Справа № 242/812/14-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
справа №242/812/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Бишова М.В.,

суддів:
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

при секретарі
Корадо А.А.

з участю представника відповідача
Стельник Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області на
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 03 квітня 2014 року
у справі № 242/812/14-а за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області про
перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції від 03
квітня 2014 року задоволений позов
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
про перерахунок пенсії.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області щодо відмови у
перерахунку пенсії по стажу та
скасовано рішення Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області № 182 від 23 січня 2014
року про відмову в перерахунку пенсії в
частині відмови ОСОБА_3 у перерахунку
пенсії по стажу. Зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області
здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по
стажу з урахуванням періоду роботи з 01
вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року
відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.01.2014 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив
апеляційний суд скасувати це рішення і
прийняти нове, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи.
Відповідач вважає, що позивач не має
право на включення періодів роботи,
вказаних у постанові суду першої
інстанції, до страхового стажу,
оскільки в цій період підприємство, на
якому працює позивачка, не сплачувало
страхові внески до Пенсійного фонду.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просив задовольнити її у повному
обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення, що дає суду
право розглянути справу у відсутність
позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Позивач є працюючим пенсіонером, та 14
січня 2014 року звернувся до відповідача
з заявою про перерахунок пенсії з
урахуванням додаткового страхового
стажу.

Рішенням від 23 січня 2014 року їй було
відмовлено у перерахунку пенсії,
оскільки в стаж роботи не було
зараховано періоди з 01 вересня 2013 по 31
грудня 2013 року через те, що
підприємство на якому вона працює - ВП
«Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля»,
начебто, не перерахувало страхові
внески до Пенсійного фонду України.

Спірним питанням у даній справі є право
позивача на перерахунок пенсії
відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням страхового
стажу з 01 вересня 2013 року по 31 грудня 2013
року.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регулюються відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058, частина 4
якої передбачає, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107-6 і визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина перша статті 40 передбачає, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року
№1788-12 (надалі Закон 1788) та Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня
2003 року.

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності
закріпленого в статті 9 КАС України,
приписи постанови №530 від 28 травня 2008
року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» не
можуть застосовуватись до спірних
відносин, відтак правові підстави для
перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні так і середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки за 2010 рік відсутні.
Останній із наведених показників
застосовується виключно для
призначення пенсії, застосування його
для перерахунку є безпідставним.

В той же час колегія суддів вважає
правомірними висновки суду першої
інстанції щодо зарахування позивачу
спірного періоду роботи до страхового
стажу, оскільки під час його роботи з
його заробітної плати утримувалися
страхові внески до Пенсійного Фонду.

Страхові внески не були перераховані
до Пенсійного Фонду України в вини
підприємства, а не з вини позивача, у
зв'язку із чим колегія суддів вважає, що
позивач як фізична особа, з заробітної
плати якої утримувалися страхові
внески, не повинен нести
відповідальність за недбалість
посадових осіб підприємства, на якому
працює позивач.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про часткове
задоволення вимог позивача.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 03 квітня 2014 року у справі №
242/812/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 03 квітня 2014 року
у справі № 242/812/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання узвали
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена
16 травня 2014 року.

Колегія суддів
М.В.
Бишов

І.Д. Компанієць

В. А. Шальєва