.2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду Державною
податковою інспекцією у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області надано клопотання
про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Крім того, в матеріалах справи
містяться заява Відкритого
акціонерного товариства «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс» про визнання
позовних вимог, яку було надано суду
під час попереднього розгляду справи
судом першої інстанції. Свою позицію
відповідачем під час нового розгляду
справи змінено не було.

Приймаючи до уваги положення ст. ст. 122,
128 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

23 березня 2007 року між відповідачем ВАТ
ДХК «Укрвуглепромтранс» (довіритель)
та Брокерською конторою Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вера»
(повірений) було укладено договір
доручення № 7, згідно якого довіритель
доручає, а повірений бере на себе
зобов'язання від імені та за рахунок
довірителя реалізувати на біржових
торгах, які проводить Товарна біржа
«Даліса», товар згідно поданої їм заяви
(додаток № 1), а саме: будову котельної
під літ. К-1 за адресою: АДРЕСА_1.

Так, 22 серпня 2007 року між ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» (продавець) та ТОВ
«Інвік» (покупець) був укладений
біржовий договір № 12-Б купівлі-продажу
котельної під літ. К-1 за адресою:
АДРЕСА_1. Виконання вказаного договору
підтверджено актом прийому-передачі
від 23.08.2007 року, податковою накладною та
випискою по рахунку.

Контролюючим органом було проведено
перевірку стану збереження активів
платника податків, які перебувають у
податковій заставі, про що складений
акт № 51/24-011 від 17.01.2008 року.

Так, у ході перевірки встановлено, що
посадовими особами ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» за період
податкової застави (з 27.01.2005 року по
теперішній час) здійснено операції
відчуження майна, списання та оренди на
загальну суму 406436,65 гривень без
отримання письмової згоди податкового
органу, чим порушено пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ.
«Платник податків, активи якого
перебувають у податковій заставі,
здійснює вільне розпорядження ними, за
винятком операцій, що підлягають
письмовому узгодженню з податковим
органом: а) купівлі чи продажу, інших
видів відчуження або оренди (лізингу)
нерухомого та рухомого майна, майнових
чи немайнових прав, за винятком майна,
майнових та немайнових прав, що
використовується у підприємницькій
діяльності платника податків (інших
видах діяльності, які за умовами
оподаткування прирівнюються до
підприємницької), а саме готової
продукції, товарів і товарних запасів,
робіт та послуг за кошти за цінами, що
не є меншими за звичайні». Згідно пп.
17.1.8 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 року № 2181-ІІІ у разі коли платник
податків, активи якого перебувають у
податковій заставі, відчужив такі
активи без попередньої згоди
податкового органу, якщо отримання
такої згоди є обов'язковим згідно з цим
Законом, платник податків додатково
сплачує штраф у розмірі суми такого
відчуження, визначеної за звичайними
цінами. Таким чином, сума фінансової
санкції за порушення пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8
Закону № 2181-ІІІ дорівнює 100 %
відчуженого майна, що складає 269000,00
гривень.

Факт знаходження майна у податковій
заставі підтверджено витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна за номером 2427894
від 27.01.2004 року, терміном дії до 26.01.2010
року.

Приписом № 43112/10/24-013 від 16.08.2007 року
податковим керуючим ДПІ
Будьонівському районі м. Донецька було
заборонено ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» самостійно
реалізувати не описані активи, які
знаходяться у податковій заставі, та
вказані у листі ДХК
«Укрвуглепромтранс» № 1/07-182 від 07.08.2007,
а саме: будівля котельної (інв. № 981) із
залишковою вартістю 23866,88 грн.

Згідно Статуту ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс», затвердженого
наказом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області, від 30.01.2006 року № 97,
ВАТ ДХК «Укрвуглепромтранс» є
відкритим акціонерним товариством і
створена відповідно до наказу
Міністерства вугільної промисловості
України від 26 липня 1996 р. № 359, згідно з
Указами Президента України «Про
структурну перебудову вугільної
промисловості» від 07 лютого 1996 № 116 та
«Про холдингові компанії, що
створюються в процесі корпоратизації
та приватизації» від 11 травня 1994 № 224/94.

Так, ВАТ ДХК «Укрвуглепромтранс»
передано за актом передачі
Регіональному відділенню фонду
державного майна України по Донецькій
області для прийняття рішення про
приватизацію. Таке рішення було
прийняте наказом цього органу від
22.11.2002 року № 1621.

Підпунктом 9.2.1 п. 9.2 вищеназваного
Статуту встановлено, що в період до
проведення перших загальних зборів
акціонерів та набуття в процесі
приватизації прав власності на акції
Компанії іншими акціонерами, Вищим
органом Компанії є Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області як єдиний
акціонер.

Регіональним відділенням фонду
державного майна України по Донецькій
області була проведена перевірка щодо
законності продажу котельні, та
встановлено, що всупереч його рішенням
та вищезазначеній забороні ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька, ВАТ
ДХК «Укрвуглепромтранс» був укладений
з Товарною Біржею «Даліса» договір про
надання послуг від 22.03.2007 року № 6, за
умовами якого Біржа представляє
інтереси, пов'язані з реєстрацією права
власності, підготовкою технічної
документації на нерухоме майно,
узгодження відчуження з Регіональним
відділенням та ДПІ у Будьонівському
районі м. Донецька.

Разом із тим, як встановлено судом, та
не заперечується сторонами по справі,
Товарна Біржа «Даліса» не погоджувала
із зазначеними органами відчуження
майна (котельні) та здійснила 22.08.2007
року продаж котельні ТОВ «Інвік» через
брокерську контору «ВеРа».

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Згідно з п. 10 ст. 6 Закону України «Про
холдингові компанії» вчинення
будь-яких дій, що можуть призвести до
відчуження майна, внесеного до її
статутного фонду до завершення процесу
приватизації заборонено.

Приписами ст. 75 Господарського кодексу
України (в редакції, чинної на момент
продажу котельні) визначено, що
відчужувати майнові об'єкти, що
належать до основних фондів, державне
комерційне підприємство має право лише
за попередньою згодою органу, до сфери
управління якого воно належить, і лише
на конкурентних засадах, якщо інше не
встановлено законом. Розпоряджатися в
інший спосіб майном, що належить до
основних фондів, державне комерційне
підприємство має право лише у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
цим Кодексом та іншими законами.

За нормами Закону України «Про
господарські товариства» товариство є
власником майна, переданого йому
засновником та учасниками, власник на
свій розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном
та має право вчиняти будь-які дії з ним,
що не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦКУ)
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина перша ст. 203 ЦКУ визначає, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦКУ
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 236 ЦКУ нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

За частинами першою та другою статті 228
ЦКУ правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Наведені норми кореспондуються з
частиною першою статті 207
Господарського кодексу України, якою
визначено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Проаналізувавши наведені норми,
дослідивши матеріали справи, а також
враховуючи те, що під час розгляду
даної справи відповідачами визнані
позовні вимоги, суд погоджується з
доводами позивача, що відчуження
котельної без отримання дозволу
Регіонального відділення фонду
державного майна України по Донецькій
області та без погодження з ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
завідомо суперечило інтересам держави
і суспільства та здійснено всупереч
вимогам чинного на той момент
законодавства.

Отже, суд вважає обґрунтованими доводи
позивача щодо нікчемності правочину -
біржової угоди від 22 серпня 2007 року №
12-Б.

Згідно з ст. 208 Господарського кодексу
України якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами
- в доход держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання
зобов'язання однією стороною з другої
сторони стягується в доход держави все
одержане нею, а також все належне з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. У разі наявності наміру
лише у однієї із сторін усе одержане
нею повинно бути повернено другій
стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход
держави.

У разі визнання недійсним зобов'язання
з інших підстав кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все одержане за зобов'язанням, а за
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість
грошима, якщо інші наслідки
недійсності зобов'язання не
передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, відповідачем не надано
доказів, що спростовували б доводи
позивача, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню у спосіб
захисту права, визначений позивачем.

Щодо зауваження представника третьої
особи ОСОБА_1 стосовно того, що останній
є власником спірної котельні, яка
придбана ОСОБА_1 фактично після
декількох попередніх перепродаж цієї
котельні, а тому вирішення спору із
підтвердженням нікчемності первинної
угоди безпосередньо впливає на його
права і обов'язки, то суд зазначає
наступне.

Предметом даної адміністративної
справи є стягнення коштів з ВАТ ДХК
«Укрвуглепромтранс» за нікчемною
угодою від 22 серпня 2007 року № 12-Б.
Питання щодо законності набуття ОСОБА_1
права власності на спірне майно
(котельню) позивачем не оспорювалось в
межах даної справи, та відповідно,
судом не розглядалося. При цьому, як
слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не
був учасником у вказаній біржовій
угоді, що визнана нікчемною, а отже
права та інтереси ОСОБА_1 щодо спірного
майна не можуть розглядатися в межах
адміністративного законодавства з
огляду на юрисдикцію адміністративних
судів згідно вимог ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Виходячи із змісту заявлених вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 128, 158-163, 167, 185-186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Прокурора
Будьонівського району м. Донецька в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області до Відкритого
акціонерного товариства «Державна
холдингова компанія
«Укрвуглепромтранс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвік»,
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВеРа», Товарна біржа
«Даліса», ОСОБА_1 про стягнення суми за
нікчемним правочином - задовольнити
повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Державна холдингова
компанія «Укрвуглепромтранс» у дохід
держави кошти у розмірі 35000 (тридцять
п'ять тисяч) грн. 00 коп., отримані за
біржовою угодою від 22 серпня 2007 року №
12-Б, за якою Відкрите акціонерне
товариство «Державна холдингова
компанія «Укрвуглепромтранс» передало
будівлю котельної (літ. К-1) за адресою:
АДРЕСА_1, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік» прийняло
вказане майно та оплатило його
вартість.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 26 березня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Ткаченко Т.С.