Справа № 808/2541/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

08 травня 2014 року (14 год. 20 хв.) Справа №
808/2541/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання
Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу.

08.04.2014 до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - позивач) до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач), в якому позивач
просить стягнути з відповідача
податковий борг з орендної плати з
фізичних осіб в сумі 7372,91 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
станом на 07.04.2014 відповідач має
податковий борг з орендної плати з
фізичних осіб в сумі 7372,91 грн., який
виник в результаті несплати самостійно
задекларованих ним грошових
зобов'язань з орендної плати за землю.

Ухвалою від 10.04.2014, через
невідповідність вимогам ст. 106 КАС
України, позов був залишений без руху,
позивачу наданий строк для усунення
недоліків позову до 23.04.2014.

У визначений судом строк позивач
усунув недоліки позову.

Ухвалою судді від 24.04.2014 було відкрито
провадження в адміністративній справі,
судове засідання призначене на 08.05.2014.

У судове засідання, призначене на 08.05.2014
представники сторін, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
судового розгляду, не прибули.

08.05.2014 від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Згідно із ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Судова повістка про виклик до
суду на 08.05.2014 надсилались відповідачу
на адресу наявну в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, проте повернулась
до суду із позначкою пошти «за
закінченням терміну зберігання».

Відтак, відповідач є таким, що належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи та
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідача,
як фізичну особу-підприємця,
зареєстровано 12.02.2002 відділом
реєстрації та єдиного реєстру
Хортицької районної адміністрації
Запорізької міської ради.

За результатами проведення
господарської діяльності відповідачем
була подана позивачу податкова
декларація з плати за землю за 2013 рік
від 20.02.2013 №, відповідно до якої
відповідачем самостійно були
визначені податкові зобов'язання в
розмірі 7375,33 грн. (розмір щомісячної
плати складає 614,61 грн.).

Суд зазначає, що згідно даних облікової
картки станом на 28.02.2013 за відповідачем
рахується переплата з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 2,42 грн. З лютого
2013 року відповідач не сплачує орендну
плату.

Отже, згідно даних облікової картки та
довідки про заборгованість станом на
07.04.2014 за відповідачем рахується сума
грошового зобов'язання з орендної
плати з фізичних осіб в сумі 7375,33 грн. -
2,42 грн. = 7372,91 грн.

Вищезазначена сума грошових
зобов'язань відповідачем не сплачена.

16.10.2013 позивачем була сформована
податкова вимога №292-11, яка визначала
суму податкового боргу відповідача за
узгодженим грошовим зобов'язанням у
розмірі 4914,46 грн. Вказана податкова
вимога повернулись на адресу позивача
із позначкою пошти «за закінченням
терміну зберігання».

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд
виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - це обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно з п. 288.7 ст. 288 Податкового
кодексу України податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285-287 цього розділу.

У ст. 285 Податкового кодексу України
зазначено, що базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
органами державної податкової служби,
які видають платникові до 1 липня
поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Пунктом 287.1 ст. 287 Податкового кодексу
України передбачено, що власники землі
та землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Облік фізичних осіб - платників податку
і нарахування відповідних сум
проводяться щороку до 1 травня (п. 287.2 ст.
287 Податкового кодексу України ).

За правилами п. 287.3 ст. 287 Податкового
кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 ст. 49 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Згідно п.п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У зазначені строки нараховані
податкові зобов'язання не сплачено,
тому згідно п.п. 14.1.175 ст. 14
Податкового кодексу України, це є
податковим боргом; податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Підпунктом 59.4 ст. 59 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
вимога надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що у зв'язку з
несплатою податкових зобов'язань
позивачем надіслано на адресу
відповідача рекомендованим листом з
повідомленням про вручення поштового
відправлення податкову вимогу №292-11
від 16.10.2013 на суму 4914,46 грн. Вказана
податкова вимога повернулись на адресу
позивача із позначкою пошти «за
закінченням терміну зберігання».

Пунктом 60.1 статті 60 Податкового
кодексу України визначені обставини за
наявності яких податкова вимога
вважається відкликаною.

Оскільки відповідач не надав
заперечень проти вимог заявленого
позову, то у суду відсутні підстави
вважати податкову вимогу №292-11 від
16.10.2013 відкликаною Крім того, наданою
заявником обліковою карткою
відповідача підтверджується, що
податковий борг з моменту направлення
вказаної податкової вимоги збільшився,
але податковий борг повністю не
погашений. Відтак, податкова вимога
заявника №292-11 від 16.10.2013 є чинною.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Згідно пп. 14.1.137 п. 14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, орган стягнення -
державний орган, уповноважений
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах
повноважень, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України.

Відповідно до п. 41.5 ст. 41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Пунктами 95.1.-95.3 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Отже, на підставі вищезазначеного суд
приходить до висновку, що оскільки
узгоджені грошові зобов'язання
відповідачем не сплачено, суд вважає
позовні вимоги правомірними та
обґрунтованими.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
який зареєстрований: 69097, АДРЕСА_1) на р/р
0007, УК у м. Запоріжжі
(Орджонікідзевський район 13050500) код
отримувача 38025409, банк ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015 -
податковий борг з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 7372,91 грн. (сім
тисяч триста сімдесят дві гривні 91
коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль