Справа № 826/2381/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2014 року № 826/2381/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Каракашьяна
С.К., суддів Григоровича П.О., Смолія І.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів
України, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з
позовом до Кабінету Міністрів України,
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики.

В поданій позовній заяві (з урахуванням
заяви про зміну позовних вимог) позивач
просить суд : «зобов'язати Кабінет
Міністрів України прийняти зміни в п. 24
абзац 10 постави Кабінету Міністрів
України №869 від 01.06.2011р. та Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики
прийняти зміни п. 3.4 абзац 10 постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики №243 від 17.02.2011р., які не
суперечать та не порушують ст. 28 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач стверджує, що вимогами
вищезазначених нормативних актів на
позивача покладено обов'язок з
відшкодування витрат на повірку
лічильників, хоча дані витрати мають
відшкодовуватися підприємством, яке
надає послуги. При цьому позивач
стверджує, що витрати на
обслуговування лічильників включені
до вартості наданих послуг, оскільки
враховані у затвердженому тарифі.

Представником Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики позовні вимоги
заперечуються з тих підстав, що на
момент розгляду справи вказаним
відповідачем прийнято постанову про
визнання нормативного акту таким, що
втратив чинність.

За клопотанням представника
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики судом було залучено в
якості відповідача 3 Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг. Вказаним відповідачем позовні
вимоги заперечуються з огляду на те, що
до тарифу на водопостачання не
включаються витрати на обслуговування
засобів обліку, що не є власністю
постачальника послуг.

Представником Кабінету Міністрів
України позовні вимоги заперечуються з
огляду на те, що норми статті 28 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» визначають
загальне правило, та не забороняють
включати витрати на періодичну повірку
засобів вимірювальної техніки до
тарифу на послуги з утримання будинків
і споруд. Представник Кабінету
Міністрів України зазначає, що
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку беззаперечно
здійснюється за рахунок виконавця
послуг, однак понесені витрати
включаються до тарифу на послуги.

З огляду на клопотання позивача та
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг справу розглядати
без їх участі, справу розглянуто в
порядку письмового провадження,
відповідно до приписів частини 6 статті
128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд зобов'язати
Кабінет Міністрів України внести зміни
до абзацу 10 пункту 24 Порядку формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» та до
абзацу 10 пункту 3.4 Порядку формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою НКРЕ від
17.03.2011 № 243, які не су перечитимуть
положенням статті 28 Закону України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність».

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що згідно з частиною третьою
статті 28 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» періодична повірка,
обслуговування та ремонт (у тому числі
демонтаж, транспортування та монтаж)
засобів вимірювальної техніки
здійснюються за рахунок підприємств і
організацій, які надають послуги з
електро-, тепло-, газо-і водопостачання.
Натомість, як зазначив позивач, обласне
комунальне підприємство
«Луганськвода» примушує його
здійснювати повірку, ремонт і
транспортування лічильника води за
власні кошти. Таку вимогу зазначеного
комунального підприємства позивач
вважає незаконною, оскільки при
формуванні тарифу на централізоване
водопостачання та водовідведення
послуги за повірку, обслуговування та
ремонт засобів вимірювальної техніки
вже включені до зазначеного тарифу. На
думку позивача, порушення Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» Кабінетом
Міністрів України створило підґрунтя
для зловживання, на доказ чого позивач
надав витяг з газети «Вечірній
Луганськ» № 12 (583) від 21.03.2012.

Відповідно до частини другої статті 8
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» Кабінет Міністрів України, а
також центральні органи виконавчої
влади, місцеві органи виконавчої влади
та органи місцевого самоврядування в
межах їхніх повноважень та згідно із
законодавством наділені
повноваженнями щодо розробки і
затвердження стандартів, нормативів,
норм, порядків і правил у сфері
житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 31
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», порядок формування тарифів
на кожний вид житлово-комунальних
послуг другої групи, а саме на
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території, визначає
Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги»
затверджено, в тому числі Порядок
формування тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення, який
визначає механізм формування тарифів
на централізоване водопостачання та
водовідведення для суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання
на суміжних ринках, які провадять або
мають намір провадити господарську
діяльність з централізованого
водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку,
до складу витрат на збут включаються
витрати, безпосередньо пов'язані із
збутом послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
споживачам, в тому числі витрати на
періодичну повірку, опломбування,
обслуговування та ремонт (включаючи
демонтаж, транспортування і монтаж)
засобів обліку води, які є власністю
ліцензіата.

Отже, наведене положення Порядку
визначає лише те, що витрати на
періодичну повірку, опломбування,
обслуговування та ремонт засобів
обліку води, які є власністю
ліцензіата, включаються до складу
витрат на збут.

Натомість згідно з частиною третьою
статті 28 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», періодична повірка,
обслуговування та ремонт (у тому числі
демонтаж, транспортування та монтаж)
зазначених засобів вимірювальної
техніки здійснюються за рахунок
підприємств і організацій, які надають
послуги з електро-, тепло-, газо- і
водопостачання.

Аналогічне за змістом положення також
закріплено у абзаці третьому пункту 9
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, згідно з яким періодична
повірка. обслуговування та ремонт (у
тому числі демонтаж, транспортування
та монтаж) квартирних засобів обліку
проводяться за рахунок виконавця.

Тобто норма частини третьої статті 28
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» визначає
загальне правило, відповідно до якого
повірка, ремонт та інше засобів
вимірювальної техніки здійснюються за
рахунок відповідних підприємств і
організацій.

Однак зазначена норма не забороняє
включати витрати на періодичну
повірку, опломбування, обслуговування
та ремонт засобів вимірювальної
техніки до тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Зазначене
підтверджується наступним.

Відповідно до абзацу першого пункту 24
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги», витрати з
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, визначаються відповідно до
укладених договорів між виконавцем та
субпідрядником, який виконує зазначені
послуги, з розрахунку на один
квартирний засіб обліку води та
теплової енергії і нараховуються
щомісяця споживачеві у складі послуги
залежно від кількості таких засобів
обліку шляхом додавання плати за
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, до загальної вартості послуг.

Відтак, проведення періодичної
повірки, обслуговування і ремонту
квартирних засобів обліку води та
теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, беззаперечно,
здійснюється за рахунок виконавця
зазначених послуг, однак понесені
виконавцем витрати включаються у тариф
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
сплачуються споживачем щомісячно.

Отже, існує лише один шлях, яким на
позивача може бути покладено обов'язок
зі сплати повірки засобів обліку -
сплата позивачем таких витрат у складі
затвердженого тарифу. Тому є
протиправним висунення виконавцем
послуг вимог до позивача щодо такої
сплати окремо.

При цьому, є безпідставними посилання
на норми Цивільного кодексу України
щодо прав власності на прилади обліку,
оскільки вищезазначені Закони України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність» та «Про житлово-комунальні
послуги» є спеціальним нормативно -
правовими актами щодо відносин,
пов'язаних з оплатою комунальних
послуг та порядку обслуговування
приладів обліку.

Дана позицію повністю збігається
з позицією Кабінету Міністрів України,
наданої повноважним представником
Міністерства юстиції України у
запереченнях на позов.

Щодо вимог позивача до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики прийняти зміни п. 3.4 абзац 10
постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №243 від 17.02.2011р., колегія
суддів зазначає наступне.

Згідно з постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики від
20.03.2014 № 254, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України

01 квітня 2014 р. за N 378/25155 «Про визнання
такою, що втратила чинність, постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 17 лютого
2011 року N 243» визнано такою, що втратила
чинність, постанову Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 17 лютого 2011 року N 243 "Про
затвердження Порядку формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення",
зареєстровану в Міністерстві юстиції
України 17 березня 2011 року за N 367/19105.

Відповідно до п. 3 даної постанови
вона набирає чинності з дня її
офіційного опублікування, яке
відбулося у виданні «Офіційний вісник
України», 2014, N 32 за 25.04.2014р.

Отже, до винесення рішення по
справі, відповідачем було усунено
порушення прав позивача та припинено
дію нормативно - правового акту, яким
порушувались права позивача, тому на
час прийняття рішення відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог в цій частині.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно
перевіривши наявні у справі докази,
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
станом на дату розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
С.К. Каракашьян

Судді
І.В. Смолій

П.О.Григорович