Справа № 820/3930/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 травня 2014 р.
№ 820/3930/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Севастьяненко
К.О.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Т.С.,

за участю: представника позивача -
Тереза Ю.О.,

представник відповідача -
Потапенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Савинська" до Державної
податкової інспекції у Балаклійському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Савинська", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд визнати
протиправним і скасувати податкове
повідомлення-рішення від 14.02.2014 р.
№ Державної податкової інспекції
у Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив наступне. На підставі
акту про результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська" №
28/22/20-01-22-47 від 24.01.2014 р. відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року. Позивач вважає необґрунтованими
висновки відповідача, зроблені в акті
перевірки в частині встановлених
порушень щодо формування позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, у зв'язку з чим просив
суд визнати протиправним та скасувати
вказане податкове
повідомлення-рішення, оскільки воно не
відповідає фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позовних вимог, надав письмові
заперечення, в яких послався на
обґрунтованість та законність
висновків акту ДПІ у Балаклійському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська" №
28/22/20-01-22-47 від 24.01.2014 р. та прийнятого на
підставі зазначеного акту податкового
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

За матеріалами справи судом
встановлено, що позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Савинська",
пройшов передбачену чинним
законодавством процедуру державної
реєстрації, набув статусу юридичної
особи, код 37010685, юридична адреса: вул.
Савинське шосе, 1, смт. Савинці,
Балаклійський район, Харківська обл.,
64270, перебуває на обліку як платник
податків в Державній податковій
інспекції у Балаклійському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області та зареєстрований
як платник податку на додану вартість.

Вказані обставини визнані сторонами по
справі в ході судового засідання, у
суду не має сумнівів в добровільності
визнання перелічених обставин та їх
достовірності, стосовно вказаних
обставин відсутній спір, а тому
перелічені обставини перед судом не
доказуються.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у
Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведено документальну
планову виїзну перевірку
"Агропромислова компанія Савинська"
(код 37010685) з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року.

Результати проведеної перевірки
оформлені актом № 28/22/20-01-22-47 від 24.01.2014
р. (т. 1 а.с. 21-74).

Згідно висновків акту перевірки
встановлено порушення ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
зокрема:

- п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України, пп. 1.20.5№ п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», у зв'язку з невірним
визначенням бази оподаткування ПДВ за
операціями з реалізації цукру-піску
власного виробництва пов'язаній особі -
засновнику ТОВ фірми «АСТАРТА-КИЇВ», що
призвело до заниження податкових
зобов'язань з ПДВ у загальному розмірі 1
037 546,00 грн., а саме: за лютий 2012 року на
суму 149532,00 грн., за березень 2012 року на
суму 174014,00 грн., за грудень 2012 року на
суму 714000,00 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 201.10. ст. 201 Податкового
кодексу України - помилково визначений
об'єкт оподаткування «відшкодування
витрат» та відповідно невірно
оформлена податкова накладна, що
призвело до заниження податкових
зобов'язань з ПДВ у розмірі 53 573,00 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.
198 ПК України - встановлено відсутність
об'єктів оподаткування за операціями
поставки за ланцюгом постачання
товару, як наслідок відкоригований
(зменшений) податковий кредит у розмірі
251285,00 грн., а саме за травень 2012 року на
суму 46723,00 грн., за червень 2012 року на
суму 13745,00 грн., за серпень 2012 року на
суму 63961,00 грн., за вересень 2012 року на
суму 63756,00 грн., за листопад 2012 року на
суму 9546,00 грн., за грудень 2012 року на
суму 53554,00 грн.

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
№ від 14.02.2014 року, яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
1933246,50 грн., з яких за основним платежем -
1288831,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями на суму - 644415,50
грн. (т. 1 а.с. 75).

Суд, перевіряючи висновки вказаного
вище акту перевірки, а відтак і
прийняте на їх підставі спірне
податкове повідомлення-рішення на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, приходить до наступного.

Щодо встановленого в ході перевірки
порушення позивачем п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України, пп. 1.20.5№
п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
суд зазначає наступне.

Так, відповідачем в ході перевірки
встановлено заниження ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 1 037 546,00 грн., у тому числі
у лютому 2012 р. - 149 532,00 грн., у березні 2012
р. - 174 014,00 грн., у грудні 2012 р. - 714 000,00 грн.,
внаслідок невірного визначення бази
оподаткування при постачанні товару
(цукру-піску власного виробництва)
пов'язаній особі - ТОВ фірма
«Астарта-КИЇВ».

Судом встановлено, що між ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(продавець) та ТОВ фірма «Астарта-КИЇВ»
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу № 4/0311/77 від 18.03.2011 року,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця цукор-пісок, вироблений із
цукрового буряку врожаю 2011 р. (далі -
товар), а покупець - прийняти та
оплатити вартість товару (т. 1 а.с. 123-126).
Судом встановлено та представниками
сторін не заперечується, що ТОВ фірма
«Астарта-КИЇВ» є одним із засновників
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська", тобто позивач та ТОВ фірма
«Астарта-КИЇВ» є пов'язаними особами в
розумінні пункту 14.1.159 статті 14
Податкового кодексу України.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська" у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар, що
підтверджується видатковими
накладними: від 02.02.2012 р. № 158, від 02.02.2012
р. № 159, від 06.02.2012 р. № 187, від 06.02.2012 р. №
188, від 07.02.2012 р. № 190, від 07.02.2012 р. № 191,
від 10.02.2012 р. № 222, від 10.02.2012 р. № 223, від
10.02.2012 р. № 224, від 10.02.2012 р. № 225, від 13.02.2012
р. № 238, від 13.02.2012 р. № 239, від 13.02.2012 р. №
240, від 14.02.2012 р. № 244, від 14.02.2012 р. № 245,
від 16.02.2012 р. № 269, від 16.02.2012 р. № 270, від
16.02.2012 р. № 271, від 17.02.2012 р. № 286, від 17.02.2012
р. № 287, від 17.02.2012 р. № 288, від 17.02.2012 р. №
291, від 21.02.2012 р. № 308, від 21.02.2012 р. № 309,
від 21.02.2012 р. № 310, від 22.02.2012 р. № 320, від
22.02.2012 р. № 321, від 22.02.2012 р. № 323, від 22.02.2012
р. № 324, від 23.02.2012 р. № 333, від 23.02.2012 р. №
334, від 24.02.2012 р. № 336, від 24.02.2012 р. № 337,
від 24.02.2012 р. № 338, від 24.02.2012 р. № 339, від
24.02.2012 р. № 340, від 24.02.2012 р. № 341, від 24.02.2012
р. № 349, від 24.02.2012 р. № 350, від 27.02.2012 р. №
351, від 27.02.2012 р. № 352, від 27.02.2012 р. № 396,
від 28.02.2012 р. № 367, від 28.02.2012 р. № 368, від
28.02.2012 р. № 369, від 28.02.2012 р. № 370, від 28.02.2012
р. № 371, від 28.02.2012 р. № 372, від 28.02.2012 р. №
394, від 28.02.2012 р. № 395, від 29.02.2012 р. № 397,
від 01.03.2012 р. № 385, від 01.03.2012 р. № 386, від
01.03.2012 р. № 387, від 01.03.2012 р. № 388, від 01.03.2012
р. № 404, від 01.03.2012 р. № 405, від 01.03.2012 р. №
406, від 01.03.2012 р. № 407, від 02.03.2012 р. № 408,
від 02.03.2012 р. № 409, від 02.03.2012 р. № 418, від
02.03.2012 р. № 419, від 02.03.2012 р. № 420, від 06.03.2012
р. № 415, від 06.03.2012 р. № 416, від 06.03.2012 р. №
431, від 06.03.2012 р. № 432, від 06.03.2012 р. № 433,
від 06.03.2012 р. № 435, від 07.03.2012 р. № 443, від
16.03.2012 р. № 475, від 16.03.2012 р. № 477, від 22.03.2012
р. № 505, від 22.03.2012 р. № 506, від 27.03.2012 р. №
513, від 27.03.2012 р. № 514, від 27.03.2012 р. № 517,
від 27.03.2012 р. № 525, від 27.03.2012 р. № 526, від
28.03.2012 р. № 524, від 28.03.2012 р. № 528, від 28.03.2012
р. № 531, від 28.03.2012 р. № 533, від 29.03.2012 р. №
537 (т. 1 а.с. 127-194, 223-240). Також, судом
досліджені та долучені до матеріалів
справи податкові накладні: № 81 від
29.09.2011 р., № 9 від 10.08.2011 р., №15 від 18.08.2011
р., № 19 від 23.08.2011 р., № 22 від 25.08.2011 р., № 30
від 29.08.2011 р., № 5 від 07.07.2011 р., №11 від
13.07.2011 р., №12 від 14.07.2011 р., № 18 від 22.07.2011
р., № 3 від 10.06.2011 р., № 4 від 15.06.2011 р., № 5
від 22.06.2011 р., № 6 від 23.06.2011 р., № 10 від
25.05.2011 р., № 1 від 11.05.2011 р., № 3 від 16.05.2011
р., № 8 від 24.05.2011 р., № 23 від 28.04.2011 р., № 5
від 05.04.2011 р., № 4 від 05.04.2011 р., № 15 від
19.04.2011 р. (т.3 а.с. 51, 55-59, 72-75, 86-89, 100-103, 110, 114,
116, 119).

Вартість придбаного товару була
сплачена ТОВ фірма «Астарта-КИЇВ»
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи банківські виписки з рахунку
позивача (т. 3 а.с. 52-54, 60-71, 76-85, 90-99, 104-109,
111-113, 115, 117-118, 120-122).

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(продавець) та ТОВ фірма «Астарта-КИЇВ»
(покупець) був укладений договір
поставки № С-24/12 від 24.12.2012 року,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця цукор-пісок (далі - товар), а
покупець - прийняти та оплатити
вартість товару (т. 1 а.с. 195-200).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська" у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар, що
підтверджується видатковою накладною
від 31.12.2012 р. № 48 (т. 1 а.с. 201) та
податковою накладною № 99 від 31.12.2012 р.
(т.3 а.с. 123)

Вартість придбаного товару була
сплачена ТОВ фірма «Астарта-КИЇВ»
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи банківські виписки з рахунку
позивача.

Судом з матеріалів справи встановлено
та підтверджено відповідачем в акті
перевірки, що за вищевказаними
договорами позивачем:

в лютому 2012 р. реалізовано 895 400 кг
цукру-піску за ціною 4,925 грн./кг без ПДВ
на суму 4 409 845,00 грн., ПДВ 881 969,00 грн.
(разом - 5 291 814,00 грн.);

в березні 2012 р. реалізовано 1 042 000 кг
цукру-піску за ціною 4,925 грн./кг без ПДВ
на суму 5 131 850,00 грн., ПДВ 1 026 370,00 грн.
(разом - 5 291 814,00 грн.);

в грудні 2012 р. реалізовано 7 000 000 кг
цукру-піску за ціною 5,25 грн./кг без ПДВ
на суму 36 750 000,00 грн., ПДВ 7 350 000,00 грн.
(разом - 44 100 000,00 грн.).

В акті перевірки з посиланням на пп.
1.20.5№ п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
зазначено, що витрати, понесені
позивачам на виробництво і реалізацію
цукру-піску, складають 5,76 грн./кг, тобто
більше, ніж ціна реалізації товару на
користь ТОВ фірма «Астарта-Київ». На
думку відповідача, база оподаткування
ПДВ при продажу цукру-піску ТОВ фірма
«Астарта-Київ» повинна була
визначатись, виходячи з собівартості
цукру-піску, а не з договірної вартості
реалізованого товару.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього кодексу, з урахуванням
загальнодержавних податків і зборів.

Оскільки в період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.
ст. 39 ПК України не діяла, відповідно до
п. 8 підрозділу 10 розділу XX ПК України
застосовувався пункт 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Згідно з абз. 1 пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» - якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін. Аналогічне трактування
звичайної ціни наведено в пп.14.1.71 ПК
України.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупця (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки. Під час визначення
ідентичності товарів беруться до
уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх
якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення
ознак товару, якість і репутація на
ринку, країна походження та виробник.
Незначні відмінності в їх зовнішньому
вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), які не є
ідентичними, мають подібні
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, що дозволяє їм виконувати
однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, репутація
на ринку, країна походження та
виробник.

Абзацом 1 пп. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що для
визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах.

Отже, системно аналізуючи наведені
норми законодавства, суд приходить до
висновку, що для встановлення
невідповідності рівня цін звичайним
цінам необхідно:

- з'ясувати ціни на товар на ринку
товарів, скориставшись інформацією
спеціалізованих видань, статистичними
даними державних органів та установ
тощо;

- здійснити повний аналіз укладених
підприємством у періоді продажу товару
договорів продажу ідентичних
(однорідних) товарів як пов'язаним, так
і непов'язаним особам (особам, які є
незалежними юридично та фактично);

- порівняти встановлені шляхом такого
аналізу ринкові ціни з цінами платника
податків, господарські операції якого
перевіряються (у порівнянні мають
брати участь як ціни продажу пов'язаним
особам, так і договірні ціни для
непов'язаних осіб);

- встановити, що ціни платника не
відповідають рівню звичайних цін.

Згідно зі ст. 13 Указу Президента
України «Про деякі заходи з
регулювання підприємницької
діяльності» від 23.07.1998 р. № 817/98,
індикативні або звичайні ціни на
товари (роботи, послуги) для
застосування їх у податкових або
митних цілях установлюються на
підставі статистичної оцінки рівня цін
реалізації таких товарів (робіт,
послуг) на внутрішньому ринку України,
яка проводиться уповноваженим
державним органом у визначеному ним
порядку. Індикативні або звичайні ціни
не можуть встановлюватися органами
виконавчої влади, які використовують
їх для нарахування та стягнення
податків і зборів (обов'язкових
платежів) та неподаткових платежів,
крім випадків відсутності
статистичних даних про рівень цін на
окремі види товарів (робіт, послуг).

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984, в акті перевірки повинні
відображатися усі істотні обставини та
факти, що можуть мати значення для
складання висновків за результатами
перевірки. Проте, жодних даних про
з'ясування ринкових цін на продукцію
позивача у акті перевірки не
відображено.

З акту перевірки вбачається, що
відповідач не звертався до органів
статистики з запитами щодо рівня
ринкових цін реалізації цукру-піску у
лютому, березні та грудні 2012 р., тобто не
вживав передбачених законодавством
заходів, які повинні бути здійснені з
метою визначення звичайної ціни для
цілей оподаткування, крім того, з метою
визначення ринкових цін не проводив
аналіз цін та їх порівняння з цінами
продажу ідентичних товарів
(цукру-піску), зазначеними в договорах з
іншими покупцями - непов'язаними
особами (тобто зі сторонами угод, які є
незалежними юридично та фактично).
Судом не приймається як належний доказ
в розумінні ст. 86 КАС України посилання
представника відповідача в судовому
засіданні на те, ще відповідачем було
надіслано на адресу Харківської
товарної біржі запит від 23.12.2013 року про
надання інформації щодо оптових цін на
цукор-пісок в 2012 році, оскільки
відповідь на вказаний запит у
відповідача відсутня, а отже, факт лише
надіслання такого запиту не доводить
вжиття відповідачем необхідних
передбачених законодавством заходів з
метою визначення ринкових цін.

Однак, суд зазначає, що представником
позивача в обґрунтування позову в цій
частині надані суду копії договорів
купівлі-продажу цукру-піску з іншими
покупцями - непов'язаними особами,
зокрема: договір купівлі-продажу № С-2/12
від 02.02.2012 р. - покупець мале приватне
підприємство «Агротехсервіс» - за
ціною 4,925 грн./кг без ПДВ (т. 2 а.с. 221-226),
договір купівлі-продажу № С-1/12 від
13.01.2012 р. - покупець підприємство
«Бенефіт» Харківської обласної ради
Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз організацій інвалідів України» -
за ціною 4,925 грн./кг без ПДВ (т. 2 а.с. 228-245,
т. 3 а.с. 5-18), договір поставки № 14-02/12 від
14.02.2012 р. - покупець ТОВ «АПК
Харківсахарзбут» - за ціною 4,925 грн./кг
без ПДВ (т. 2 а.с. 246-250, т. 3 а.с. 1-2, 32-33),
договір поставки № 15-03/12 від 15.03.2012 р. -
покупець ТОВ «Інтехліс» - за ціною 4,925
грн./кг без ПДВ (т. 3 а.с. 19-29), договір
поставки № 21-02/12 від 21.02.2012 р. - покупець
ТОВ «Технозбут» - за ціною 4,925 грн./кг
без ПДВ (т. 3 а.с. 37-41), договір поставки №
12-03/12 від 12.03.2012 р. - покупець ТОВ
«Харківцукор» - за ціною 4,925 грн./кг без
ПДВ (т. 3 а.с. 42-54), договір
купівлі-продажу № С 27-12/12 від 27.12.2012 р. -
покупець СФГ «Білий кінь» - за ціною 4,58
грн./кг без ПДВ (т. 3 а.с. 125-130), договір
купівлі-продажу № С-10/12/12 від 10.12.2012 р. -
покупець ФОП ОСОБА_3 - за ціною 4,83 грн./кг
без ПДВ (т. 3 а.с. 131-143), договір
купівлі-продажу № КПБ-45/12 від 22.10.2012 р. -
покупець ФОП ОСОБА_4 - за ціною 5,15 грн./кг
без ПДВ (т. 3 а.с. 144-147), договір
купівлі-продажу № КПБ-46/12 від 23.10.2012 р. -
покупець ФОП ОСОБА_5 - за ціною 5,15 грн./кг
без ПДВ (т. 3 а.с. 148-151), договір
купівлі-продажу № С 6-12/12 від 06.12.2012 р. -
покупець СТОВ «Надія» - за ціною 4,58
грн./кг без ПДВ (т. 3 а.с. 152-160), договір
поставки № С-19-11/2012 від 19.11.2012 р. -
покупець ТОВ «Партнер «ЮНІ» - за ціною
4,08 грн./кг без ПДВ (т. 3 а.с. 161-185), договір
купівлі-продажу № С 28-12/12 від 28.12.2012 р. -
покупець СТОВ «Союз-3» - за ціною 4,583
грн./кг без ПДВ (т. 3 а.с. 186-191), договір
поставки № 08-10/12 від 08.10.2012 р. - покупець
ТОВ «Транс Бізнес Лайн» - за ціною 4,083
грн./кг без ПДВ та за ціною 4,166 грн./кг
без ПДВ (т. 3 а.с. 191-250, т. 4 а.с. 1-5), договір
купівлі-продажу № КПБ-44/12 від 22.10.2012 р. -
покупець ФОП ОСОБА_7 - за ціною 5,15 грн./кг
без ПДВ (т. 4 а.с. 6-9), договір
купівлі-продажу № С-101212 від 10.12.2012 р. -
покупець СВК «Україна» - за ціною 4,83
грн./кг без ПДВ (т. 4 а.с. 10-18), договір
поставки № С-1312/2012 від 13.12.2012 р. -
покупець ТОВ «ХАРГРАНТ» - за ціною 4,0833
грн./кг без ПДВ (т. 4 а.с. 19-54), на
підтвердження виконання умов
зазначених договорів судом долучено до
матеріалів справи відповідну первинну
документацію.

Суд звертає увагу, що застосування
іншого, відмінного від встановленого
пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
порядку визначення звичайної ціни
передбачене виключно у разі, коли
встановити звичайну ціну на підставі
вказаної норми є неможливим.

Доказів вжиття заходів для визначення
звичайної ціни у передбаченому пп. 1.20.1
п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
порядку відповідачем ні в акті
перевірки, ні в судовому засіданні не
надано, що є порушенням пп.1.20.8 п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємства», за яким
обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що заходи для визначення
ринкової ціни відповідачем не
вживались, то суд приходить до
висновку, що відповідачем порушено
встановлений пп. 1.20.1 та пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» спосіб
визначення звичайної ціни товару.

Крім того, суд зазначає, що підпунктом
1.20.5№ п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що «якщо звичайна ціна не
може бути визначена з використанням
норм попередніх підпунктів цього
пункту, то для доказів обґрунтування її
рівня застосовуються правила,
визначені національними положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку, а
також національними стандартами з
питань оцінки майна та майнових прав».
Проте відповідачем не надано суду
доказів та не зазначено в акті
перевірки неможливість визначити
звичайну ціну з використанням норм
попередніх підпунктів п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»

Також, суд зазначає, що відповідач в
ході спірної перевірки для визначення
звичайної ціни у якості бази
оподаткування ПДВ використав
собівартість цукру-піску, розраховану
ним самостійно. Так, з акту перевірки
вбачається, що визначена відповідачем
собівартість цукру-піску складає 5,23
грн./кг, а повна собівартість - 5,76
грн./кг, яка розрахована відповідачем
шляхом складання виробничої
собівартості і витрат
(адміністративних, фінансових, на збут).

Визначення відповідачем звичайної
ціни продажу товарів на рівні повної
собівартості такого товару означає, що
податковим органом фактично було
застосовано пп. «б» пп. 1.20.9 п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»: «у разі
неможливості використання методу ціни
перепродажу товарів (робіт, послуг)
використовується метод "витрати плюс"
(витратний), за яким ціна товарів (робіт,
послуг), що продаються платником
податку, визначається як сума
фактичних (понесених) витрат та
звичайного для даного виду діяльності
прибутку. При цьому враховуються
визначені із застосуванням звичайних
цін витрати на виробництво (придбання)
та (або) продаж товарів, їх
транспортування, зберігання,
страхування або інші подібні витрати».

Проте, застосування пп. «б» пп. 1.20.9 п. 1.20
ст. 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» при
встановленні звичайної ціни можливе
тільки за наявності одночасно
сукупності таких обставин: 1) платник
податку визначений як природний
монополіст відповідно до закону; 2)
Кабінетом Міністрів України
встановлено відповідну методологію.

Щодо посилання в акті перевірки на
надіслання на адресу позивача запиту №
58/10/20-01-22-014 від 11.01.2014р. про надання
калькуляції собівартості та
відповідно ціни готової продукції -
цукру-піску за перевіряємий період суд
зазначає наступне.

З вказаного запиту вбачається, що
відповідач, посилаючись на п. 39.14 ст. 39
Податкового кодексу України, як на
підставу для одержання інформації,
просив надати калькуляцію виробничої,
повної собівартості витрат на
виробництво готової продукції
цукру-піску в 2012 р., а також інформацію
щодо формування ціни реалізації за
вказаний період та її документальне
підтвердження.

Пунктом 39.14 статті 39 Податкового
кодексу України передбачено право
податкового органу під час проведення
перевірки надати запит і обов'язок
платника податків надати
обґрунтування рівня договірних цін або
послатися на те, що обов'язок доведення
того, що ціна договору (правочину) не
відповідає рівню звичайної ціни
покладається на податковий орган

Таким чином, вказаний запит
відповідача № 58/10/20-01- 22-014 від 11.01.2014р. не
містив вимоги про обґрунтування рівня
договірних цін, застосованих позивачем
при укладанні договорів щодо
постачання цукру-піску ТОВ фірма
«Астарта-Київ», тобто не був запитом,
надісланим в порядку, передбаченому
наведеними нормами податкового
законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підпунктом 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що обов'язок
доведення того, що ціна договору не
відповідає рівню звичайної ціни у
випадках, визначених цим Законом,
покладається на податковий орган у
порядку, встановленому законом.

У даному випадку, визначаючи звичайну
ціну на цукор-пісок, реалізований
позивачем ТОВ фірма «Астарта-Київ»,
відповідач мав керуватись пп. 1.20.1 п. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

В порушення вказаних вище норм при
проведенні перевірки відповідач
безпідставно керувався пп. 1.20.5№ п. 1.20
та пп. «б» пп. 1.20.9 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Крім того, суд зазначає, що основні
засади державної політики щодо
виробництва, експорту, імпорту, оптової
та роздрібної торгівлі цукром в
Україні регулюються Законом України
«Про державне регулювання виробництва
і реалізації цукру» (далі - Закон).

Частиною 1 ст. 6 Закону встановлено, що
мінімальна ціна на цукор квоти «А»
визначається щорічно Кабінетом
Міністрів України за пропозиціями
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування аграрної
політики, з урахуванням базисної
цукристості.

Мінімальна ціна на цукор, відповідно до
абз. 8 ст. 1 Закону, - це нижня межа ціни
при укладанні угод купівлі-продажу на
внутрішньому ринку України в обсягах
квоти «А».

Квота поставки цукру на внутрішній
ринок (квота «А») - максимальна
кількість цукру для поставки на
внутрішній ринок з 1 вересня поточного
року до 1 вересня наступного року для
задоволення внутрішніх потреб (абз. 4
ст. 1 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону, обсяги
виробництва цукру в межах квоти "А"
розподіляються між цукровими заводами
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
аграрної політики, на конкурсних
умовах. Розподіл обсягів виробництва
цукру в межах квоти "А" здійснюється не
пізніше 1 січня поточного року.

Наказами Міністерства аграрної
політики та продовольства України ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
було включено до квоти «А»: наказом від
07.04.2011 р. № 119 - на період з 01.09.2011 р. до
01.09.2012 р.: наказом від 24.07.2012 р. № 460 - на
період з 01.09.2012 р. до 01.09.2013 р.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.03.2011 р. № 179 встановлено
мінімальну ціну на цукор квоти «А» в
період з 01.09.2011 р. до 01.09.2012 р. - 4 925 грн. за
1 тонну без ПДВ (тобто 4,925 грн. за 1 кг).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.03.2012 р. № 246 до постанови № 179
внесено зміни - мінімальну ціну на
цукор зменшено до 4250 грн. за 1 тонну без
ПДВ (тобто 4,25 грн. за 1 кг). Постанова № 246
набрала чинності 31.03.2012 р.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.04.2012 р. № 290 встановлено
мінімальну ціну на цукор квоти «А» в
період з 01.09.2012 р. до 01.09.2013 р. - 4925,14 грн.
за 1 тонну без ПДВ (тобто 4,92514 грн. за 1
кг).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 р. № 945 до постанови № 290
внесено зміни - мінімальну ціну на
цукор зменшено до 4083,33 грн. за 1 тонну
без ПДВ. Постанова № 945 набрала
чинності 19.10.2012 р.

Частиною 4 ст. 6 Закону передбачено, що у
разі зміни кон'юнктури ринку цукру
протягом маркетингового року Кабінет
Міністрів України може вносити зміни
щодо рівня мінімальних цін за
пропозицією центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Внесення змін до постанов № 179 і № 290
підтверджує, що на ринку цукру
відбувалися значні зміни кон'юнктури.
Так, у спірний період, за який ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
визначено податкові зобов'язання з ПДВ,
мінімальні ціни було знижено приблизно
на 14 % наприкінці березня 2012 р. і
приблизно на 17 % - в середині жовтня 2012 р.
порівняно з цінами, які
встановлювались Кабінетом Міністрів
України початково. При цьому,
враховуючи, що на рівні держави зміна
мінімальної ціни з об'єктивних причин
не може бути оперативною, з вказаного
вище випливає, що зниження реальної
ринкової ціни на цукор-пісок відбулося
не у день внесення змін до відповідної
постанови Кабінету Міністрів України,
а раніше.

Як зазначено в спірному акті перевірки
та відповідно до матеріалів справи, в
лютому та березні 2012 р. ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
при продажу цукру ТОВ фірма
«Астарта-Київ» застосовувалася ціна
4,925 грн. за 1 кг без ПДВ, а у грудні 2012 р. -
5,25 грн. за 1 кг без ПДВ, тобто ціна
договорів, укладених позивачем з ТОВ
фірма «Астарта-Київ», відповідала
вимогам Закону.

Крім виробників, які включені до квоти
«А», на ринку цукру діють також інші
господарюючі суб'єкти, які впливають на
формування ринкової ціни на цей товар.
Обмеження у вигляді мінімальних цін на
цукор-пісок, встановлених Кабінетом
Міністрів України, на таких учасників
ринку не поширюються. Ціна на
цукор-пісок встановлюється такими
учасниками ринку з урахуванням попиту
і пропозиції на ринку, є більш гнучкою
та оперативно реагує на зміни, які
відбуваються на ринку.

Згідно з довідкою від 02.04.2014 р. вих. № 005,
виданою ТОВ «Консалтингова агенція
ААА», середня оптова ціна на
цукор-пісок у відповідні періоди 2012 р.
складала:

у лютому - 5 222 грн. за 1 тонну з ПДВ (4 351,67
грн. за 1 тонну без ПДВ).

у березні - 5 162 грн. за 1 тонну з ПДВ (4 301,67
грн. за 1 тонну без ПДВ).

у грудні - 4 776 грн. за 1 тонну з ПДВ (3 980,00
грн. за 1 тонну без ПДВ).

Таким чином, ціна, застосована ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
при реалізації цукру-піску ТОВ фірма
«Астарта-Київ» відповідала ринковим
цінам у відповідний період.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено порушення позивачем п. 188.1
ст. 188 Податкового кодексу України, пп.
1.20.5№ п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Щодо визначення позивачу податкового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 197712,00 грн.,
у зв'язку з розбіжностями в
автоматизованій базі співставлення
суд зазначає наступне.

В акті перевірки вказано, що «згідно
даних Автоматизованої системи
«Перегляд результатів співставлення»
АІС «Податковий блок» в 2012 році існують
розбіжності ПК>ПЗ у розмірі 197 712,00 грн.,
що виникли внаслідок коригування ПЗ
постачальника згідно актів перевірок
на підставі встановлених порушень
діючого податкового законодавства».

Тобто податкове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 197712,00 грн. було визначено ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська", у
зв'язку з порушеннями податкового
законодавства, які були вчинені його
контрагентами, що стало підставою для
висновку про нереальність здійснення
позивачем операцій з наступними
контрагентами: ПП «Форум-С», ПТВП
«Континент-SR», ТОВ
«Металторгпоставка», ПП «Авто-Регіон»,
ФОП ОСОБА_8, ПП «ШАФ», ФОП ОСОБА_9, ТОВ
«Дон-прес», ПП «Салфіт», а саме
зазначено, що в ході перевірки не
встановлено факту поставок товарів по
ланцюгу постачання.

1) Щодо взаємовідносин позивача з ПП
«Форум-С» суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Форум-С»
(постачальник) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець) був
укладений договір поставки № 1-29/05-Д від
29.05.2012 року, відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується здійснити
поставку товару, а покупець - прийняти
та оплатити вартість товару відповідно
до специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору (т. 1 а.с. 202-204).

На виконання умов вказаного договору
ПП «Форум-С» у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар -
«стрічка транспортерна 800х5 5/2 ТК-200» на
загальну суму 17961,60 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 2 993,60 грн., що
підтверджується специфікацією до
договору (т. 1 а.с. 205), видатковою
накладною № 1-8/06 від 08.06.2012 р. на суму 17
961,60 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 2 993,60
грн. та податковою накладною № 1 від
01.06.2012 р. - на суму 17 961,60 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 2 993,60 грн. (т. 1 а.с. 206-207).

Також, судом встановлено, що між ПП
«Форум-С» (постачальник) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(покупець) був укладений договір
поставки № 1-11/07-Д від 11.07.2012 року,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується здійснити поставку
товару, а покупець - прийняти та
оплатити вартість товару відповідно до
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору (т. 1 а.с. 208-210).

На виконання умов вказаного договору
ПП «Форум-С» у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар -
«пластина з харчової гуми 700х700х20 мм.
біла ГОСТ 17133-83» на загальну суму 15168,60
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 2528,00
грн., що підтверджується специфікацією
№ 1 до договору (т. 1 а.с. 211), а також товар
- «стрічка конвеєрна гумотканева ГОСТ
20-85
2.2-800-5-ТК-200-2-5-2-Б-РБ/2Л-1000-4-ТК-200-2-4-2-Б-РБ»,
«стрічка П-ТК-200, 3х1, 1000*4», на загальну
суму 160832,28 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 26805,38 грн., що підтверджується
специфікацією № 2 до договору (т. 1 а.с.
212), рахунками № 3-01/08 від 01.08.2012 р., № 2-01/08
від 01.08.2012 р., № 1-01/08 від 01.08.2012 р., № 4-29/05
від 29.05.2012 р., № 1-11/07 від 11.07.2012 р.,
видатковими накладними: № 1-31/07 від
31.07.2012 р. на суму 15168,60 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 2528,00 грн., № 2-26/09 від 26.09.2012
року на суму 160832,28 грн., у тому числі ПДВ
у розмірі 26805,38 грн., та податковими
накладними: від 17.07.2012 р. № 2 - на суму 15
168,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 2528,00
грн.; від 02.08.2012 р. № 1 - на суму 23603,40 грн.,
у тому числі ПДВ у розмірі 3933,00 грн.; від
09.08.2012 р. № 4 - на суму 24026,11 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 4004,35 грн.; від 05.09.2012
р. № 1 - на суму 40000,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 6 666,67 грн.; від 06.09.2012 р. № 2
- на суму 17274,37 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 2879,06 грн.; від 11.09.2012 р. № 3 - на
суму 15850,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 2641,67 грн.; від 20.09.2012 р. № 4 - на
суму 32000,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 5333,33 грн.; від 26.09.2012 р. № 5 - на
суму 8078,40 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 1346,40 грн. (т. 1 а.с. 213-222, т. 5 а.с.
41-45, т.13 а.с. 204-208).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ПП
«Форум-С», про що свідчать долучені до
матеріалів справи банківські виписки з
рахунку позивача (т. 4 а.с. 226-232, т. 5 а.с.
3-11, 49, т. 7 а.с. 36, 51).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до Довідки з ЄДРПОУ основними видами
діяльності за КВЕД ПП «Форум-С» є,
зокрема: 51.19.0 - посередництво в торгівлі
товарами широкого асортименту, 51.87.0 -
оптова торгівля іншими машинами та
устаткуванням (т. 4 а.с. 222-223).

З пояснень представника позивача
вбачається, що придбаний позивачем у ПП
«Форум-С» товар - стрічки конвеєрні та
пластини для їх кріплення, необхідні
позивачу для ремонту основних засобів
підприємства, а саме: штабелеукладника,
який належить позивачу на праві
власності відповідно до договору
купівлі-продажу долученого до
матеріалів справи.

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ПП
«Форум-С» представником позивача
надані та долучені судом до матеріалів
справи: копія плану-графіка поточного
ремонту обладнання на 2012 р. (т. 5 а.с. 30-31),
копія нарядів на відрядні роботи: № 2
липень 2012 р., № 4 вересень 2012 р., № 5
вересень 2012 р., копії нарядів на липень
2012 р., копії актів списання товарів,
зокрема, «стрічок конвеєрних» № 156 від
30.09.2012 р., № 544 від 30.06.2012 р., № 561 від 30.06.2012
р., № 1123 від 31.07.2012 р., № 1795 від 30.09.2012 р. (т.
5 а.с. 32, 33-37, 38-40), копія технічного
паспорту конвеєра ленточного (т. 13 а.с.
163-171), копія технічного паспорту
штабелеукладника (т. 13 а.с. 130-155).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ПП «Форум-С» товари у
власній господарській діяльності.

2) Щодо взаємовідносин позивача з
приватним торгово-виробничим
підприємством «Континент-SR» (далі -
ПТВП «Континент-SR») суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що між ПТВП
«Континент-SR» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір № 16
від 23.07.2012 року, відповідно до умов
якого виконавець зобов'язується
здійснити поставку насосів, а замовник
- прийняти та оплатити вартість товару
відповідно до специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору (т. 1 а.с.
241-242).

На виконання умов вказаного договору
ПТВП «Континент-SR» у перевіряємому
періоді передав у власність позивача
товар - «насоси АКО 100-250 по параметрам
150-80 на рамі з двиг. 75 кВт, 3000об/хв., а
також СВН 25/20 на рамі з двиг. 4 кВт. 1500
щб/хв» на загальну суму 194400,00 грн., у
тому числі ПДВ у розмірі 32400,00 грн., що
підтверджується специфікацією до
договору (т. 1 а.с. 243), рахунком № 14 від
23.07.2012 р., видатковою накладною № 11 від
22.08.2012 р. на суму 194400,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 32400,00 грн. та податковими
накладними: від 26.07.2012 р. № 21 - на суму 97
200,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 16
200,00 грн.; від 22.08.2012 р. № 32 - на суму 97 200,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 16 200,00
грн. (т. 1 а.с. 244-246, т. 4 а.с. 108).

Також, судом встановлено, що між ПТВП
«Континент-SR» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір № 21
від 16.08.2012 року, відповідно до умов
якого виконавець зобов'язується
здійснити поставку насосів - НШ 100-5
(П6-ППВ), а замовник - прийняти та
оплатити вартість товару відповідно до
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору (т. 1 а.с. 247-248).

На виконання умов вказаного договору
ПТВП «Континент-SR» у перевіряємому
періоді передав у власність позивача
товар - «насоси НШ 100-5 (П6-ППВ)» на
загальну суму 22000,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 3666,66 грн., що
підтверджується специфікацією до
договору (т. 1 а.с. 249), рахунком № 18 від
17.08.2012 р., видатковою накладною № 12 від
22.08.2012 р. на суму 22000,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 3666,66 грн. та податковою
накладною від 22.08.2012 р. № 33 - на суму
22000,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі
3666,66 грн. (т. 1 а.с. 250 т. 2 а.с. 1, т. 4 а.с. 107).

На підтвердження транспортування
товарів за вищевказаними договорами
поставок представником позивача
надані копії товарно-транспортних
накладних, подорожні листи, відповідно
до яких поставка товару здійснювалась
позивачем, ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська", пункт
навантаження - м. Суми, пункт
розвантаження - смт. Савинці,
Харківська обл., автомобілі - КАМАЗ
НОМЕР_1, водій ОСОБА_10, КАМАЗ 5320 НОМЕР_2,
водій ОСОБА_11 (т. 4 а.с. 241-244, т. 5 а.с. 124-132).

Крім того, судом встановлено, що між
ПТВП «Континент-SR» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір № 17
від 31.07.2012 року, відповідно до умов
якого виконавець зобов'язується за
завданням замовника виконати наступні
роботи - ремонт насоса ПЄ 100х53 в
кількості 1-ї шт., а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
роботи (т. 2 а.с. 2-5). Пунктом 4.2. даного
договору передбачено, що загальна
вартість робіт становить 51478,00 грн., в
тому числі ПДВ - 8579,67 грн., яка
визначається згідно з додатком № 1 до
договору (т. 2 а.с. 6).

На виконання умов зазначеного договору
між позивачем та ПТВП «Континент-SR» був
підписаний акт виконаних робіт від
22.08.2012 року (т. 2 а.с. 7) та ПТВП
«Континент-SR» було виписано позивачу
податкові накладні: від 09.08.2012 р. - на
суму 25 739,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 4 289,83 грн.; від 22.08.2012 р. - на суму
25 739,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 4
289,83 грн. (т. 2 а.с. 8-9). Крім того, судом
досліджено та долучено до матеріалів
справи копію дефектної відомості
ремонту насоса ПЄ 100х53 (липень-серпень
2012 р.), затверджену ПТВП «Континент-SR»
та погоджену з ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (т. 4 а.с. 140).

Також, судом встановлено, що між ПТВП
«Континент-SR» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір № 8 від
17.05.2012 року, відповідно до умов якого
виконавець зобов'язується за завданням
замовника виконати наступні роботи -
капітальний ремонт компресора ВК-150/1,2Н
у кількості 2-х шт., а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
роботи (т. 2 а.с. 10-10-а). Пунктом 2. даного
договору передбачено, що загальна
вартість робіт становить 168960,00 грн., в
тому числі ПДВ - 28160,00 грн.

На виконання умов зазначеного договору
між позивачем та ПТВП «Континент-SR»
були підписані акти виконаних робіт
від 30.07.2012 р. - на суму 96810,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 16135,00 грн.; від 30.07.2012
р. - на суму 72150,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 12025,00 грн. (т. 2 а.с. 11) та ПТВП
«Континент-SR» було виписано позивачу
рахунок № 7 від 29.05.2012 р., податкові
накладні: № 3 від 29.05.2012 р. - на суму 21 960,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 3 660,00
грн.; №6 від 01.06.2012 р. - на суму 28 728,00 грн.,
у тому числі ПДВ у розмірі 4 788,00 грн.; №19
від 24.07.2012 р. - на суму 50 688,00 грн., у тому
числі ПДВ - у розмірі 8 448,00 грн.; № 22 від
30.07.2012 р. - на суму 67 584,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 11 264,00 грн. (т. 2 а.с. 12-15, т. 4
а.с. 141). Крім того, судом досліджено та
долучено до матеріалів справи копію
дефектної відомості № 1 ремонту
компресора ВК-150 (липень-серпень 2012 р.),
затверджену ПТВП «Континент-SR» та
погоджену з ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (т. 4 а.с. 121-122).

Вартість придбаного товару та
виконаних робіт за вищезазначеними
договорами була сплачена позивачем в
повному обсязі шляхом безготівкових
розрахунків, а саме шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок ПТВП
«Континент-SR», про що свідчать долучені
до матеріалів справи банківські
виписки з рахунку позивача (т. 4 а.с. 100-105,
109-120, 123-127, 178-203, 206-216, 245-250, т. 7 а.с. 36, 50, 51,
65, 163).

Доказів фізичної відсутності товару та
виконаних робіт у спірних
правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару та наданих
робіт не за призначенням, несумісності
товару та виконаних робіт з напрямом
господарської діяльності відповідач в
ході розгляду справи до суду не надав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до Довідки з ЄДРПОУ основними видами
діяльності за КВЕД ПТВП «Континент-SR»
є, зокрема: 46.90 - неспеціалізована
оптова торгівля, 28.13 - виробництво інших
помп і компресорів, 46.69 - оптова
торгівля іншими машинами й
устаткуванням, 33.19 - ремонт і технічне
обслуговування інших машин і
устаткування (т. 4 а.с. 88-89).

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ПТВП
«Континент-SR» представником позивача
надані та долучені судом до матеріалів
справи: копія акту № 61 від 08.05.2012 р.
оцінки технічного стану компресора
ВК-150 у кількості 2-х шт.. на ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
відповідно до висновку якого
зазначено, що компресора ВК-150
підлягають ремонту (т. 4 а.с. 106).

На підтвердження використання у
власній господарській діяльності
придбаних у ПТВП «Континент-SR» насосів
АКО 100-250 інв. № ПБ0000284, інв. № ПБ0000285, СВН
25/20 інв. № ПБ0000329, інв. № ПБ0000328, та НШ 100-5
(П-6-ППВ) інв. № ПБ0000298, інв. № ПБ0000295
представником позивача надані суду
копії актів приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) від 22.08.2012 р.
зазначених основних засобів (т. 4 а.с.
128-129, 130-131, 132-133, 134-135, 136-137, 138-139), копія
наряду № 11 на відрядні роботи на
вересень 2012 р. (т. 4 а.с. 142-143), копія
технічного паспорту насосної станції
(т. 13 а.с. 156-162).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані товари та виконані ПТВП
«Континент-SR» роботи у власній
господарській діяльності.

3) Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Металторгпоставка» суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Металторгпоставка» (постачальник) та
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська" (покупець) був укладений
усний договір поставки товару. На
підставі рахунку-фактури № 2404-1 від
24.04.2012 року та рахунку-фактури № 2404-2 від
24.04.2012 року ТОВ «Металторгпоставка»
зобов'язувався передати у власність
покупця відповідно - турбокомпресор
ТКР11Н-1 Т-150 (ХТЗ) (т. 7 а.с. 170-171)

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Металторгпоставка» у
перевіряємому періоді передав у
власність позивача товар -
«турбокомпресор ТКР11Н-1 Т-150» на
загальну суму 8112,96 грн., у тому числі ПДВ
у розмірі 1352,16 грн., що підтверджується
видатковими накладними: № 24/04-2 від
24.04.2012 р. - на суму 2412,96 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 402,16 грн.; № 24/04-3 від 24.04.2012
р. - на суму 5700,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 950,00 грн. та податковими
накладними: № 22 від 24.04.2012 р. на суму 2
412,98 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 402,16
грн.; № 23 від 24.04.2012 р. на суму 5 700,00 грн., у
тому числі ПДВ у розмірі 950,00 грн. (т. 2
а.с. 16-19).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
«Металторгпоставка», про що свідчить
долучена до матеріалів справи
банківська виписка з рахунку позивача
(т. 7 а.с. 174).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

З пояснень представника позивача
вбачається, що придбаний позивачем у
ТОВ «Металторгпоставка» товар
необхідний позивачу для проведення
ремонтних робіт основних засобів
підприємства, а саме: обладнання
(виконавчих механізмів, первинних і
вторинних пневмоперетворювачів,
приладів, вагового обладнання), а також
для пусконалагоджувальних робіт
станцій (сатурація, дифузія, випарка,
вакуум апарати, центрифуги), про що
свідчать долучені до матеріалів справи
акти списання товарів № 524 та № 525 від
31.05.2012 р. (т. 7 а.с. 172-173), копія свідоцтва
про реєстрацію машини - «навантажувач
Т-156 08646АХ», копія свідоцтва про
реєстрацію машини - «бульдозер Д-75
08645АХ» (т. 8 а.с. 18, 54).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ТОВ «Металторгпоставка»
товари у власній господарській
діяльності.

4) Щодо взаємовідносин позивача з ПП
«Авто-Регіон» суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПП
«Авто-Регіон» (продавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(покупець) був укладений усний договір
поставки товару. На підставі рахунків
про сплату № 227, 228 від 23.04.2012 р., № 247 від
21.05.2012 р., № 266 від 10.07.2012 р., № 284, № 284/1 від
21.08.2012 р. ПП «Авто-Регіон»
зобов'язувався передати у власність
покупця наступний товар - гусениця Т-130,
двигун пусковий ПД-23 у зборі, ТКР 11 Н-3,
болт башмачний Т-170, прокладка ГБЦ Д-160
та інше відповідно до первинної
документації (т. 7 а.с. 185-188).

На виконання умов вказаного договору
ПП «Авто-Регіон» у перевіряємому
періоді передав у власність позивача
вказаний вище товар, що
підтверджується видатковими
накладними: від 28.04.2012 р. № 45 - на суму 5
706,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 951,00
грн.; від 06.06.2012 р. № 64 - на суму 13 200,00 грн.,
у тому числі ПДВ у розмірі 2 200,00 грн. від
29.08.2012 р. № 112 - на суму 36 000,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 6 000,00 грн.; від 29.08.2012
р. № 113 - на суму 36 000,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 6 000,00 грн., №112 від
29.08.2012 р. на суму - 36000,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 6000,00 грн., №86 від
27.07.12 на суму - 10260,00 грн., у тому числі ПДВ
у розмірі 1710,00 грн. та податковими
накладними: від 27.04.2012 р. № 84 на суму 5
706,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 951,00
грн.; від 05.06.2012 р. № 108 на суму 13 200,00 грн.,
у тому числі ПДВ у розмірі 2 200,00 грн.; від
26.07.2012 р. № 149 на суму 10 260,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 1 710,00 грн.; від 28.08.2012
р. № 169 на суму 36 000,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 6 000,00 грн.; від 28.08.2012 р. № 170
на суму 36 000,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 6 000,00 грн. (т. 2 а.с. 20-28, т. 13 а.с.
202-203).

Відповідно до пояснень представника
позивача та матеріалів справи
транспортування придбаного товару
здійснювалось за рахунок ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи копії: товарно-транспортної
накладної від 29.08.2012 р., подорожнього
листа № 341682 вантажного автомобіля від
29.08.2012 р., подорожнього листа службового
легкового автомобіля від 01.08.2012 р.,
відповідно до яких автопідприємством
зазначено - ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська", автомобіль - КАМАЗ
5320 НОМЕР_3, водій ОСОБА_11, а також
автомобіль - ВАЗ 321043 НОМЕР_4, водій
ОСОБА_12 (т. 8 а.с. 10-16).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ПП
«Авто-Регіон», про що свідчать долучені
до матеріалів справи банківські
виписки з рахунку позивача (т. 7 а.с. 141,
157, 163, 178-184).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

З пояснень представника позивача
вбачається, що придбаний позивачем у ПП
«Авто-Регіон» товар необхідний
позивачу для проведення ремонтних
робіт основних засобів підприємства,
про що свідчать долучені до матеріалів
справи: копія акту приймання-здачі
відремонтованих, реконструйованих та
модернізованих об'єктів - «трактора
навантажувача фронтального Т-156 (08646АХ)»
від 30.09.2012 р., копії актів списання
товарів № 524 та № 525 від 31.05.2012 р.,
№ 533 від 31.08.2012 р., № 1605 від 31.08.2012 р. (т. 7
а.с. 172-173, 175, 176-177), копія свідоцтва про
реєстрацію машини - «бульдозер Т-130
08642АХ» (т. 8 а.с. 53).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ПП «Авто-Регіон» товари у
власній господарській діяльності.

5) Щодо взаємовідносин позивача з ФОП
ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_8
(постачальник) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець) був
укладений усний договір поставки
товару. На підставі рахунку-фактури №
220606 від 22.06.2012 року ФОП ОСОБА_8
зобов'язувався передати у власність
покупця товар - «полумуфта (заготовка
чугунна), заготовка чугунна ф 400*300 мм»
(т. 7 а.с. 168).

На виконання умов вказаного договору
ФОП ОСОБА_8 у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар -
«полумуфта (заготовка чугунна),
заготовка чугунна ф 400*300 мм» на
загальну суму 13658,94 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 2276,49 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: від 10.07.2012 р. № 100703- на суму
7458,84 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 1243,14
грн.; від 27.07.2012 р. № 270704 - на суму 6000,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 1000,00 грн.
та податковою накладною від 26.06.2012 р. №
96 - на суму 13658,94 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 2276,49 грн. (т. 2 а.с. 29-31).

Відповідно до пояснень представника
позивача та матеріалів справи
транспортування придбаного товару
здійснювалось за рахунок ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи копії: товарно-транспортної
накладної від 10.07.2012 р., подорожнього
листа № 341621 вантажного автомобіля від
10.07.2012 р., подорожнього листа службового
легкового автомобіля від 27.07.2012 р.,
відповідно до яких автопідприємством
зазначено - ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська", автомобіль - КАМАЗ
5320 НОМЕР_3, водій ОСОБА_11, а також
автомобіль - ВАЗ 321043 НОМЕР_4, водій
ОСОБА_12 (т. 8 а.с. 10-16).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ФОП
ОСОБА_8, про що свідчить долучена до
матеріалів справи банківська виписки з
рахунку позивача (т 7 а.с. 165).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ФОП
ОСОБА_8 представником позивача
надані та долучені судом до матеріалів
справи: копія наряду-наказу № 1, копія
акту списання товарів № 1367 від 31.07.2012 р.
(т. 7 а.с. 169).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ФОП ОСОБА_8 товари у власній
господарській діяльності.

6) Щодо взаємовідносин позивача з ПП
«ШАФ» суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПП «ШАФ»
(постачальник) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець) був
укладений договір поставки № 01-07/12 від
01.07.2012 року, відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується здійснити
поставку товару - запасних частин
відповідно до переліку визначеному в
специфікації, а покупець - прийняти та
оплатити вартість товару (т. 2 а.с. 32-35).

На виконання умов вказаного договору
ПП «ШАФ» у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар
відповідно до переліку визначеному в
специфікації на загальну суму 148927,78
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 24821,30
грн., що підтверджується специфікацією
до договору (т. 2 а.с. 36-37), видатковими
накладними: від 13.07.2012 р. № 25/7 - на суму
48667,20 грн., у тому числі ПДВ у розмірі
8111,20 грн.; від 23.07.2012 р. № 29/7 - на суму 80900,40
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 13483,40
грн.; від 02.08.2012 р. № 1/08 - на суму 18528,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 3088,00 грн.
та податковими накладними: від 23.07.2012 р.
№ 17 на суму 55 103,71 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 9183,95 грн.; від 02.08.2012 р. № 1 на
суму 18528,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 3088,00 грн.; від 17.07.2012 р. № 8 - на
суму 25796,69 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 4299,45 грн.; від 13.07.2012 р. № 5 - на
суму 48667,20 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 8 111,20 грн. (т. 2 а.с. 38-46).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ПП
«ШАФ», про що свідчать долучені до
матеріалів справи банківські виписки з
рахунку позивача (т. 5 а.с. 50).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

З пояснень представника позивача
вбачається, що придбаний позивачем у ПП
«ШАФ» товар необхідний позивачу для
проведення ремонтних робіт основних
засобів підприємства, про що свідчать
долучені до матеріалів справи: копії
актів списання товарів № 1409 від 31.08.2012
р., № 1417 від 31.08.2012 р., № 1418 від 31.08.2012 р., №
1419 від 31.08.2012 р., № 1608 від 31.08.2012 р. № 1652
від 31.08.2012 р., № 1654 від 31.08.2012 р., № 1987 від
31.10.2012 р., № 1413 від 31.07.2012 р., № 1408 від
31.08.2012 р., № 1776 від 30.09.2012 р., копія
технічного паспорту на трактор
гусеничний ДТ-75 08424АХ, копія паспорту
машини буртоукладної марки «Ш1-ПКФ»,
копія паспортів машин буртоукладних
марки «комплекс-65М2Б3-К» заводські
номери 1320, 087, 1813, копія паспорту машини
буртоукладної марки «комплекс-68Э3Б3-К»,
копія технічного паспорту на
навантажувач III-1 08641 АХ, товарів копія
паспорту БУМ трактор гусеничний ДТ-75
08424АХ, копія технічного паспорту на
навантажувач ПТС-77 08429АХ (т. 8 а.с. 16-55).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ПП «ШАФ» товари у власній
господарській діяльності.

7) Щодо взаємовідносин позивача з ПП
«Салфіт» суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Салфіт»
(продавець) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець) був
укладений договір купівлі-продажу №
140301 від 14.03.2012 року, відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
здійснити поставку товару -
металопродукцію відповідно до
переліку визначеному в специфікаціях,
а покупець - прийняти та оплатити
вартість товару (т. 2 а.с. 47-49).

На виконання умов вказаного договору
ПП «Салфіт» у перевіряємому періоді
передав у власність позивача
металопродукцію, що підтверджується
специфікаціями до договору (т. 2 а.с. 50-59),
рахунками-фактурами (т. 5 а.с. 104-123),
видатковими накладними: від 13.04.2012 р. №
РН-130402 - на суму 34761,60 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 5 793,60 грн.; від 26.04.2012 р. №
РН-260401 - на суму 102757,14 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 17126,19 грн.; від 07.05.2012 р. №
РН-070501 - на суму 43614,91 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 7269,15 грн.; від 13.04.2012 р. №
РН-130401 - на суму 181024,64 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 30170,77 грн.; від 07.05.2012 р. №
РН-070502 - на суму 36283,67 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 6047,28 грн.; від 26.04.2012 р. №
РН-260402 - на суму 109681,63 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 18280,27 грн.; від 22.05.2012 р. №
РН-220504 - на суму 205132,86 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 34188,81 грн.; від 07.06.2012 р. №
РН-070602 - на суму 221242,58 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 36873,76 грн.; від 08.06.2012 р. №
РН-080605 - на суму 170114,28 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 28352,38 грн.; від 07.06.2012 р. №
РН-070603 - на суму 57330,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 9555,00 грн.; від 08.06.2012 р. №
РН-080602 - на суму 2808,60 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 468,10 грн.; від 22.06.2012 р. №
РН-220602 - на суму 82176,24 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 13696,04 грн.; від 22.06.2012 р. №
РН-220603 - на суму 150095,50 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 25015,92 грн.; від 05.07.2012 р. №
РН-050705 - на суму 202625,64 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 33770,94 грн.; від 31.07.2012 р. №
РН-310702 - на суму 175414,31 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 29235,72 грн.; від 21.08.2012 р. №
РН-210802 - на суму 9835,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 1639,17 грн.; від 27.08.2012 р. №
РН-270803 - на суму 8192,40 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 1365,40 грн.; від 11.09.2012 р. №
РН-110908 - на суму 86740,26 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 14456,71 грн.; від 03.10.2012 р. №
РН-031003 - на суму 44869,81 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 7478,30 грн. та податковими
накладними: від 03.04.2012 р. № 7 - на суму
107066,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі
17844,33 грн.; від 18.04.2012 р. № 42 - на суму 34761,60
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 5793,60
грн.; від 07.05.2012 р. № 1 - на суму 43614,91 грн.,
у тому числі ПДВ у розмірі 7269,15 грн.; від
13.04.2012 р. № 31 - на суму 181024,64 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 30170,77 грн.; від 26.04.2012
р. № 73 - на суму 109681,63 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 18280,27 грн.; від 07.05.2012 р. № 2 -
на суму 36283,67 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 6047,28 грн.; від 22.05.2012 р. № 49 - на
суму 205132,86 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 34188,81 грн.;від 07.06.2012 р. № 16 - на
суму 221242,58 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 36873,76 грн.; від 08.06.2012 р. № 24 - на
суму 170114,28 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 28352,38 грн.; від 07.06.2012 р. № 14 - на
суму 57330,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 9555,00 грн.; від 08.06.2012 р. № 21 - на
суму 2808,60 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 468,10 грн.; від 22.06.2012 р. № 81 - на
суму 82176,24 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 13696,04 грн.; від 22.06.2012 р. № 80 - на
суму 150095,50 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 25015,92 грн.; від 05.07.2012 р. № 23 - на
суму 202625,64 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 33770,94 грн.; від 31.07.2012 р. № 83 - на
суму 175414,31 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 29235,72 грн.; від 09.08.2012 р. № 21 - на
суму 9835,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 1639,17 грн.; від 27.08.2012 р. № 53 - на
суму 8192,40 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 1365,40 грн.; від 11.09.2012 р. № 20 - на
суму 86740,26 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 14456,71 грн.; від 03.10.2012 р. № 9 - на
суму 44869,81 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 7478,30 грн. (т. 2 а.с. 60-101).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ПП
«Салфіт», про що свідчать долучені до
матеріалів справи банківські виписки з
рахунку позивача (т. 7 а.с. 33, 37, 39-49, 51, 54-71,
75, 77, 79-80, 85, 89, 94-111, 117, 120-121, 124, 133 ,137, 142, 148,
156).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до витягу про державну реєстрацію прав
№ 29597383 від 08.04.2011 р. та витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
позивачу на праві приватної власності
належить нерухоме майно, а саме
нежитловий об'єкт загальною площею
34056,7 кв. м., яка розташована за адресою:
вул. Савинське шосе, 1, смт. Савинці,
Балаклійський район, Харківська обл.,
64270. Підстава виникнення права
власності - договір купівлі-продажу
нежитлового об'єкту від 15.03.2011 року,
укладеного між ВАТ «Савинський
цукровий завод» (продавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(покупець), на виконання умов продавець
передав у власність позивача
нежитловий об'єкт, розташований за
адресою: вул. Савинське шосе, 1, смт.
Савинці, Балаклійський район,
Харківська обл., 64270, про що свідчить акт
приймання-передачі майна від 16.03.2011
року (т. 2 а.с. 203-220).

До складу вказаного нежитлового
об'єкту, зокрема, входять: будівля
матеріального складу « 12» (цегла),
загальною площею 1128,5 м2; склад « 63»,
загальною площею 81,9 м2; склад « 77»
(шл/блок, цегла), загальною площею 78,0 м2.

З пояснень представника позивача судом
встановлено, що придбаний позивачем у
ПП «Салфіт» товар зберігався у будівлі
матеріального складу та
використовувався при здійсненні
поточного ремонту (зокрема з
матеріалів справи вбачається, що
штатним розписом ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" передбачені посади
слюсаря, а також зварювальника (т. 2 а.с.
181), а також придбаний товар
використовувався підрядником
позивача, який здійснював роботи з
демонтажу та монтажу технологічного
обладнання, виготовлення та монтажу
нестандартного обладнання, монтажу
трубної обв'язки, запірно-регулюючої
арматури та насосів на об'єкті позивача
на підставі договору підряду № 3 АСС
від 14.08.2012 р., укладеного між ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) та ТОВ «БРТП «АЛЬФА»
(виконавець) (т. 12 а.с. 134-138). Згідно з п. 2.3
вказаного договору підряду № 3 АСС від
14.08.2012 р., матеріали для виконання робіт,
у тому числі металопрокат, надаються
підряднику замовником. Склад та обсяг
виконаних робіт за вказаним договором
підряду визначено в локальному
кошторисі, який долучено судом до
матеріалів справи (т. 12 а.с. 139-148).

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ПП
«Салфіт» та необхідності придбання та
використання вище зазначених товарів
(металопродукцію) представником
позивача надані та долучені судом до
матеріалів справи копії актів списання
товарів (т. 5 а.с. 133-250, т. 6 а.с. 1-250, т. 7 а.с.
1-32); копії технічних паспортів на
насоси, випарний апарат, вакуум-фільтр,
сульфітатор; копія порядку монтажу
труб до сатурації; копії схем
сокоочисного обладнання; копії схем
обладнання дефекосатурації; копія
експлікації ваги металу для
реконструкції апаратів і збірників,
ваги трубопроводів; копії схем
випарного апарату; копії схем
підігрівника (т. 13 а.с. 85-129, 172-183).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ПП «Салфіт» товари у власній
господарській діяльності.

8) Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Дон-прес» суд зазначає наступне.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ
«Дон-прес» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір №
24-05/2012 від 05.07.2012 року, відповідно до
умов якого виконавець зобов'язується
виготовити ярлики на мішки з
ламінованого поліпропілену в
кількості 445000 шт. з наскрізною
нумерацією, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити ці роботи (т. 2 а.с.
108).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Дон-прес» у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар -
«ярлики з нумерацією», що
підтверджується видатковими
накладними: від 13.09.2012 р. № ДП-0000162 - на
суму 12726,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 2121,00 грн.; від 28.11.2012 р. № ДП-000273 -
на суму 1512,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 252,00 грн.; від 05.11.2012 р. №
ДП-0000234 - на суму 7875,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 1312,50 грн. та податковими
накладними: від 13.09.2012 р. № 20 - на суму
12726,00, грн., у тому числі ПДВ у розмірі
2121,00 грн.; від 28.09.2012 р. № 35 - на суму 819,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 136,50 грн.;
від 05.11.2012 р. № 8 - на суму 7875,00 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 1312,50 грн.; від 28.11.2012
р. № 62 - на суму 1512,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 252,00 грн.,
рахунками-фактурами: № ДП-00103 від 14.06.2012
р., ДП-00262 від 02.11.2012 р., ДП-00307 від 27.11.2012 р.
(т. 2 а.с. 109-115, т. 5 а.с. 23-25).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
«Дон-прес», про що свідчить долучена до
матеріалів справи банківська виписка з
рахунку позивача (т. 5 а.с. 15).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до Довідки з ЄДРПОУ основними видами
діяльності за КВЕД ТОВ «Дон-прес» є,
зокрема: 22.22.0 - поліграфічна діяльність,
не віднесена до інших угрупувань, 57.70.0 -
інші види оптової торгівлі (т. 5 а.с. 20-21).

З пояснень представника позивача та
матеріалів справи судом встановлено,
що необхідність придбання позивачем
вищезазначеного товару у ТОВ
«Дон-прес» обумовлена тим, що позивач є
підприємством, яке здійснює переробку
цукрових буряків, в результаті якої
виробляється цукор-пісок. У сфері
виробництва цукру-піску діє
національний стандарт України ДСТУ
4623:2006 «Цукор білий». Відповідно до
розділу 6 ДСТУ 4623:2006 споживчу тару
маркують згідно з ДСТУ 4518. Згідно з абз.
2 п. 6.2 ДСТУ 4623:2006 «транспортну тару
(тканинні або поліпропіленові мішки)
маркують прикріпленням до них ярлику з
відходів білої або світлих тонів
тканини або синтетичного нетканого
матеріалу на основі лавсану, або з
відходів перфокарткового паперу
згідно з ГОСТ 7362, армованих на обрізках
бавовняних та трикотажних тканин або з
паперу масою 1 м2 не менше 80 г,
ламінованого поліетиленовою чи
поліпропіленовою плівкою товщиною не
менше 0,04 мм. Ярлик накладають на
горловину мішка і прошивають одночасно
з зашивкою мішка». На підтвердження
вказаних обставин представником
позивача також надані суду: копія
довідки щодо маркування транспортної
тари, копія ярлика, а також копія листа
Міністерства економічного розвитку та
торгівлі України щодо маркування
транспортної тари (т. 8 а.с. 6-9).

Крім того, на підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ТОВ
«Дон-прес» представником позивача
надані та долучені судом до матеріалів
справи: копії накладних-вимог на
відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріалів - «мішки п/п», «ярлики»: № 80
від 30.11.2012 р., № 77 від 04.10.2012 р., № 81
від 01.12.2012 р. (т. 5 а.с. 12-14).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ТОВ «Дон-прес» товари у
власній господарській діяльності.

9) Щодо взаємовідносин позивача з ФОП
ОСОБА_9 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_9
(постачальник) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець) був
укладений усний договір поставки
товару. На підставі рахунку-фактури №
СФ-0000459 від 09.07.2012 року ФОП ОСОБА_9
зобов'язувався передати у власність
покупця товар - «АВМ 20 2000А стац.
Авт.вимикач».

На виконання умов вказаного договору
ФОП ОСОБА_9 у перевіряємому періоді
передав у власність позивача товар -
«АВМ 20 2000А стац. Авт.вимикач» на
загальну суму 9900,00 грн., у тому числі ПДВ
у розмірі 1650,00 грн., що підтверджується
рахунком-фактурою № СФ-0000459 від 09.07.2012 р.
на загальну суму 9900,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 1650,00 грн., видатковою
накладною від 23.08.2012 р. № РН-170802 - на суму
9900,00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 1650,00
грн. та податковою накладною від 17.08.2012
р. № 27 - на суму 9900,00 грн., у тому числі
ПДВ у розмірі 1650,00 грн. (т. 2 а.с. 116-117, т. 5
а.с. 28).

Відповідно до пояснень представника
позивача та матеріалів справи
транспортування придбаного товару
здійснювалось за рахунок ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
про що свідчать долучені до матеріалів
справи копії: товарно-транспортної
накладної від 23.08.2012 р., подорожнього
листа вантажного автомобіля від 23.08.2012
р., відповідно до яких
автопідприємством зазначено - ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська",
автомобіль - КАМАЗ 53212 НОМЕР_1, водій
ОСОБА_10 (т. 4 а.с. 239-240).

Вартість придбаного товару за
вищезазначеним договором була
сплачена позивачем в повному обсязі
шляхом безготівкових розрахунків, а
саме шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок ФОП
ОСОБА_9, про що свідчить долучена до
матеріалів справи банківська виписка з
рахунку позивача (т. 5 а.с. 29).

Доказів фізичної відсутності товару у
спірних правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару не за
призначенням, несумісності товару з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав.

На підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ФОП
ОСОБА_9 представником позивача надані
та долучені судом до матеріалів справи
акт приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів, а саме:
«АВМ 20 2000А стац. вт.вимикач» № 78 від
30.08.2012 р., (т. 5 а.с. 26-27).

Таким чином, судом з матеріалів справи
та пояснень представника позивача
встановлено, що позивач, використав
придбані у ФОП ОСОБА_9 товари у власній
господарській діяльності.

Крім того, суд зазначає, що
представником позивача на
підтвердження факту оприбуткування
одержаних за вищевказаними договорами
товарів в бухгалтерському обліку ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
представником позивача надано суду
копію оборотно-сальдової відомості по
рахункам 201 (сировина і матеріали), 207
(запасні частини) за 2012 р. (т. 7 а.с. 189-250),
факт перебування у трудових відносинах
з позивачем осіб, які отримували товар
у спірних правовідносинах,
підтверджено долученими до матеріалів
справи копіями особових карток
працівників ОСОБА_13, ОСОБА_14 (т. 8 а.с. 4-5),
про наявність у штатному розписі ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
робочих спеціальностей (тобто
працівників, які здійснювали ремонт з
використанням придбаних за
вищевказаними договорами матеріалів)
представником позивача надані копія
«Розстановки робітників по цехам та
участкам (підрозділам) на ремонтний
період 2012 р., копія «Розстановки
робітників цеху механізації на 2012 р.»
(т. 8 а.с. 58-64, 65-66).

Також, на підтвердження реальності
досліджених господарських операцій
представником позивача надані суду
копії свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів, власником яких є
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська": на КАМАЗ 53212 НОМЕР_1, на КАМАЗ
5320 НОМЕР_3, ВАЗ 21043 НОМЕР_4 - відповідно до
пояснень представника позивача та
матеріалів справи вказаними
автомобілями здійснювалось поставка
товарів за вищевказаними договорами,
факт перебування у трудових відносинах
з позивачем водіїв ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_12 підтверджено копіями наказів
на прийняття на роботу (т. 8 а.с. 51, 56, 57, 168,
179). Крім того, представником позивача
на підтвердження права власності на
машини, трактори та самохідні
механізми, а також виробниче
обладнання надані до суду: копія
договору № 3-03 15/03/11т від 15.03.2011 р.,
укладеного між ВАТ «Савинський
цукровий завод» (продавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(покупець), відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати, а
покупець прийняти та оплатити вартість
машин, тракторів та самохідних
механізмів (далі - товар), які були в
експлуатації, перелік яких наведено в
Додатку № 1 до вказаного договору (т. 13
а.с. 238-239, 240-241), на виконання умов
вказаного договору товар був переданий
позивача, про що свідчить долучений до
матеріалів справи акт
приймання-передачі транспортних
засобів від 31.03.2011 року (т. 13 а.с. 242-243);
копія договору купівлі-продажу № ПР-20
від 01.03.2011 р., укладеного між
підприємством «Бенефіт» Харківської
обласної ради Всеукраїнської
організації інвалідів «Союз
організацій інвалідів України»
(продавець) та ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська" (покупець),
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати, а покупець
прийняти та оплатити вартість
обладнання, яке було в експлуатації,
перелік якого наведено в додатку № 1 до
вказаного договору (т. 13 а.с. 244-245, 246-250, т.
14 а.с. 1-4), на виконання умов вказаного
договору товар був переданий позивачу,
про що свідчить долучений до
матеріалів справи акт
приймання-передачі майна від 17.03.2011
року (т. 14 а.с. 5-13).

Таким чином, судом встановлено, що
доказів фізичної відсутності
товару/невиконання робіт у спірних
правовідносинах, використання
позивачем придбаного товару та
отриманих робіт не за призначенням,
несумісності товару та робіт з
напрямом господарської діяльності
відповідач в ході розгляду справи до
суду не надав. Так, судом встановлено,
що відповідно до Довідки з ЄДРПОУ
основними видами діяльності за КВЕД
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська" є: 10.81 - виробництво цукру, 23.52
- виробництва вапна та гіпсових
сумішей, 35.11 - виробництво
електроенергії, 46.36 - оптова торгівля
цукром, шоколадом і кондитерськими
виробами, 46.75 - оптова торгівля
хімічними продуктами, 49.41 - вантажний
автомобільний транспорт (т. 2 а.с. 138).
Судом встановлено, що ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська" та
його контрагентами ПП «Форум-С», ПТВП
«Континент-SR», ТОВ
«Металторгпоставка», ПП «Авто-Регіон»,
ФОП ОСОБА_8, ПП «ШАФ», ФОП ОСОБА_9, ТОВ
«Дон-прес», ПП «Салфіт» зазначені вище
договори були виконані у повному
обсязі, як результат їх реального
виконання, отриманий товар та роботи
були використані позивачем відповідно
до основного виду діяльності.

Факт реєстрації контрагентів позивача:
ПП «Форум-С», ПТВП «Континент-SR», ТОВ
«Металторгпоставка», ПП «Авто-Регіон»,
ПП «ШАФ», ТОВ «Дон-прес», ПП «Салфіт» як
юридичних осіб, та ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9 як фізичних осіб-підприємців, а
також той факт, що вони на момент
складання на адресу позивача
зазначених вище податкових накладних
були зареєстровані органами державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку в якості
платників податку на додану вартість,
представником відповідача не
заперечується, та матеріалами справи
не спростовується.

Матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
контрагентами при укладанні і
виконанні зазначених вище договорів
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад. Таких доказів суду відповідачем
не надано, а судом при виконанні вимог
ст.11 КАС України не встановлено.

За таких умов, суд приходить до
висновку, що вищевказані договори був
виконані у повному обсязі, як результат
їх реального виконання, отриманий
товар та виконані роботи були
використані позивачем у власній
господарській діяльності.

Також суд зазначає, що згідно ст. 1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Відповідно до ч.1, 2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, що повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року
№88, який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 року за
№168/704, визначено, що первинні документи
- це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Пунктом 2.4 вказаного
положення встановлено, що первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд зазначає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оглянуті документи не мають
дефектів форми або змісту, які в силу
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", ст.44 Податкового кодексу
України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій, в
тому числі, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі у
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, податковий кредит
визначається виходячи з договірної
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, та складається з
сум податків нарахованих (сплачених)
платником податку протягом звітного
періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), які не
підтверджені податковими накладними
або оформлені із порушенням вимог або
не підтверджені митними деклараціями.

Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Пункт 201.8 ст.201 Податкового кодексу
України, передбачає, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим в
якості платників податку у порядку,
передбаченому ст.183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у
день виникнення податкових
зобов'язань продавця. Оригінал
податкової накладної видається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів/послуг.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідачем по справі не надано
доказів фактичного нездійснення
господарських операцій, суми за якими
позивачем включені до складу
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість. Наявні в
матеріалах судової справи та
досліджені в ході судового розгляду
первинні документи за змістом
відповідають вимогам законодавства, що
пред'являються до первинних
документів, доказів недостовірності
даних в цих документах відповідачем не
надано, що підтверджує правомірність
формування позивачем податкового
кредиту за операціями з ПП «Форум-С»,
ПТВП «Континент-SR», ТОВ
«Металторгпоставка», ПП «Авто-Регіон»,
ФОП ОСОБА_8, ПП «ШАФ», ФОП ОСОБА_9, ТОВ
«Дон-прес», ПП «Салфіт».

Зазначене свідчить про реальність
проведених господарських операцій та
їх безпосередній зв'язок з
господарською діяльністю позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку
про недоведеність відповідачем факту
вчинення позивачем податкового
правопорушення.

Суд зазначає, що висновки відповідача
про формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ без дотримання вимог
Податкового кодексу України
ґрунтуються лише на висновках актів
перевірок контрагентів позивача ПП
«Форум С», ПТВП «Континент-SR», ТОВ
«Металторгпоставка», ПП «Авто-Регіон»,
ФОП ОСОБА_8, ПП «Шаф», ФОП ОСОБА_9, ТОВ
«Дон-прес», ПП «Салфіт» (стор. акту
спірної перевірки - 32-34), за висновками
яких встановлено неможливість
зазначених контрагентів позивача
реально здійснювати господарську
діяльність за перевіряємий період (т. 12
а.с. 189-227, 228-237, 238-250, т. 13 а.с. 1-3, 4-22, 23-33, 34-48,
49-75), то суд зазначає, що в силу закону
отримання податковим органом акту
перевірки чи довідки зустрічної
звірки, в яких викладені висновки про
вчинення контрагентом платника
податків нікчемного правочину або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, акт
перевірки контрагента не має
преюдиціального значення та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджує обставини
фактичної дійсності.

Відповідачем по справі не надано
доказів фактичного нездійснення
господарських операцій, суми за якими
позивачем включені до складу
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість. Наявні в
матеріалах судової справи та
досліджені в ході судового розгляду
первинні документи за змістом
відповідають вимогам законодавства, що
пред'являються до первинних
документів, доказів недостовірності
даних в цих документах відповідачем не
надано.

Таким чином, суд приходить до висновку
про недоведеність відповідачем факту
вчинення позивачем податкового
правопорушення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд зазначає, що належними та
допустимими в розумінні ст.124
Конституції України, ст.70 КАС України
доказами факту вчинення платником
податків нікчемного правочину або
факту відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду
жодних доказів порушення кримінальної
справи відносно посадових (службових)
осіб позивача або за викладеними у акті
фактами діяльності платника податків,
наявності обвинувального вироку суду,
рішення суду про стягнення одержаного
за нікчемним правочином, наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права, а таким чином за змістом
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка (слід розуміти -відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
підлягають застосуванню судами як
джерела права.

У рішеннях Європейського суду з прав
людини у справах Інтерсплав проти
України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес»
АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03)
і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії
(2010 рік, заява № 6689/03) визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Верховний Суд України (далі - ВСУ) у
справах про визначення податкових
зобов'язань з ПДВ та податку на
прибуток внаслідок недотримання вимог
податкового законодавства іншими
платниками податків - постачальниками
платника податку за ланцюгом поставок
додержується позиції щодо відсутності
законних підстав ставити право на
податковий кредит і формування витрат,
які враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, у залежність від виконання
вимог податкового законодавства іншим
платником податку, який є контрагентом
за правочином.

Зазначена позиція ВСУ відображена у
постанові від 31.01.2011 р. №14/11 у справі за
позовом ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення та ґрунтується на
судовій практиці Європейського суду з
прав людини, а саме: на підставі рішення
у справі «Булвес» АД проти Болгарії
(заява №3991/03) від 22.01.2009 року.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010 N 984,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12 січня 2011 р. за N 34/18772, акт
перевірки - це службовий документ, який
підтверджує факт проведення перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм
систематизованого викладу доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи податкової
служби.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 вказаного
Порядку акт документальної перевірки
повинен містити систематизований
виклад виявлених під час перевірки
фактів порушень норм податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби. За результатами
документальної перевірки в акті
викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Висновок акту документальної
перевірки складається з опису
виявлених перевіркою порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, з посиланням на
підпункти, пункти, статті законодавчих
актів або загальний висновок щодо
відсутності таких порушень, про що
зазначено у п.6 Порядку.

Однак, в порушення вищевикладеного, в
описовій частині акта перевірки №
28/22/20-01-22-47 від 24.01.2014 року не міститься
чіткого та об'єктивного опису
порушення позивачем податкового
законодавства, на підставі якого було
донараховано податок на додану
вартість у розмірі 197712,00 грн.

Як встановлено судом та відображено в
актах перевірки, що позивач та його
контрагенти на момент здійснення
господарських операцій перебували
зареєстрованими у встановленому
порядку як юридичні особи. Разом з тим,
податковий орган протиправно не взяв
до уваги наявність належним чином
оформлених первинних та податкових
документів, на підтвердження належного
укладення та виконання договорів.

З огляду на наведене вище, оцінивши
наявні в справі докази, суд приходить
до висновку, що позивачем та
вищезазначеними контрагентами за
укладеними між ними договорами
погоджені всі істотні умови і
досягнута домовленість щодо виконання.
Виконання договорів підтверджується
наявними в матеріалах справи
первинними документами, тобто договори
між позивачем і вказаними
контрагентами мали реальний характер,
що свідчить про те, що ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
правомірно було віднесено до складу
податкового кредиту з ПДВ суму податку
на додану вартість, яка підтверджена
податковими накладними, складеними
контрагентами, у зв'язку з придбанням
позивачем товарів та отримання послуг,
які в свою чергу були використані
останнім у власній господарській
діяльності. Судом встановлено, що під
час розгляду відповідачем за правилами
ч. 2 ст. 71 КАС України не спростовано
достовірності відомостей первинних та
розрахункових документів, поданих
платником податків на підтвердження
факту реальності здійснення
господарських операцій за спірними
правочинами.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено порушення позивачем вимог
податкового законодавства, на підставі
якого позивачу визначено податкове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 197712,00 грн.

Щодо встановленого в ході перевірки
завищення позивачем податкового
кредиту у розмірі 53573,00 грн. суд
зазначає наступне.

В акті перевірки № 28/22/20-01-22-47 від 24.01.2014
р. зазначено, що перевіркою встановлено
неправильно оформлені податкові
накладні, в яких в порушення вимог п.
185.1 ст. 185, п. 201.10. ст. 201 Податкового
кодексу України помилково визначений
об'єкт оподаткування «відшкодування
витрат», що призвело до завищення
податкового кредиту у розмірі 53 573,00
грн., з яких

53 509,95 грн. - сформовано на підставі
податкової накладної № 4 від 30.01.2012 р.,
виданої фермерським господарством
ОСОБА_14 в межах виконання договору №
П-4/12 (на переробку цукрових буряків
врожаю 2012 р.) від 09.10.2012 р.;

19,00 грн. - сформовано на підставі
податкової накладної № 415 від 31.05.2012 р.,
виданої товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «ім.
Довженка» в межах виконання договору №
22/0711/5 про надання послуг від 01.06.2011р.;

43,96 грн. - сформовано на підставі
податкової накладної № 536 від 01.07.2012 р.,
виданої товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «ім.
Довженка» в межах виконання договору №
22/0711/5 про надання послуг від 01.06.2011р.

Щодо податкового кредиту у розмірі 53
509,95 грн., сформованого за договором №
П-4/12 (на переробку цукрових буряків
врожаю 2012 р.) від 09.10.2012 р. суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що між фермерським
господарством ОСОБА_14 (замовник) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(виконавець) був укладений договір №
П-4/12 (на переробку цукрових буряків
врожаю 2012 р.) від 09.10.2012 р., відповідно до
умов якого виконавець зобов'язується
здійснити переробку цукрових буряків
врожаю 2012 року, які належать замовнику,
з метою отримання цукру-піску, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити ці роботи (т. 2 а.с. 125-127).

Відповідно до пп. 2.1.5 вказаного
договору для переробки цукрових
буряків на давальницьких умовах
транспортні витрати на їх доставку
розподіляються між виконавцем і
замовником по фактичному
співвідношенню: 40 % витрат компенсує
виконавець - ТОВ "Агропромислова
компанія Савинська", 60 % витрат
компенсує ФГ ОСОБА_14.

Підпунктом 2.1.6 вказаного договору
передбачено, що свою частину цукрового
буряка виконавець перевозить за свій
рахунок. У разі доставки на бурякопункт
замовником частини буряка, що належить
ТОВ "Агропромислова компанія
Савинська", позивач зобов'язаний
відшкодувати ФГ ОСОБА_14 транспортні
витрати.

На виконання умов зазначеного договору
між позивачем та фермерським
господарством ОСОБА_14 був підписаний,
зокрема, акт виконаних робіт № УТП-1 від
30.11.2012 р. - на суму 321059,72 грн., у тому
числі ПДВ у розмірі 53509,95 грн. за надані
послуги з перевезення цукрових буряків
(т. 2 а.с. 128) та ФГ ОСОБА_14 було виписано
позивачу, зокрема, податкову накладну
№ 4 від 30.11.2012 р. - на суму 321059,72 грн., у
тому числі ПДВ у розмірі 53509,95 грн. (т. 2
а.с. 129), в якій в графі 3 «номенклатура
товарів/послуг продавця» зазначено -
відшкодування транспортних витрат по
доставці цукрового буряка.

Відповідно до пояснень представника
позивача процес виконання
вищезазначених договорів складався з
наступних етапів: надходження на
адресу позивача цукрового буряку, що
підтверджується, зокрема, видатковими
накладними (т. 12 а.с. 82-83) та
товарно-транспортними накладними,
копії яких долучені до матеріалів
справи (т. 8 а.с. 72-250, т. 9 а.с. 1-250, т. 10 а.с.
1-250, т .11 а.с. 1-250, т. 12 а.с. 1-81); переробка
цукрового буряку і виробництво
цукру-піску відповідно до
Технологічного регламенту виробництва
цукру білого кристалічного з цукрових
буряків, затвердженого наказом № 230 від
25.09.2012 р. (т. 12 а.с. 84-91, 92-95); приймання
позивачем послуг з транспортування
цукрових буряків на підставі
відповідних актів, копії яких долучені
до матеріалів справи; приймання послуг
з переробки цукрових буряків
замовником (т. 12 а.с. 98-111); оплата
позивачем послуг з перевезення
цукрових буряків.

Крім того, представником позивача на
підтвердження виконання умов вказаних
договорів надані копії довідок про
кількість переробленої сировини та
отриманої з неї продукції, підписані
позивачем та ФГ ОСОБА_14, копія договору
№ 0102/2013 відповідального збереження від
01.02.2013 р., копія акту приймання-передачі
цукру-піску на зберігання (т. 12 а.с. 125-131).

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається на кожне повне або часткове
постачання товарів/послуг, а також на
суму коштів, що надійшли на поточний
рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на податковий кредит, згідно з п.
198.2 ст. 198 Податкового кодексу України,
виникає за першою подією - або за датою
списання коштів на оплату
товарів/послуг, або за датою отримання
платником податків таких
товарів/послуг.

У даному випадку податкова накладна
видавалася і податковий кредит
формувався за першою подією - фактом
надання послуг. Акт № УТП-1 виконаних
робіт на підтвердження надання послуг
підписано сторонами 30.11.2012 р., у той же
день контрагентом позивачу видано
податкову накладну.

Оплата послуг здійснювалась у 2013 р., про
що свідчать долучені судом до
матеріалів справи копії банківських
виписок (т. 12 а.с. 114-118) після виставлення
контрагентом рахунку-фактури № 03 від
29.01.2013 р. (т. 12 а.с. 113).

Як встановлено судом, послуги з
автоперевезення оплачені позивачем
частково, у розмірі 225000,00 грн. На оплату
решти боргу у розмірі 96059,73 грн.
позивачу надано відстрочення (копія
листа від 29.03.2013 року №108 про надання
відстрочення оплати послуг - т. 12 а.с. 132).

Суд зазначає, що Податковий кодекс
України не ставить право платника на
податковий кредит в залежність від
факту оплати товарів/послуг.
Відповідно до ч. 1 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Оскільки єдиною підставою для
невключення суми ПДВ, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, є відсутність
податкової накладної, позивач
правомірно включив до складу
податкового кредиту ПДВ, сплачений
(нарахований), у зв'язку з придбанням
послуг з перевезення цукрових буряків.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що за своїм змістом «відшкодування
витрат», вказане у податковій
накладній № 4 від 30.01.2012 р., є платою за
послуги з транспортування цукрового
буряку в межах договору № П-4/12 (на
переробку цукрових буряків врожаю 2012
р.) від 09.10.2012 р.

Щодо податкового кредиту у розмірі 62,96
гри., сформованого за договором № 22/0711/5
про надання послуг від 01.06.2011 р. суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що між товариством з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«ім. Довженка» (виконавець) та ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
(замовник) був укладений договір №
22/0711/5 про надання послуг від 01.06.2011 р.,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язується за письмовим завданням
замовника надати послуги, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
послуги (т. 2 а.с. 118-120). Відповідно до п. 1.2
вказаного договору детальна
інформація щодо послуг, які надаються
за цим договором, строк їх надання
міститься у актах приймання-передачі
виконаних робіт.

На виконання умов зазначеного договору
між позивачем та ТОВ «Агрофірма «ім.
Довженка» були підписані, зокрема, акти
виконаних робіт № ДОЦ-000727 від 31.05.2012 р. -
на суму 114,00 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 19,00 грн. та № ДОЦ-001006 від 01.07.2012
р. - на суму 263,78 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 43,96 грн. за надані послуги з
перевезення (т. 2 а.с. 121, 122) та ТОВ
«Агрофірма «ім. Довженка» було
виписано позивачу, зокрема, податкові
накладні: № 415 від 31.05.2012 р. - на суму 114,00
грн., у тому числі ПДВ у розмірі 19,00 грн.
та № 536 від 01.07.2012 р. - на суму 263,78 грн., у
тому числі ПДВ у розмірі 43,96 грн. (т. 2 а.с.
123, 124), в яких в графі 3 «номенклатура
товарів/послуг продавця» зазначено -
відшкодування витрат по
автопослугам/відшкодування витрат
відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, в
межах вказаного договору № 22/0711/5 про
надання послуг від 01.06.2011 р. позивачу
було надано послуги з перевезення.
Отже, «відшкодування витрат» фактично
є платою за послуги з транспортування.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до пп. «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України
операції з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, є об'єктом
оподаткування ПДВ.

Згідно з абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України
при здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податків -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» одним з основних
принципів бухгалтерського обліку та
фінансової звітності є превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Враховуючи наведені положення ПК
України, суд приходить до висновку, що
досліджені спірні податкові накладні
№ 4 від 30.01.2012 р., № 415 від 31.05.2012 р. та № 536
від 01.07.2012 р. були видані обґрунтовано, а
зазначення в графі 3 податкових
накладних найменування послуг як
«відшкодування витрат» не змінює
сутності господарської операції, у
зв'язку зі здійсненням якої кожну
податкову накладну було видано.
Доказів зворотнього представником
відповідача суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем за правилами ч. 2 ст.
71 КАС України не доведено порушення
позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 201.10. ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту у розмірі 53573,00 грн.

Судом не приймається посилання
відповідача у запереченнях на
адміністративний позов на ненадання
позивачем копій первинних документів
під час проведення перевірки на запити
контролюючого органу від 15.01.2014р., від
16.01.2014р., від 17.01.2014 р., оскільки
зазначена обставина не спростовує
встановлених судовим розглядом
висновків. Крім того, суд зазначає, що
відповідно до пояснень представника
позивача при проведенні перевірки ТОВ
"Агропромислова компанія Савинська"
було надано відповідачу оригінали
первинних документів за перевіряємий
період, що не заперечується ні в акті
спірної перевірки, ні у поданих
представником відповідача
запереченнях на адміністративний
позов, тоді як актом перевірки
зафіксовано лише факт невиконання
позивачем вимог відповідача щодо
надання завірених копій наданих
оригіналів документів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що прийняте Державною
податковою інспекцією у
Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області податкове
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року підлягає скасуванню, як таке, що
прийняте з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним податкового
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року, суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є однорідними. Суд звертає
увагу на те, що фактично скасування
податкового повідомлення-рішення
передбачає, тим самим, визнання його
протиправним. Отже у задоволенні
позовної вимоги про визнання
протиправним податкового
повідомлення-рішення № від 14.02.2014
року, слід відмовити, оскільки дана
позовна вимога є похідною та саме
вимога про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень є належним
способом захисту порушених прав
позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Савинська" до Державної
податкової інспекції у Балаклійському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Балаклійському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 14.02.2014 р.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі УДКСУ у Червонозаводському
районі міста Харкова Харківської
області (код 37999628, м. Харків, вул.
Плеханівська, 29, 61001) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Савинська" (юридична адреса:
вул. Савинське шосе, 1, смт. Савинці,
Балаклійський район, Харківська обл.,
64270, код: 37010685) витрати по сплаті
судового збору в сумі 450 грн. 00 коп.
(чотириста п'ятдесят грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 14
травня 2014 року.

Суддя
К.О. Севастьяненко