Справа № 2а-0370/1483/12
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Справа № 124548/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«Волвест-М» на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
14.06.2012р. в адміністративній справі за
позовом Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у Волинській
обл. до Приватного підприємства
«Волвест-М» про стягнення фінансових
санкцій за порушення вимог
законодавства під час провадження
діяльності, пов'язаної з виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.05.2012р. позивач Регіональне управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби /САТ ДПА/ України у
Волинській обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача
Приватного підприємства /ПП/
«Волвест-М» у дохід державного бюджету
заборгованість по фінансових санкціях
в сумі 7800 грн. (а.с.2-3).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14.06.2012р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача ПП «Волвест-М» в дохід
Державного бюджету України
заборгованість з фінансових санкцій в
сумі 7800 грн.; постанову допущено до
негайного виконання (а.с.21-24).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ПП «Волвест-М», який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення по
справі, яким у задоволенні заявленого
позову відмовити (а.с.31 і на звороті).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що нараховані позивачем штрафні
санкції є грошовим зобов'язанням, яке у
випадку його узгодження набуває
статусу податкового боргу. Процедура
стягнення податкового боргу
передбачена виключно нормами ПК
України.

Оскільки у розглядуваному випадку
податковим органом не було надіслано
відповідачу податкову вимогу на суму
застосованих санкцій, тому правові
підстави для стягнення суми штрафних
санкцій є відсутніми.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність таких обставин;
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Як слідує з матеріалів справи, 10.06.2011р.
працівниками Регіонального управління
Департаменту САТ ДПА України у
Волинській обл. проведено у належному
відповідачу кафе «Гарнізон» по
вул.Карбишева, 1 у м.Луцьку фактичну
перевірку ПП «Волвест-М» з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами, по
результатам якої складено Акт
перевірки № 119/32-02/30006986 від 14.06.2011р.
(а.с.5-12).

Наведеним Актом перевірки зафіксовані
порушення відповідачем вимог ст.ст.11-1,
15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», яке полягало у здійсненні
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами за цінами, вищими від
максимальних роздрібних цін на
тютюнові вироби, встановлених
виробником або імпортером таких
виробів; а також в продажі алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці суб'єктом господарювання, який не
має статусу господарювання
громадського харчування.

На підставі вищевказаного Акту
перевірки позивачем винесено рішення
№ 031068-32 від 25.07.2011р., яким відповідно до
абз.14 ч.2 та ч.2 ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів» застосовано до ПП
«Волвест-М» фінансові санкції у
вигляді штрафу на загальну суму 7800 грн.
(а.с.13).

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
винесене позивачем рішення про
застосування фінансових санкцій не
оскаржене відповідачем в
установленому порядку, відповідно до
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів» сума штрафу стягується на
підставі рішення суду, якщо рішення про
застосування фінансових санкцій не
виконано суб'єктом господарювання
впродовж 30 днів після отримання такого
адресатом.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, не
відповідають нормам матеріального
права, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст.17 Закону України № 481/95 від
19.12.1995р. «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (далі -
Закон) визначено компетенцію органів,
уповноважених застосовувати штрафні
санкції за порушення норм цього Закону.
Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою статті 17
Закону, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

При цьому ч.5 ст.17 Закону передбачено, що
в разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Приписи ст.17 Закону не встановлюють
форми та вимог до рішень про
застосування санкцій за порушення
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів. Такі норми містить Порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затверджений
постановою КМ України № 790 від 02.06.2003р.
Зокрема, додатком до цього Порядку
визначено форму рішення про
застосування фінансових санкцій, яке
виноситься в разі виявлення порушення
вимог законодавства, що регулює обіг
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до п.10
підрозділу 10 розділу XX Податкового
кодексу України (Перехідні положення)
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, Державної
податкової адміністрації України та
інших центральних органів виконавчої
влади, прийняті до набрання чинності
цим Кодексом на виконання законів з
питань оподаткування, та
нормативно-правові акти, які
використовуються при застосуванні
норм законів про оподаткування (в тому
числі акти законодавства СРСР),
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Кодексу, до прийняття
відповідних актів згідно з вимогами
цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми,
що прийняті до набрання чинності
Податковим кодексом України або
одночасно з ним, можуть
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які
регулюють повноваження контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України.

У свою чергу, згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку
зобов'язує контролюючий орган
визначити суму грошових зобов'язань за
штрафними санкціями платникові
податку в тому разі, якщо таким
платником порушено норми
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на відповідний орган.

Статтею 113 Податкового кодексу України
передбачено, що штрафні (фінансові)
санкції застосовуються також і за
порушення вимог іншого, крім
податкового, законодавства, якщо
контроль за дотриманням відповідних
норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України є визначення суми
грошових зобов'язань у вигляді
штрафних санкцій за порушення норм
іншого, крім податкового,
законодавства, якщо контроль за
дотриманням відповідних норм
покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на
санкції за порушення норм
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, оскільки контроль за
дотриманням відповідних норм
покладено на органи доходів і зборів
України.

При цьому, відповідно до пп.14.1.39 п.14.1
ст.14 Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що
поняття грошового зобов'язання охоплює
всі суми коштів, які підлягають сплаті
як штрафні санкції за порушення вимог
законодавства, дотримання якого
контролюють контролюючі органи. Не є
винятком і штрафні санкції за
порушення законодавства, яке регулює
обіг спирту етилового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового
кодексу України у разі, коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі, коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в
разі, коли контролюючий орган діє на
підставі статті 54 цього Кодексу (тобто
коли він зобов'язаний визначити,
зокрема, суму штрафу за порушення вимог
законодавства, дотримання якого ним
контролюється), такий орган приймає
податкове повідомлення-рішення.

При цьому, в п.58.1 ст.58 Податкового
кодексу України безпосередньо
зазначено, що податкове
повідомлення-рішення приймається в
разі визначення суми грошового
зобов'язання, у тому числі за порушення
норм іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів
доходів і зборів України, які
контролюють дотримання вимог
законодавства щодо обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

З огляду на аналіз викладених
законодавчих приписів контролюючий
орган у разі виявлення порушення вимог
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, якщо таке порушення тягне за
собою визначення грошових зобов'язань
у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язаний прийняти
податкове повідомлення-рішення. Тобто,
з 01.01.2011р. (від часу набрання чинності
Податковим кодексом України) у
контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Разом з тим, окремі дефекти форми
рішення контролюючого органу не
повинні сприйматися як безумовні
підстави для висновку щодо
протиправності спірного рішення і, як
наслідок, про його скасування. Якщо
спірне рішення прийняте контролюючим
органом у межах своєї компетенції та з
його змісту можна чітко встановити
зміст цього рішення (зокрема, порушення
законодавства, за які застосовуються
відповідні санкції, та розмір
останніх), таке рішення може бути
визнане судом правомірним навіть у
разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

Приписи ч.5 ст.17 Закону, згідно з якими в
судовому порядку стягуються не
виконані суб'єктом господарювання
рішення органів, уповноважених
застосовувати санкції за порушення
законодавства щодо обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, можуть застосуватися лише в
частині, що не суперечить Податковому
кодексу України. Отже, ця норма не
стосується податкових
повідомлень-рішень, прийнятих
контролюючими органами в розумінні
Податкового кодексу України.

Тому й передбачені відповідними
рішеннями суми грошових зобов'язань
підлягають узгодженню в порядку,
встановленому Податковим кодексом
України для узгодження грошових
зобов'язань, визначених контролюючим
органом. У свою чергу визначені такими
рішеннями суми грошових зобов'язань
підлягають сплаті як грошові
зобов'язання в розумінні Податкового
кодексу України, а своєчасно
несплачені суми повинні стягуватися в
порядку, передбаченому для стягнення
податкового боргу (тобто з обов'язковим
направленням платникові податків
податкових вимог тощо).

Оцінюючи в сукупності
вищевказані норми законодавства та
фактичні обставини справи, колегія
суддів вважає, що податковим органом не
дотримані вимоги п.95.2 ст.95 Податкового
кодексу України, доказів скерування
відповідачу податкової вимоги не
представлено, а тому право на стягнення
спірного податкового боргу в позивача
не виникло, правові підстави для
стягнення податкового боргу в розмірі
7800 грн. є відсутніми, через що у
задоволенні заявленого позову слід
відмовити за безпідставністю.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні заявлених вимог,
з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Волвест-М» задоволити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14.06.2012р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України у Волинській обл. до Приватного
підприємства «Волвест-М» про стягнення
фінансових санкцій за порушення вимог
законодавства під час провадження
діяльності, пов'язаної з виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька