Справа № 2а-320/10/0970
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/63738/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Богородчанського
районного споживчого товариства на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року

у справі № 2а-320/10/0970

за позовом Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі

Івано-Франківської
області

до Богородчанського
районного споживчого товариства

про стягнення
податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В

Державна податкова інспекція в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (надалі
також - позивач, ДПІ) звернулася до суду
з адміністративним позовом до
Богородчанського районного споживчого
товариства про стягнення податкового
боргу за рахунок активів боржника в
сумі 263311,69 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2010 року позовні вимоги
Богородчанського районного споживчого
товариства задоволено, стягнуто за
рахунок активів Богородчанського
районного споживчого товариства в
дохід держави 263 311 (двісті шістдесят
три тисячі триста одинадцять) грн. 69
коп. податкового боргу.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року апеляційну скаргу
Богородчанського районного споживчого
товариства залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2010 року по справі № 2а-320/10/0970 -
без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 8 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року і направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до пункту 5.1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (надалі
також - Закон; тут і надалі - в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті
5 Закону при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5
вказаного Закону передбачено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

У випадках апеляційного узгодження
суми податкового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити її узгоджену суму, а також
пеню та штрафні санкції за їх наявності
протягом десяти календарних днів,
наступних за днем такого узгодження
(підпункт 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону).

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ проведено перевірку
відповідача, за результатами якої
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30 березня 2009
року № /1, яким позивачу
донараховано податок на додану
вартість в сумі 353967 грн., з якої 235978 грн.
- сума основного платежу, та 117989 грн. -
сума штрафних санкцій.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржене
відповідачем в судовому порядку і
постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 2
грудня 2009 року по справі № 2а-1725/09/0970,
яка набрала законної сили, відмовлено в
задоволенні позову Богородчанського
районного споживчого товариства про
оскарження податкового
повідомлення-рішення за 30 березня 2009
року №/1.

Згідно обставин, встановлених у
вказаному судовому рішенні
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем згідно вимог чинного
законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України1. обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім цього, податковими повідомленнями
- рішеннями від 25 листопада 2009 року
№/0 та №/0 донараховано
позивачу штрафні санкції за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання в сумі 188,68
грн. та 143,31 грн., відповідно. Вказані
податкові повідомлення-рішення не
оскаржувалися, відтак податкові
зобов'язання відповідача, зазначені в
адміністративному позові, є
узгодженими

Також відповідачем подано до ДПІ
декларацію з податку на прибуток
підприємства за від 9 листопада 2009 року
№18393 та податкову декларацію орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності завід 2 лютого 2009
року №1811 , якими самостійно
донараховано податок на прибуток та
орендну плату за землю.

Активи платника податків, згідно з
підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті Закону
можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду.

За таких обставин, з огляду на те, що
матеріалами справи підтверджено суму
податкового боргу Богородчанського
районного споживчого товариства у
розмірі 263311,69 грн., суди попередніх
інстанцій відповідно до вимог чинного
законодавства стягнули за рахунок
активів Богородчанського районного
споживчого товариства в дохід держави
263 311 (двісті шістдесят три тисячі
триста одинадцять) грн. 69 коп.
податкового боргу.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційні скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Богородчанського
районного споживчого товариства
відхилити, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 8 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко