Справа № 2а-4735/10/0770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Справа №
9104/7890/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2011
року по справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1
звернувся в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в якому просив
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 06.07.2010 року № /0 (
/1 ; /2 ; /3) від 06.07.2010 року
№ /0 ( /1; /2; /3) та від
16.11.2010 року № /02 (№ /03).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2011
року позов задоволено повністю,
скасовано податкові повідомлення -
рішення Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції щодо
донарахування суми податку на додану
вартість в розмірі 31 801,06 коп. та щодо
зменшення бюджетного відшкодування на
суму 15 907 грн. відносно фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1: від 06.07.2010 року №
/0, № /1; /2; /3 та
001301742/0/2; від 06.07.2010 року №№ /0, №
/1; /2; /3 та 00137; від 16.11.2010
року №001246142/0/2; /2;/2; від 07.09.2010
року № /1; /1; від 16.12.2010 року
№/3.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Мукачівська об'єднана
державна податкова інспекція
оскаржила його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
перевіркою встановлено, результати
якої викладені в акті № 1038/17-03/НОМЕР_1
від 18.06.2010 року, завищення СПД - фізичною
особою ОСОБА_1 на 15907 грн. суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за березень 2010 року та
донараховано 21805 грн. ПДВ, на підставі
того, що позивач включив до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість за лютий 2010 року 38 884
грн. ПДВ сплаченого при ввезенні на
митну територію України напівпричепу
згідно вантажно-митної декларації від
18.02.2010 року. Тому апелянт вважає,
оскільки реєстрація даного
транспортного засобу здійснена на
фізичну особу - ОСОБА_1 , то СПД -ОСОБА_1
завищив податковий кредит з ПДВ за
лютий 2010 року на суму 38 884 грн., завищив
від'ємне значення різниці між сумою
податкового кредиту з ПДВ поточного
звітного періоду за лютий 2010 року на 13918
грн.

Окрім цього апелянт зазначає, що судом
першої інстанції в ході судового
засідання не надано належної оцінки
доказу, а саме листу Мукачівської ВРЕВ
ВДАІ від 02.02.2011 року вих. № 214,
відповідно до якого 03.08.2010 року, 14.09.2010
року, 02.10.2010 року за ОСОБА_1 як за
фізичною особою-підприємцем було
зареєстровано транспортні засоби.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 8-1 цього Закону,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або витопленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподаткованих операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду

Згідно пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду.

Згідно пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами» у разі
коли контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті
«б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
десяти відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.06.2010 року Мукачівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
складено Акт про результати виїзної
позапланової перевірки фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за лютий - березень 2010 року.

ОСОБА_1 зареєстрований 12.03.1997 року як
фізична особа-підприємець рішенням
Мукачівського міськвиконкому, і взятий
на облік платника податків
Мукачівською ОДШ, здійснює
підприємницьку діяльність з надання
послуг з внутрішніх та міжнародних
перевезень вантажів автомобільним
транспортом на підставі ліцензії
НОМЕР_2 виданої 16.08.2006 року терміном до
16.08.11 року.

В Акті перевірки зазначено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 включено до
податкового кредиту в лютому 2010 року
придбані товарно-матеріальні цінності
від Stengel Nutzfahrzeuge international k, тобто
придбаний транспортний засіб згідно
вантажно-митної декларації №
300070001/2010/000814. Вартість товару становить
194 418 грн., сума ПДВ -38 884 грн. Перевіркою
встановлено, що СГД ОСОБА_1 проведено
реєстрацію транспортного засобу як на
фізичну особу, а не на СПД , на підставі
чого перевіркою знято з податкового
кредиту суму ПДВ 38 884 грн., у зв'язку з
чим в акті зроблено висновок про зняття
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за березень 2010 року
в сумі 15 907 грн., і донараховано суму ПДВ
до сплати за лютий в сумі 12 746 грн., за
березень 2010 року в сумі 9059 грн., і
нараховані штрафні санкції в розмірі
9996,6 грн., на підставі чого 06 липня 2010
року винесені податкові
повідомлення-рішення на вищевказані
суми.

Відповідно до контракту № 2010/01 від 11
січня 2010 року фірма Stengel Nutzfahrzeuge international
k, Німеччина продала приватному
підприємцю ОСОБА_1 транспортний засіб
вартістю 13 000 євро., а саме напівпричіп
тентований KOGEL SN 24, 2009 року випуску, на
виконання якого позивач сплатив
зазначену суму у відповідності до
платіжного доручення в іноземній
валюті № 1 від 12.01.2010 року.

18.02.2010 року на Ужгородській митниці
оформлена декларація форми МД-2 №
300070001/2010/000814 на вищевказаний
транспортний засіб, де зазначено
вартість товару в розмірі 194 418 грн., з
чого сплачено ПДВ на суму 38 883 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
№ 66 від 15.02.2010 року, № 73 від 18.02.2010 року,
№ 38 від 01.02.2010 року.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
правильно зазначив, що відповідно до
п.1.7. ст. 1 Закону України «Про податок на
додану вартість» (чинного на час
проведення перевірки), податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до п.7.4.1. Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3
Закону України «Про податок на додану
вартість» або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Пунктом 7.4.2. Закону України «Про
податок на додану вартість»
встановлено, якщо платник податку
придбаває (виготовляє) товари (послуги)
та основні фонди, які призначаються для
їх використання в операціях, які не є
об'єктом оподаткування згідно зі
статтею 3 цього Закону або звільняються
від оподаткування згідно зі статтею 5
та пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то
суми податку, сплачені у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включаються до складу податкового
кредиту такого платника.

У відповідності до ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух» державна реєстрація
та облік автомобілів, автобусів,
мотоциклів та мопедів усіх типів, марок
і моделей, самохідних машин, причепів
та напівпричепів до них, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів здійснюються підрозділами
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України. Порядок
здійснення відомчої реєстрації та
ведення обліку транспортних засобів
визначається Кабінетом Міністрів
України. Для ведення відомчого обліку
зареєстрованих транспортних засобів
відповідними органами, якими вони
зареєстровані, створюються
уніфіковані автоматизовані
електронно-облікові системи. Власники
транспортних засобів та особи, які
використовують їх на законних
підставах, зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) належні їм
транспортні засоби протягом десяти діб
після придбання, митного оформлення,
одержання транспортних засобів або
виникнення обставин, що потребують
внесення змін до реєстраційних
документів.

Крім того судом встановлено, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3 ОСОБА_1 провів державну
реєстрацію напівпричіпу бортового-Е
KOOGEL SN 24 в Мукачівському ВРЕР УДАІУМВС
України в Закарпатській області.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», зокрема пунктами
6-7 встановлено, що, транспортні засоби
реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.
Транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами. Власники транспортних засобів
та особи, що експлуатують такі засоби
на законних підставах, або їх
представники зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
транспортні засоби протягом десяти діб
після придбання (одержання) або митного
оформлення, або тимчасового ввезення
на територію України, або виникнення
обставин, що є підставою для внесення
змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи),
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби; копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; вантажна митна
декларація або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу,

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Пунктом 7.4.5. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) У разі коли
на момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

З огляду на це суд першої інстанції
підставно вважав, що позивач здійснив
реєстрацію транспортного засобу
напівпричіп тентований KOGEL SN 24, 2009 року
випуску у відповідності до положень
Закону України «Про дорожній рух» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», правомірно
включив суму сплаченого податку у
зв'язку з придбанням транспортного
засобу до податкового кредиту у
відповідності до п.1.7. ст. 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Тому суд прийшов до обґрунтованого
висновку що податкові повідомлення -
рішення винесені відповідачем є
безпідставними і підлягають
скасуванню, а відтак, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
допущені судом першої інстанції
помилки в резолютивній частині
рішення, щодо нумерації податкових
повідомлень-рішень, суд може виправити,
шляхом постановлення ухвали про
виправлення описки.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2011
року по справі № 2а-4735/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 30.04.2014
року