Справа № 2а-12595/12/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2014 року 11:07
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Донця В.А., за
участю секретаря судового засідання
Суховій О.В, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Літа"доДержавної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києвіпро скасування
податкових повідомлень-рішень
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Літа" звернулось до
суду з адміністративним позовом про
скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
адміністративний позов ТОВ "Літа" та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду вказану
постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
ТОВ "Літа" відмовлено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.12.2013 зазначені постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва та Київського апеляційного
адміністративного суду скасовано,
справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.
Скасовуючи рішення судів попередніх
інстанцій, Вищий адміністративний суд
України виходив з того, що перевірка, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, була
призначена відповідно до підпункту
78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) на
підставі постанови від 19.10.2012 слідчого
з ОВС СВ ПМ ДПА у Донецькій області
майора міліції Саєнко М.О. по
кримінальній справі №75-11-05-147/3,
водночас у матеріалах справи відсутня
належним чином підтверджена
інформація щодо набрання законної сили
обвинувальним вироком у кримінальній
справі №75-11-05-147/3 або рішення про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими обставинами на
момент прийняття відповідачем
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень. Тому, з огляду на
те, що перевірка позивача була
призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону та
за відсутності вказаних доказів, у
відповідача були відсутні правові
підстави для прийняття податкових
повідомлень-рішень. Як зазначив у своїй
ухвалі Вищий адміністративний суд
України, судами попередніх інстанцій
зазначених обставин не встановлено, що
призвело до необґрунтованих належним
чином висновків щодо прав і обов'язків
сторін у даному спорі, відтак, під час
нового розгляду справи суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
значення для вирішення спору, та
прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.02.2014 позивача -
Державну податкову інспекцію у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби замінено
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві.

Представник позивача під час судового
розгляду позов підтримав, просив
задовольнити позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечив, зазначивши про
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень з огляду на
відсутність у позивача первинних
документів, які б підтверджували
фактичність здійснення господарських
операцій з ТОВ "Київ-Енерго" та
правомірність формування ним валових
витрат та податкового кредиту за
наслідками зазначених господарських
операцій, що встановлено перевіркою, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.03.2014 та від 25.03.2014
провадження у справі зупинялось з
метою витребування додаткових доказів
у справі

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, взявши до
уваги висновки Вищого
адміністративного суду України,
викладені в його ухвалі від 19.12.2013,
судом встановлено наступне.

На підставі наказу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва від 24.01.2012 №100 про
проведення перевірки, яка призначена
відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 ПК України, направлення від
24.01.2012 №154 на проведення перевірки,
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі міста Києва
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Літа" з питань
правильності обчислення та повноти
сплати до бюджету податку на прибуток
підприємства та податку на додану
вартість під час
фінансово-господарських
взаємовідносинах з ТОВ "Техно Концепт",
ТОВ "Київ-Енерго", ТОВ "Айрос" за період з
01.01.2009 по 30.09.2011, про що складено акт
перевірки від 06.02.2012 №72/23-404/21357692.

За наслідками вказаної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби прийняті
податкові повідомлення-рішення від
06.03.2012 №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на 266305,00 грн., у тому
числі, 213044,00 грн. за основним платежем
та 53261,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, та №, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток на 332882,00 грн., у тому
числі, 266305,00 грн. за основним платежем
та 66577,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Як зазначено у позовній заяві, позивач
подав заперечення на акт перевірки від
06.02.2012 №72/23-404/21357692 за наслідками
розгляду яких комісія ДПІ у
Подільському районі м. Києва прийняла
рішення про виключення з акта
перевірки висновку про порушення
позивачем підпункту 49.18.2 пункту 49.18
статті 49 ПК України.

Крім того, у позовній заяві зазначено,
що ТОВ "Літа" оскаржувало в
адміністративному порядку податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 06.03.2012 №,
№, проте рішеннями Державної
податкової служби у місті Києві та
Державної податкової служби України
скарги позивача залишено без
задоволення, а вказані податкові
повідомлення-рішення без змін.
Представник відповідача вказаних
обставин не заперечував.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

У період, за який проводилась перевірка
ТОВ "Літа", за наслідками якої прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, порядок
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток
підприємств, платники податку на
додану вартість та податку на прибуток
підприємств, їх права та обов'язки
визначались, відповідно, Законом
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР (далі -
Закон №168/97-ВР) та Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 08.12.1994 №334/94-ВР (далі - Закон №334/94-ВР).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№168/97-ВР встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.
Як виняток з цього правила, підставою
для нарахування податкового кредиту
при поставці товарів (послуг) за
готівку чи з розрахунками картками
платіжних систем, банківськими або
персональними чеками у межах граничної
суми, встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника (абзац перший).

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку (абзаци перший-третій).

Як убачається з акта перевірки, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
перевіркою встановлено порушення
відповідачем підпунктів 7.2.3, 7.2.6, пункту
7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1
пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР,
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість у сумі 213044,00 грн., в тому
числі, за грудень 2009 року на 81877,00 грн.,
за січень 2010 року на 105726,00 грн., за лютий
2010 року на 25441,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
№334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР встановлено,
що не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

В акті перевірки, за наслідками якої
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення зазначено, що
перевіркою також встановлено
порушення ТОВ "Літа" пункту 5.1,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту
11.2 статті 11, пунктів 16.4, 16.5 статті 16
Закону №334/94-ВР в результаті чого
позивачем занижено податок на прибуток
в періоді, що перевірявся, на загальну
суму 266305,00 грн., в тому числі, за IV
квартал 2009 року на 102346,00 грн., за І-ІV
квартали 2010 року на 163959,00 грн.

Частиною другою статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV
встановлено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Частиною другою
вказаної статті визначено перелік
обов'язкових реквізитів первинних
документів: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наведені положення Законів №168/97-ВР,
№334/94-ВР та Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" дають підстави для
висновку, що формування витрат, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, податкового кредиту з
податку на додану вартість обумовлене
придбанням платником податків товарів,
робіт (послуг) з метою їх подальшого
використання в господарській
діяльності, та реалізується за
наявності у платника податків належним
чином оформлених первинних документів
і податкових накладних, які
підтверджують проведення
господарських операцій. Водночас,
первинні документи мають бути складені
виключно за наслідками здійснення
платником податків фактичних, реальних
господарських операцій.

Зі змісту акта перевірки, за наслідками
якої прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення убачається, що
висновки відповідача про заниження ТОВ
"Літа" податку на додану вартість у сумі
213044,00 грн., в тому числі, за грудень 2009
року на 81877,00 грн., за січень 2010 року на
105726,00 грн., за лютий 2010 року на 25441,00 грн.,
та заниження позивачем податку на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 266305,00 грн., в тому числі,
за IV квартал 2009 року на 102346,00 грн., за І-ІV
квартали 2010 року на 163959,00 грн.
мотивовані тим, що ТОВ "Літа" не надано
до перевірки первинних документів та
регістрів бухгалтерського обліку на
підтвердження господарських
взаємовідносин з ТОВ "Київ-Енерго".

Представник позивача пояснив, що усі
первинні документи які підтверджують
господарські взаємовідносини позивача
з ТОВ "Київ-Енерго" були предметом
дослідження під час проведення ДПІ у м.
Черкаси виїзної планової перевірки ТОВ
"Літа" і у контролюючого органу не
виникало ніяких сумнівів щодо
достовірності вказаних первинних
документів та фактичності
господарських операцій. Водночас,
після проведення вказаної перевірки
первинні документи, які підтверджують
взаємовідносини з ТОВ "Київ-Енерго",
були вилучені ДПІ у м. Черкаси для
знищення згідно з актом від 30.03.2011 №1
"Про вилучення для знищення документів
не внесених до Національного архівного
фонду", в рамках створеної експертної
комісії для вилучення та знищення
документів, що не мають
науково-історичної цінності та не
внесені до Національного архівного
фонду, а також такі, що втратили
практичне значення.

Також представник позивача зазначив,
що вказаний акт надавався посадовим
особам відповідача під час проведення
перевірки, за наслідками якої прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, проте не був
врахований.

До матеріалів адміністративного
позову позивачем додано акт від 30.03.2011
№1 "Про вилучення для знищення
документів не внесених до
Національного архівного фонду"
відповідно до якого відібрані для
знищення та знищені як такі, що не мають
культурно-історичної цінності та
втратили практичне значення, а також у
зв'язку зі зміною місцезнаходження та
відсутністю місць зберігання, первинні
документи ТОВ "Літа" і додатки до них, що
фіксують факт виконання господарських
операцій і є підставою для запису у
реєстрах бухгалтерського обліку
(касові, бухгалтерські документи,
журнали-ордери, оборотно-сальдові
відомості, авансові звіти та інше) за 2007
рік-вересень 2010 року.

Проте, із вказаного акта не убачається,
що зазначені в ньому бухгалтерські
документи були вилучені саме ДПІ у м.
Черкаси Черкаської області для їх
знищення. Разом з тим, відповідно до
частини третьої статті 8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" відповідальність
за організацію бухгалтерського обліку
та забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Тому, за висновком суду, позивач не мав
відповідних підстав для знищення у 2011
році бухгалтерських документів за
2009-2010 роки, в тому числі, бухгалтерських
документів щодо господарських
взаємовідносин з ТОВ "Київ-Енерго".

Посилання представника позивача на акт
перевірки ДПІ у м. Черкаси Черкаської
області від 19.01.2011 №136/23-2/21357692 "Про
результати виїзної планової перевірки
ТОВ "Літа" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.09.2010" та викладені в ньому обставини
не спростовують висновків відповідача,
викладених в акті перевірки, та не
беруться судом до уваги, оскільки
правильність ведення податкового
обліку з податку на прибуток та податку
додану вартість має підтверджуватися
відповідними засобами доказування,
якими повинні бути належним чином
оформлені первинні бухгалтерські
документи, в тому числі, податкові
накладні, які позивачем до перевірки не
надавались.

За висновком суду, надані позивачем до
справи під час подання касаційної
скарги договір підряду від 01.12.2009
№0112/09-ПР, укладений між ТОВ "Літа" та ТОВ
"Київ-Енерго", акти приймання виконаних
підрядних робіт за грудень 2009 - лютий 2010
року до вказаного договору, виписані
ТОВ "Київ-Енерго" податкові накладні
від 22.12.2009 №2, від 22.01.2010 №11, від 29.01.2010
№16, від 22.02.2010 №16, від 22.02.2010 №27 не
підтверджують фактичного здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Київ-Енерго", оскільки з актів
приймання виконаних підрядних робіт
неможливо встановити зміст і обсяг
виконаних підрядником будівельних
робіт. Всупереч вимогам статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", статті 7
Закону №168/97-ВР у податкових накладних
не зазначено конкретного змісту і
обсягу господарської операції, а саме:
не відображено переліку виконаних
робіт, їх кількісних і вартісних
показників, що не дозволяє суду
достовірно встановити обсяг і вартість
операцій.

Про формальність зазначених доказів
також свідчить відсутність
проектно-кошторисної документації до
договору підряду від 01.12.2009 №0112/09-ПР,
водночас, відповідно до положень
статті 877 ЦК України, підрядник
зобов'язаний здійснювати будівництво
та пов'язані з ним будівельні роботи
відповідно до проектної документації,
що визначає обсяг і зміст робіт та інші
вимоги, які ставляться до робіт та до
кошторису, що визначає ціну робіт.
Підрядник зобов'язаний виконати усі
роботи, визначені у проектній
документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації),
якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду (частина перша).
Договором будівельного підряду мають
бути визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації, а
також має бути визначено, яка із сторін
і в який строк зобов'язана надати
відповідну документацію (частина
друга).

На думку суду, наявність
проектно-кошторисної документації є
обов'язковою передумовою перед
виконанням підрядником робіт за
договором будівельного підряду.

На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.12.2013, якою дану адміністративну
справу було направлено на новий
розгляд, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва
витребувано у Київського районного
суду міста Донецька інформацію щодо
результатів розгляду кримінальної
справи №75-11-05-147/3, на яку Київським
районним судом міста Донецька надано
копію постанови від 07.12.2011 в
кримінальній справі №1-1171/11 відповідно
до якої кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого частиною другою
статті 205 Кримінального кодексу
України закрито у зв'язку із амністією,
звільнено обвинуваченого від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із амністією.

Згідно з відміткою Київського
районного суду міста Донецька, вказана
постанова набрала законної сили 23.12.2011.

Таким чином, враховуючи ту обставину,
що відповідачем було призначено
перевірку, за наслідками якої прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, відповідно до
підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК
України на підставі постанови від
19.10.2012 слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у
Донецькій області майора міліції
Саєнко М.О. по кримінальній справі
№75-11-05-147/3 і на час прийняття
відповідачем оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, 06.03.2012, рішення у
зазначеній кримінальній справі
набрало законної сили, відповідачем
дотримано вимог пункту 86.9 статті 86 ПК
України щодо прийняття податкових
повідомлень-рішень після набрання
законної сили відповідним рішенням у
кримінальній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що постанова
Київського районного суду міста
Донецька від 07.12.2011 в кримінальній
справі №1-1171/11 та викладені в ній
обставини, не стосуються спірних
відносин, оскільки вказана постанова
прийнята відносно директора ТОВ "Техно
Концепт" ОСОБА_2, водночас, спірні
господарські операції стосуються ТОВ
"Літа" та ТОВ "Київ-Енерго".

Враховуючи викладене, суд вважає
обґрунтованими висновки відповідача,
викладені в акті перевірки, за
наслідками якої прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, щодо
порушення заниження ТОВ "Літа" податку
на додану вартість у сумі 213044,00 грн., в
тому числі, за грудень 2009 року на 81877,00
грн., за січень 2010 року на 105726,00 грн., за
лютий 2010 року на 25441,00 грн., та заниження
позивачем податку на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 266305,00 грн., в тому числі, за IV
квартал 2009 року на 102346,00 грн., за І-ІV
квартали 2010 року на 163959,00 грн., оскільки
ТОВ "Літа" не надано належним чином
оформлених первинних документів і
податкових накладних, які
підтверджують проведення
господарських операцій з ТОВ
"Київ-Енерго", відтак у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю. Відмовляючи в
задоволенні адміністративного позову,
судом також взято до уваги те, що
скасовуючи постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2013, Вищий адміністративний суд
України не зазначив про
необґрунтованість висновків суду
апеляційної інстанції про відсутність
доказів на підтвердження здійснення
господарських операцій.

Щодо строку звернення позивача з
позовом до суду, то суд зазначає, що
позивачем оскаржено податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 06.03.2012 №,
№ в межах строку давності 1095 днів,
встановленого статтею 102 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). З матеріалів справи
убачається, що позивачем сплачено
судовий збір у розмірі 2204,00 грн.
(квитанція від 14.09.2012 №N0GZ935889). Водночас,
відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складення постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.А. Донець