Справа № 823/1053/14
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
справа № 823/1053/14

м. Черкаси

11год.15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Паламар П.Г.,

при секретарі Овсієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги-,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернулася до Черкаського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області (далі - відповідач),
в якому просить визнати протиправною
та скасувати вимогу Канівського
відділення Корсунь-Шевченківської
ОДПІ від 20.02.2014р. №Ф-42 У в сумі 2 412 грн.
70 коп.

Обгрунтовуючи вимоги позивач зазначає,
що він є фізичною особою-підприємцем,
який обрав спрощену систему
оподаткування, крім того, є пенсіонером
за віком, отримує відповідну пенсію, а
тому, у відповідності до ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не потребує
соціального страхування і може брати
участь у страхуванні лише в
добровільному порядку.

Позивач в судове засідання не прибув,
однак надіслав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не
прибув, натомість надіслав до суду
заперечення на адміністративний позов,
в якому зазначив про розгляд справи без
участі представника, проти задоволення
позову заперечує повністю.

Частиною 1 ст. 41 КАС України
передбачено, що у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 22.02.1995р. виконавчим
комітетом Канівської міської ради
Черкаської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1.

З 01.01.2012р. позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серії НОМЕР_3.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2
є громадянином, який постійно проживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (Категорія
4), окрім того, позивачем до суду надано
копію пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_4, перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком, термін дії - довічно.

20.02.2014р. Канівським відділенням
Корсунь-Шевченківської ОДПІ прийнято
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-42У, в якій від позивача вимагається
сплатити суму недоїмки по єдиному
внеску на загальну суму 2 412, 70 грн.

Спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI від
08.07.2010р. (надалі - Закон №2464).

Відповідно до ст.1 Закону №2464 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно п.4 ч.1 ст.4
Закону №2464 є, зокрема: фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

З огляду на викладені вище норми Закону
№2464, ФОП ОСОБА_1 є страхувальником, в
розумінні цього Закону, та
зареєстрована як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно з п.7 розділу І Закону України
"Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" №3609-VI від
07.07.2011р. (далі по тексту - Закон №3609-VI) ст.
4 Закону №2464 доповнено частиною 4,
згідно якої особи, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що дані зміни відповідно до
п.1 розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 3609-VI набули чинності
з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011р., тому
нарахування сум єдиного внеску особам,
визначеним в ч.4 ст.4 Закону №2464 після
серпня 2011 року - є неправомірним. Тобто,
дії суб'єкта владних повноважень по
прийняттю вимоги від 20.02.2014р. № Ф-42У є
протиправними, в зв'язку з чим остання
має бути скасована.

Стаття 1 Закону України від 09.07.2003р.
№1058-VI "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (надалі
- Закон №1058) передбачає чітке
визначення поняття "пенсіонер" - особа,
яка відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону №1058 визначено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Нормативним актом, який визначає
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення є Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. №796-XII (надалі -
Закон №796).

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796,
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" залежно від категорій
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, для
встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.14 Закону №796 для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема: особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років, - категорія 4.

Таким чином, спеціальним законом
встановлені умови надання пенсій за
віком особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Аналіз норм чинного законодавства дає
підстави зробити висновок, що
"пенсіонер за віком" - це та особа, яка
перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, незважаючи на те, що її вік
менший ніж вік визначений ч. 1 ст.26
Закону №1058, оскільки норми діючого
пенсійного законодавства при
наявності певних, визначених законом
умов, передбачають призначення пенсії
за віком із зменшенням пенсійного віку.

Суд наголошує, що позивачеві
призначена пенсія за віком відповідно
до ст.26 Закону №1058 із застосуванням
ст.55 Закону №796 (пенсійний вік для
позивача було зменшено, в зв'язку з тим,
що останній працював або проживав на
територіях радіоактивного
забруднення). На думку суду, ця
обставина підтверджує той факт, що
позивач вийшов на пенсію саме за віком,
хоч і на пільгових умовах, що і
зазначається в його пенсійному
посвідченні.

Відповідна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 05.06.2013р. у справі №К/800/19819/13
(2а-2570/3820/2012), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
16.05.2013р. у справі №К/9991/63268/12 (2а/1770/2178/12),
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26.03.2013р. у справі №К/9991/72976/12
(2а/2370/1727/12) та ін.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
положення ч.4 ст.4 Закону №2464, суд дійшов
висновку, що ФОП ОСОБА_1, як особа, якій
призначено пенсію за віком зі
зниженням пенсійного віку, звільнена
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, як пенсіонер та
фізична особа-підприємець, яка обрала
спрощену систему оподаткування,
оскільки, призначення пенсії зі
зниженням пенсійного віку не впливає
на статус позивача, як пенсіонера за
віком. Більш того, з серпня 2011р. такі
пенсіонери за віком можуть бути
платниками єдиного соціального внеску
лише виключно на добровільних засадах.

Таким чином, позовна вимога ФОП ОСОБА_1
щодо визнання протиправною та
скасування вимоги Канівського
відділення Корсунь-Шевченківської
ОДПІ від 20.02.2014р. № Ф-42У, якою позивача
зобов'язано сплатити недоїмку до
мінімального страхового внеску в сумі
2412 грн. 70 коп., є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 КАС
України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Канівського відділення Корсунь
-Шевченківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області № Ф-42 У від 20.02.2014 року про
сплату фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 недоїмки з мінімального
страхового внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за друге
півріччя 2013 року в сумі 2 412 (дві тисячі
чотириста дванадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд у порядку ст.186 КАС України.

Суддя
П.Г. Паламар

Повний текст постанови
виготовлений 16 травня 2014 року