Справа № 260/1244/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олещенко Л.Б.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
справа №260/1244/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька на
постанову Ленінського районного суду
м. Донецька від 07 квітня 2014 року у
справі № 260/1244/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька (далі -
Управління) про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, у якому
вказує, що з 05.07.2011 року їй призначено
відповідачем пенсію за віком. Вважає,
що Управління неправомірно визначило
розмір її пенсії, оскільки пенсія їй
була нарахована та виплачувалась без
включення в розрахунок пенсії
виплачених сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, сум на вирішення
соціально-побутових проблем,
індексації заробітної плати, про що
вона дізналась у серпні 2013 року, після
чого звернулась до відповідача із
заявою про перерахунок її пенсії з
посиланням на статті 33, 37 Закону
України від 19.12.1993 № 3723-ХІІ «Про
державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).
Просила визнати дії відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, відповідно
до довідки про складові заробітної
плати протиправними; скасувати рішення
від 07.02.2014 року №826 та зобов'язати
відповідача здійснити їй перерахунок
призначеної пенсії, з моменту її
призначення, тобто з 05.07.2011 року із
розрахунку 81 відсотка сум заробітної
плати державного службовця, з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби.

Постановою Ленінського районного суду
м. Донецька від 07 квітня 2014 року у цій
справі позов було задоволено частково,
а саме:

визнано протиправними дії Управління
щодо не включення додаткових видів
оплати праці під час обчислення
розміру пенсії ОСОБА_2Б та відмови їй у
проведенні перерахунку пенсії з
урахуванням повної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових потреб та
індексації заробітної плати, з яких
справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

скасовано рішення Управління від 07.02.2014
року № 826 про відмову у здійсненні
позивачці перерахунку пенсії;

зобов'язано відповідача здійснити
ОСОБА_2 перерахунок пенсії, як
державному службовцю з 01.02.2014 року, із
розрахунку 81 відсотків від суми
заробітної плати державного службовця,
з урахуванням при розрахунку розміру
пенсії фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових потреб та
індексації заробітної плати, з яких
справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В іншій частині позовні вимоги
позивача залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням,
Управління подало апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову місцевого суду
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що відповідно до вимог
статті 33 Закону № 3723-ХІІ інші виплати
та компенсація за невикористану
відпустку не є складовими заробітної
плати державного службовця, тому
враховувати їх при розрахунку пенсії
державного службовця немає законних
підстав.

Крім того, відповідно до вимог статті 37
Закону № 3723-ХІІ, в редакції Закону
України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон - № 3668-VІ) розмір пенсії
розраховується, виходячи з 80 % від
заробітку.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом встановлено, що з 05 липня 2011 року
позивач вийшла на пенсію державного
службовця з посади головного
спеціаліста з кадрів зі стажування
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька, надавши
відповідачу довідку про складові
заробітної плати та надбавки та премії
за останні 24 календарні місяці, видану
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька (а.с.11,
14-16).

Як зазначає позивач в позові, пенсія їй
була нарахована та виплачувалась без
включення в розрахунок пенсії
виплачених сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, сум на вирішення
соціально-побутових проблем,
індексації заробітної плати, про що
вона дізналась в серпні 2013 року.

05 лютого 2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії та надала довідку Управління
від 05.02.2014 року № 2124/04 щодо виплат
матеріальної допомоги на оздоровлення,
та щомісячної індексації заробітної
плати.

Рішенням від 07 лютого 2014 року № 826,
відповідач відмовив позивачу в
перерахунку пенсії з посиланням на
статей 33, 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки на
його думку суми матеріальної допомоги,
індексації не входять до складу
заробітної плати державного службовця
(а.с.13).

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до рішення Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року (справа №
21-430а11) за змістом норм статті 66 Закону
України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», статті 41 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення державних службовців
визначено статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.
Редакція зазначеної статті
змінювалась.

Так, відповідно до частин другої та
п'ятої статті 37 Закону № 3723-ХІІ в
редакції, що діяла на час призначення
позивачу пенсії, право на отримання
пенсії державних службовців мали
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявністю страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, що мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначалася в розмірі 80%
від суми їх заробітної плати, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на 1% заробітку, але не більше 90%
заробітної плати.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
37 Закону № 3723-ХІІ (її текст викладено в
новій редакції), зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається державним
службовцям у разі реалізації ними
такого права: пенсія призначається в
розмірі 80 відсотків від суми їх
заробітної плати, з якої було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини п'ятої статті 37
Закону № 3723-ХІІ щодо призначення
державним службовцям пенсії у розмірі
не більше 90 відсотків від суми
заробітку втратили чинність у зв'язку з
внесенням змін до редакції цієї статті
Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок
перерахунку пенсій державним
службовцям регулює стаття 37-1 Закону №
3723-ХІІ, положення якої щодо перерахунку
пенсії у зв'язку із прийняттям Закону №
3668-VІ змін не зазнали.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що при перерахунку пенсії
державним службовцям має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті
37 Закону № 3723-ХІІ щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії державним
службовцям у разі реалізації ними
права на пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії державних службовців, є
положення статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ,
які змін у зв'язку із прийняттям Закону
№ 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція зі спірного
питання в подібних правовідносинах
висловлювалась Верховним Судом
України у постановах від 10 грудня 2013
року у справі № 21-348а13 та від 17 грудня 2013
року.

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, зміні або
скасуванню не підлягає, а апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ;

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Донецька від 07 квітня 2014 року у
справі № 260/1244/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов