Справа № К/9991/14893/12-С
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14893/12

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: третьої особи - ОСОБА_4, який
за довіреністю представляє також
інтереси ОСОБА_5, і ОСОБА_6,

третьої особи - ОСОБА_7, який за
довіреністю представляє також
інтереси ОСОБА_8,

третьої особи - ОСОБА_9, який за
довіреністю представляє також
інтереси ОСОБА_10,

третьої особи - ОСОБА_11, який за
довіреністю представляє також
інтереси ОСОБА_12,

третьої особи - ОСОБА_7, який за
довіреністю представляє також
інтереси ОСОБА_8,

третіх осіб - ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю імені
газети "Ізвєстія" на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю імені
газети "Ізвєстія" до Відділу
Держкомзему у Близнюківському районі
Харківської області, ухвалену за
наслідком розгляду апеляційних скарг
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_9,
ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Імені газети
"Ізвєстія" звернулося з позовом до
Відділу Держкомзему у Близнюківському
районі Харківської області, в якому
просило зобов'язати відповідача
провести державну реєстрацію
договорів оренди земельних ділянок, що
розташовані на території
Самійлівської сільської ради
Близнюківського району Харківської
області, які укладені між позивачем та
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_6
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_24, та зобов'язати видати
примірники договорів оренди землі.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року скасовано постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2011 року та в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю імені
газети "Ізвєстія" звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі.

В запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_14, ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_5
просили залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
третіх осіб та їх представників,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 травня 2011 року
вих. № 61 та № 62 позивачем до
відповідача подані на реєстрацію 22
договори оренди земельних ділянок.

Листами від 02 червня 2011 року вих. №
01-17/728 та вих. 01-17/727 відповідач повідомив
позивача про те, що не може провести
реєстрацію договорів оренди земельних
ділянок у кількості 18 шт. (ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_6,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_22, ОСОБА_5, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13) у зв'язку з тим, що цими
громадянами подані заяви про відмову
від здійснення державної реєстрації
договорів оренди земельних ділянок.

Не погоджуючись з бездіяльністю
відповідача, позивач звернувся з цим
позовом.

Суд першої інстанції позов
задовольнив.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, прийшов
до висновку, що в задоволенні позову
необхідно відмовити.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів обох інстанцій з
огляду на їх передчасність.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про оренду землі» укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає
з дня державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; 3) із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 6) заявлене право вже
зареєстровано.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 1998 року N 2073 затверджено
Порядок державної реєстрації
договорів оренди землі.

Відповідно до пунктів 5, 8, 9, 11 Порядку
для державної реєстрації договорів
оренди юридична або фізична особа
(заявник) подає особисто або надсилає
поштою до відповідного державного
органу земельних ресурсів: заяву про
державну реєстрацію договору оренди:
договір оренди (у трьох примірниках);
план (схему) земельної ділянки, яка
надасться в оренду (у трьох
примірниках); рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування про надання в оренду
земельної ділянки, що перебуває у
державній або комунальній власності;
результати конкурсу чи аукціону - у
разі набуття права на оренду земельної
ділянки на конкурентних засадах; копію
державного акта на право власності на
землю, що перебуває у власності
фізичних або юридичних осіб.

Крім зазначених документів, до заяви
додаються: акт перенесення меж
земельної ділянки, яка надається в
оренду, на місцевість - у разі
невизначення їх у натурі; проект
відведення земельної ділянки - у разі
надання її в оренду із зміною цільового
призначення.

Постановою Кабінету міністрів України
№ 1021 від 09 вересня 2009 року затверджений
Порядок ведення Поземельної книги і
Порядок ведення Книги записів про
державну реєстрацію Державних актів на
право власності на земельну ділянку, на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі.

Відповідно до пунктів 16, 17, 18, 19 Порядку
ведення Книги записів про державну
реєстрацію Державних актів на право
власності на земельну ділянку, на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі
визначено, що відомості про обмеження
використання земельної ділянки,
земельний сервітут, емфітевзис і
суперфіцій вносяться до Поземельної
книги на підставі відповідної
документації із землеустрою,
охоронного зобов'язання, передбаченого
законом, договору, заповіту чи рішення
суду; державна реєстрація обмежень
використання земельної ділянки,
встановленого земельного сервітуту,
договору емфітевзису і суперфіцію
здійснюється шляхом внесення
відомостей до розділу 5 Поземельної
книги "Земельна ділянка. Опис обмежень
використання земельної ділянки";
реєстраційний номер відомостей про
державну реєстрацію обмеження
використання земельної ділянки,
земельного сервітуту, емфітевзису і
суперфіцію складається з кадастрового
номера земельної ділянки, номерів
розділу Поземельної книги та запису в
розділі. Кадастровий номер земельної
ділянки, номери розділу Поземельної
книги та запису в розділі
відокремлюються між собою розділовим
знаком - двокрапкою; для державної
реєстрації обмежень використання
земельної ділянки, земельного
сервітуту, емфітевзису і суперфіцію
власник чи набувач права або
уповноважені ними особи особисто
подають до відповідного
територіального органу Держкомзему
заяву про державну реєстрацію обмежень
використання земельної ділянки та з
урахуванням конкретної ситуації, що
склалася, такі документи: 1)
документацію із землеустрою, яка
включає план земельної ділянки та
перелік обмежень використання
земельної ділянки і наявні земельні
сервітути або охоронне зобов'язання; 2)
копії документів, що посвідчують особу
відповідно до законодавства, а у разі
подання заяви уповноваженою особою -
також нотаріально посвідчену
довіреність (для представника фізичної
особи) або нотаріально засвідчену
копію довіреності, що підтверджує
повноваження представника юридичної
особи; 3) договір, кількість примірників
якого становить на один більше, ніж
кількість сторін договору - у разі
внесення відомостей до Поземельної
книги на підставі такого договору; 4)
нотаріально засвідчену копію заповіту
- у разі внесення відомостей до
Поземельної книги на підставі
заповіту; 5) рішення суду - у разі
внесення відомостей до Поземельної
книги на підставі рішення суду.

У державній реєстрації обмежень
використання земельної ділянки,
земельного сервітуту, емфітевзису і
суперфіцію може бути відмовлено, якщо:
1) документація із землеустрою не
містить плану земельної ділянки,
переліку обмежень використання
земельної ділянки і наявних земельних
сервітутів, не відповідає вимогам
діючих нормативно-правових актів; 2) в
охоронному зобов'язанні відсутні
відомості про межі земельної ділянки
чи перелік обмежень використання
земельної ділянки; 3) довіреність або
копія довіреності, що підтверджує
повноваження представника, не
посвідчена (засвідчена) нотаріально; 4)
кількість примірників договору не
відповідає необхідній кількості
примірників; 5) копія заповіту не
засвідчена нотаріально.

У разі відмови у державній реєстрації
за результатами перевірки поданих
документів територіальний орган
Держкомзему протягом трьох робочих
днів готує обґрунтований висновок про
відмову в такій реєстрації та повертає
подані документи сторонам або
уповноваженим ними особам для
доопрацювання за актом
приймання-передачі.

У договорі оренди відповідно до статті
14 Закону України "Про оренду землі"
мають бути зазначені такі істотні
умови: 1) об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); 2) термін договору оренди: 3)
орендна плата (розмір, індексація,
форми платежу, терміни га порядок
внесення і перегляду): 4) цільове
призначення, умови використання і
збереження якості землі; 5) умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; 6) Існуючі обмеження та
обтяження щодо використання земельної
ділянки; 7) сторона (орендодавець чи
орендар), яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини: 8)
відповідальність сторін.

За згодою сторін у договорі оренди
земельної ділянки можуть бути
зазначені й інші умови (якісний стан
земельних угідь, порядок виконання
зобов'язань сторін, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення договору оренди тощо).

Відсутність у договорі оренди однієї з
істотних умов, передбачених пунктом 8,
порушення вимог статей 4, 5, 6. 7. 9. 13. 15
Закону України "Про оренду землі", є
підставою для відмови у державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до законів України.

Державний орган земельних ресурсів у
20-денний термін перевіряє подані
документи на відповідність чинному
законодавству та за результатами
перевірки готує висновок про державну
реєстрацію або обґрунтований висновок
про відмову у такій реєстрації і
передає реєстраційну справу
відповідно виконавчому комітету
сільської, селищної та міської ради.
Київській та Севастопольській міським
державним адміністраціям за місцем
розташування земельної ділянки для
засвідчення факту державної
реєстрації або відмови у такій
реєстрації.

Судами встановлено, що підставою
відмови в реєстрації договорів оренди
стали звернення громадян з заявами про
відмову від укладання договору оренди
з позивачем, в зв'язку із недовірою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю імені газети
"Ізвєстія".

Між тим, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
такі обставини не є підставою для
відмови в реєстрації договору оренди,
оскільки вони не передбачені пунктом 8
Порядку державної реєстрації
договорів оренди землі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 1998 року N 2073, та статтями 4, 5,
6, 7, 9, 13, 15 Закону України "Про оренду
землі".

При цьому слід зазначити, що відповідно
до частини 3 статті 16 Закону України
"Про оренду землі" укладення договору
оренди земельної ділянки може бути
здійснено на підставі
цивільно-правового договору або в
порядку спадкування.

Порядок укладання цивільно-правових
договорів регулюється главою 53 ЦК
України.

Відповідно до статті 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Частиною 1 статті 641 ЦК України
передбачено, що пропозицію укласти
договір (оферту) може зробити кожна із
сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно із частинами 1, 3 статті 642 ЦК
України відповідь особи, якій
адресована пропозиція укласти договір,
про її прийняття (акцепт) повинна бути
повною і безумовною.

Особа, яка прийняла пропозицію, може
відкликати свою відповідь про її
прийняття, повідомивши про це особу,
яка зробила пропозицію укласти
договір, до моменту або в момент
одержання нею відповіді про прийняття
пропозиції.

Системний аналіз вказаних норм
законодавства вказує на те, що
відкликати свою відповідь про
прийняття пропозиції особа має право
до моменту або в момент одержання
контрагентом відповіді про прийняття
пропозиції.

Судами встановлено, що договори, які
направлялися позивачем на реєстрацію,
підписані особами-орендодавцями, що
свідчить про те, що останні здійснили
своє відкликання в послідуючому, тобто
з порушенням термінів, встановлених
частиною 3 статті 642 ЦК України.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що подання орендодавцями
заяв про відкликання договорів оренди
не є підставою для відмови в реєстрації
договорів оренди.

Дана правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України №№
21-403а13, 21-429а13, 21-314а13 від 14 січня 2014 року і
№ 21-408а13 від 21 січня 2014 року в
аналогічних справах.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України. Прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішеннями Верховного
Суду України.

Між тим, наведені обставини не
свідчать про правильність висновку
суду першої інстанції щодо
обґрунтованості позову, оскільки з
наявних матеріалів справи вбачається,
що на момент винесення постанови про
зобовязання Держкомзему зареєструвати
договори оренди існувало судове
рішення у цивільній справі, яким
частина відповідних договорів була
розірвана.

Копія відповідного судового рішення
залучена до матеріалів справи, однак як
суд першої інстанції, так і апеляційний
суд не з'ясували обставини щодо
набрання ним чинності та не надали йому
жодної правової оцінки, тоді як факти,
встановлені судами під час вирішення
спору про розірвання договорів оренди,
можуть мати суттєве значення для
розгляду справи у спорі про реєстрацію
таких договорів.

Суди повинні враховувати, що згідно із
частиною першою статті 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить установити при ухваленні
судового рішення у справі.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені під час судового
розгляду справи (у судовому засіданні,
у порядку скороченого чи письмового
провадження) з урахуванням вимог
статті 70 КАС України щодо належності та
допустимості доказів або обставин, які
не підлягають доказуванню, та висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними.

Залишення судами поза увагою наявних у
справі доказів та їх самоусунення від
з'ясування всіх обставин, необхідних
для правильного вирішення даного
публічно-правового спору, позбавляє
суд касаційної інстанції можливості в
межах власних повноважень зробити
вичерпний висновок щодо наявності або
відсутності підстав для задоволення
позову у даній справі.

Таким чином, прийняті без встановлення
всіх необхідних обставин справи судові
рішення підлягають скасуванню, а
справа - передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду судам належить
зробити обґрунтований висновок
стосовно досягнення між сторонами
договорів згоди з усіх істотних умов та
надати вичерпну правову оцінку діям
скаржників, направленим на відмову від
укладення підписаних ними договорів з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України.

За таких підстав, керуючись статтями 220,
221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю імені
газети "Ізвєстія" задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року скасувати та постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2011 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законну силу з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: