Справа № 820/5783/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.
№ 820/5783/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.,

представники сторін - не прибули,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні суду м.
Харкова адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, ОСОБА_1, з адміністративним
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області, в якому просить суд: визнати
протиправними дії відповідача при
здійсненні примусового виконання,
виданого 17.02.2014 року виконавчого листа
№ 820/5958/13-а; скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
19.03.2014 року у ВП № 42592770; зобов'язати
відповідача відкрити виконавче
провадження за виданим 17.02.2014 року
виконавчим листом № 820/5958/13-а щодо
зобов'язання відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції здійснити у спосіб,
визначений законодавством, державну
реєстрацію змін до відомостей про
ОСОБА_1 як фізичну особу - підприємця,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно відомостей,
внесених до реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації змін
від 17 червня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог,
зазначив, що відповідач, вказуючи у
постанові про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 19.03.2014р. на відсутність у
виданому судом виконавчому листі
окремого реквізиту, поставив під
сумнів загальнообов'язковість
судового рішення, вдався до
обговорення його змісту. Це свідчить,
що поставлені перед органом
примусового виконання рішень задачі не
виконані, дії з винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
19.03.2014р. та сама постанова є
незаконними, передбачені законом дії з
відкриття виконавчого провадження в
цілях виконання постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
р. по справі №820/5958/13-а не вжиті.

Позивачем також зазначено, що копія
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 19.03.2014р. була видана
позивачу на руки лише 27.03.2014р., як це
слідує з поставленого підпису у
матеріалах виконавчого провадження, що
визначає початок перебігу строку
подання позову, однак не позбавляє
права позивача ставити питання про
поновлення процесуального строку
звернення до суду.

У судове засідання, призначене на 14.05.2014
року, представники сторін, які належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, не прибули. Про
причини неявки суду не повідомили.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просив справу слухати без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, повідомлявся
належним чином про час дату і місце
розгляду справи. Представником
відповідача надані письмові
заперечення проти позову, в яких,
зокрема, зазначив, що виконавчий лист
по справі № 820/5958/13-а, виданий 17.02.2014 року
Харківським окружним адміністративним
судом, про зобов'язання відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області здійснити у
спосіб, визначений законодавством,
державну реєстрацію змін до відомостей
про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно відомостей,
внесених до реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації змін
від 17 червня 2013 року, надійшов в
провадження державного виконавця
відділу Лозової Анастасії Ігорівни,
17.03.2014 року. У процесі проведеної
перевірки, державним виконавцем
встановлено, що у даному виконавчому
документі, не зазначений
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності боржника, чим
порушено вимоги п.3 статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження».
На підставі п.6 ст. 26, Закону України
"Про виконавче провадження", державним
виконавцем 19.03.2014 року винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 42592770.

За таких обставин вважає
адміністративний позов ОСОБА_1
неправомірним, необґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
згідно вимогам ст. 41 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи позову та
заперечень проти нього, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню. Згідно з вимогами ст.11
вищеназваного Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
державну виконавчу службу" від 24
березня 1998 року N 202/98-ВР, із змінами та
доповненнями, державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Законом України "Про державну
виконавчу службу" визначені органи, які
здійснюють примусове виконання рішень.

Органи державної виконавчої служби
мають повноваження відносно
примусового виконання лише тих рішень,
які прямо передбачені Законом України
"Про виконавче провадження".

Стаття 3 зазначеного Закону містить
перелік документів, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою, який є вичерпним.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом, в
тому числі і постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

За матеріалами справи судом
встановлено, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
р. по справі №820/5958/13-а, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 р., було задоволено
поданий ОСОБА_1 позов, зобов'язано
відділ державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції здійснити
у спосіб, визначений законодавством,
державну реєстрацію змін до відомостей
про особу позивача як фізичну
особу-підприємця, що містяться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
згідно відомостей, внесених до
Реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації змін від 17 червня
2013 року.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2014 року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
відповідача останньому було
відмовлено.

На виконання вказаних судових рішень
окружним адміністративним судом було
видано виконавчий лист №820/5958/13-а про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень виконати відповідні дії,
який 26 лютого 2014 року було подано
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області.

З матеріалів справи вбачається, що
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області Лозовою А. І. із
посиланням на п.6 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» прийнято
постанову ВП №42592770 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 19.03.2014р.,
якою позивачу було відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №820/5958/13-а, виданого
17.02.2014 року.

Вчинені дії та вказана постанова була
мотивована відповідачем тим, що у
виконавчому документі, що пред'явлений
до виконання, не зазначений
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності боржника -
відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції.

Суд зазначає, що дійсно приписами п. 3 ч.
1 ст. 18 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що у
виконавчому листі зазначаються повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 1, 2
Положення про Єдиний державний реєстр
підприємств та організацій України",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 118
(у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2005 р. N499),
Єдиний державний реєстр підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) - це
автоматизована система збирання,
накопичення та опрацювання даних про
юридичних осіб всіх форм власності
та організаційно-правових форм
господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, що
знаходяться на території України, а
також відокремлені підрозділи
юридичних осіб України, що
знаходяться за її межами. Суб'єктами
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(далі - Реєстр) є юридичні особи та
відокремлені підрозділи юридичних
осіб всіх форм власності та
організаційно-правових форм
господарювання, що находяться на
території України та провадять свою
діяльність на підставі її
законодавства (далі - суб'єкти).

Відповідно до п.6 вказаного
Положення, ідентифікаційний код
зберігається за суб'єктом, якому він
присвоєний, протягом усього періоду
його існування і є єдиним.

Між тим, суд звертає увагу, що
Наказом Міністерства юстиції України
від 29.04.2013 року № 809/5 (далі по тексту -
Наказ) утворено підрозділи з питань
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а саме
утворено у складі реєстраційних служб
районних, міських (міст обласного
значення), міськрайонних, міжрайонних
управлінь юстиції відділи (сектори)
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців або окрему
посаду державного реєстратора.

Відділ державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області є
структурним підрозділом
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, тобто не є
юридичною особою, а тому не має
ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності.

У той же час Відділ державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції Харківської
області є суб'єктом владних
повноважень та відповідачем у справі у
відповідності до приписів ст.ст.3, 50 КАС
України.

Згідно п. 3.3. у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 30.11.2012
р. N 1765/5 "Про затвердження Інструкції з
організації примусового виконання
рішень", виконавчий документ повинен
відповідати вимогам до виконавчого
документа, зазначеним у статті 18
Закону.

Між іншим, підпунктом "в" пункту 3.3 цього
наказу передбачається, що відсутність
коду за Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України
стягувача та боржника (для юридичних
осіб) допускається, якщо
законодавством країни, на території
якої зареєстровано юридичну особу, не
передбачено присвоєння юридичній
особі такого коду.

З аналізу зазначеної норми
законодавства вбачається, що
законодавець передбачає можливість
примусового виконання рішень суду за
виконавчими документами, які не
містять ідентифікаційного коду.

Крім того, суд зазначає, що зміст
резолютивної частини міститься у
виконавчому документі, викладений у
ст.ст.159, 163 КАС України, якими не
передбачено зазначення
ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності сторони, у
тому числі відповідача (боржника), а
орган ДВС в особі державного виконавця
не уповноважений надавати оцінку
судовому рішенню та вказувати, що саме
має міститися у судовому рішенні.
Судове рішення створює обов'язковість
його виконання будь-якою особою, у тому
числі державним виконавцем, згідно
самого його змісту та приписів закону,
а не в силу бажання чи небажання органу
ДВС приводити його до примусового
виконання та наявності/відсутності у
виконавчому документі реквізитів, які
передбачаються для виконавчих
документів Законом України "Про
виконавче провадження".

Як вбачається із змісту постанови
19.03.2014р. державний виконавець зазначив,
що у виданому виконавчому листі не
зазначений ідентифікаційний код
суб'єкта господарської діяльності
боржника.

Разом з тим, як слідує зі змісту
виконавчого листа №820/5958/13-а,
зобов'язаною до вчинення дій особою
(боржником) у даному випадку є відділ
державної реєстрації юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, який є
місцевим органом державної влади,
наділений спеціальними повноваженнями
у сфері державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
тобто боржник у даному випадку не є
суб'єктом господарської діяльності.

Відповідно до приписів ст. 3
Господарського кодексу України під
господарською діяльністю у цьому
кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи видання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність, що до боржника у даному
випадку ніяким чином не стосується.

Згідно до ч. 2 та ч. ст. 13 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від 7
липня 2010 року N 2453-VI, із змінами та
доповненнями, судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Невиконання
судових рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Більш того, повноваження органу ДВС
після відкриття виконавчого
провадження визначені ст.ст. 11, 34
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 170 КАС України, якими,
зокрема, передбачена можливість
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення, якщо
зміст резолютивної частини постанови
суду та, відповідно, виконавчого
документу є для органу ДВС
незрозумілим.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач, вказуючи у постанові про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
19.03.2014р., на відсутність у виданому
судом виконавчому листі окремого
реквізиту, поставив під сумнів
загальнообов'язковість судового
рішення, вдався до обговорення його
змісту

Аналізуючи приписи діючого
законодавства судом робиться висновок,
що відмовляти у відкритті виконавчого
провадження ОСОБА_1 на підставі того, що
не зазначений ідентифікаційний код
суб'єкта господарської діяльності
боржника - Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції Харківської
області є у даному випадку
неправомірним.

Крім того, судом встановлено, що
фактичних даних, які б засвідчували
втрату виконавчим листом юридичної дії
(як-то: рішення суду про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню тощо) або протиправність
бездіяльності державного виконавця
щодо неприйняття рішення про
закінчення виконавчого провадження
(як-то: рішення суду, що набрало
законної сили тощо) матеріали справи не
містять.

Вимога про визнання протиправною
бездіяльності державного виконавця
відносно неприйняття рішення про
закінчення виконавчого провадження
позивачем не заявлялась, а отже судом
не розглядається.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд відмічає, що позивачем не
подано допустимих та належних доказів
в розумінні ст.70 КАС України
протиправності дій державного
виконавця з примусового виконання
виконавчого листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З наявних у справі документів витікає,
що у спірних правовідносинах
відповідач не забезпечив дотримання
вимог ч.3 ст.2 КАС України, оскільки
судом встановлено факт порушення прав
та охоронюваних законом інтересів
позивача, які підтверджуються
матеріалами справи, а відтак, позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції
України, ст. ст.2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 128, 159, 160-163,
167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Харківській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії та скасування постанови -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області при здійсненні примусового
виконання, виданого 17.02.2014 року
виконавчого листа № 820/5958/13-а; скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 19.03.2014 року у ВП № 42592770.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Харківській
області відкрити виконавче
провадження за виданим 17.02.2014 року
виконавчим листом № 820/5958/13-а щодо
зобов'язання відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції здійснити у спосіб,
визначений законодавством, державну
реєстрацію змін до відомостей про
ОСОБА_1 як фізичну особу - підприємця,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців згідно відомостей,
внесених до реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації змін
від 17 червня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Заічко О.В.