Справа № 826/15318/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Митна
справа та логістика» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Митна справа та
логістика» до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Митна справа та
логістика» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 15.04.13 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
листопада 2013 року в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Митна справа та
логістика» відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
листопада 2013 року позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
дотримання вимог податкового
законодавства Товариством з обмеженою
відповідальністю «Митна справа та
логістика» при взаємовідносинах з ТОВ
«Мастергільдія» та ТОВ «Блоксоюз» за
період - грудень 2011року. За
результатами перевірки складено акт
від 15.03.13р. за № 270/22-2/36698523 (далі - Акт
перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог:

- пп. 14.1.27. пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44. п.
138.4. п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податковою кодексу України (далі - ПК
України), ст. 1, ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пп. 2.4. пп. 2.15, пп.
2.16 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 95 979,50 грн., з яких 85 217, 00
грн. за основним платежем та 10 762, 50 грн. -
за штрафними санкціями;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198. п. 200.1 та п. 200.2 ст. 200, п.
201.1 ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пп. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. в
результаті чого занижено суму ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет на загальну суму 80 208, 75 грн., з
яких 64 167,00 грн. за основним платежем та
16 041, 75 грн. - за штрафними санкціями.

За наслідками встановлених порушень
позивачу винесено податкові
повідомлення-рішення від 15.04.2013 року:

- № яким за позивачем визначено
суму зобов'язання з податку на прибуток
в розмірі 95 979,50грн. в тому числі за
основним платежем в сумі 85 217,00грн. та
штрафні санкції в розмірі 10 762,50грн.

- № яким за позивачем визначено
суму зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 80 208,75грн. в тому
числі за основним платежем в сумі 64
167,00грн. та штрафні санкції в розмірі 16
041,75грн.

Не погоджуючись із висновками Акту
перевірки та винесеними на його
підставі повідомленнями-рішеннями ТОВ
«Митна справа та логістика» подало
скаргу від 25.04.2013 року № 5, за
результатами розгляду якої рішенням
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 21.06.2013 року №1358/10/12-1-03 скаргу
залишено без задоволення, а
оскаржувані повідомлення-рішення без
змін.

30.08.2013 року Міністерство доходів і
зборів України, розглянувши повторну
скаргу позивача від 05.07.2013 №8777/6
прийняло рішення №10007/6/99-99-10-01-15 яким
скаргу залишено без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення №
та № від 15.04.2013 без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем доведено правомірність
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, оскільки
господарські операції ТОВ «Митна
справа та логістика» з ТОВ
«Мастергільдія» та ТОВ «Блоксоюз»
фактично не мали реального характеру,
їх виконання оформлено лише
документально без мети реального
настання правових наслідків, в свою
чергу позивач не надав належних
доказів на підтвердження обставин,
якими обґрунтовується позов.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитись з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Окрім того, згідно з п.п. 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
включаються до складу витрат.

Платники податку на прибуток, об'єкт,
база та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначаються розділом 3
Податкового кодексу України.

За правилами статті 149 ПК України
податковою базою для цілей
оподаткування податком на прибуток
визнається грошове вираження прибутку
як об'єкта оподаткування, визначеного
згідно із статтею 134 цього Кодексу, з
урахуванням положень статей 135 - 137 та 138
- 143 цього Кодексу.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК
України передбачено, що прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 ПК України витрати у розумінні
цього кодексу - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілом
власником).

До складу валових витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування відповідно до пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України,
входять: витрати від операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інші витрати, визначені згідно з
пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься договір
№ ТЕО-02/10-2011 від 03.10.2011 року, який було
укладено між позивачем та TOB «Блоксоюз»
(а.с. 141 - 146, том 1).

За умовами вищевказаного договору з
боку TOB «Блоксоюз» надавались послуги
та здійснювались роботи, які були
необхідними для здійснення позивачем
митного оформлення вантажів, зокрема,
здійснювався супровід в рамках
проведення
санітарно-епідеміологічного контролю,
здійснювався супровід в рамках
проведення фіто-санітарного контролю,
здійснювався супровід в рамках
проведення екологічного контролю, а
також виконувались інші роботи,
зазначені в п. 1.2 зазначеного договору.

Факт виконання договору № ТЕО-02/10-2011
підтверджується Актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 112 від 30 грудня
2011 року (а.с. 153, том 1) та Звітом щодо
виконаних робіт (наданих послуг) № 25
від 30 грудня 2011 року (а.с. 154 - 155, том 1),
оформлені між позивачем та TOB
«Блоксоюз». У Звіті щодо виконаних
робіт (наданих послуг) № 25 від 30 грудня
2011 року зазначається, що
вантажоодержувачем є TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані», а також номери
автомобілів, якими перевозився вантаж,
який підлягав митному оформленню.

В матеріалах справи наявні
вантажно-митні декларації, оформлені
позивачем в межах надання ним послуг на
користь TOB «Прем'єр дістріб'юшн
компані» (а.с. 117 - 130, том 2; а.с. 200 - 233, 183 -
197, том 1), а саме в графі « 8 Одержувач»
зазначено TOB «Прем'єр дістріб'юшн
компані». В цих же вантажно-митних
деклараціях зазначені номери
автомобілів, які відображені у Звіті
№25 від 30 грудня 2011 року, та
найменування позивача в графі « 14
Декларант/Представник», а саме - TOB
«Митна справа та логістика».

Позивачем було повністю оплачено
послуги, отримані від TOB «Блоксоюз», на
підставі рахунка-фактури № СФ-94 від 09
грудня 2011 року (а.с. 147, том 1), № СФ-99 від 22
грудня 2011 року (а.с. 149, том 1) та №СФ-102
від 30 грудня 2011 року (а.с. 151, том 1), що
підтверджується банківськими
виписками від 09.12.2011 року на суму 70 000,00
грн.; від 22.12.2011 року на суму 50 000,00 грн.;
від 11.01.2012 року на суму 45 000,00 грн. (а.с. 157,
159, 161, том 1).

Загальна сума наданих позивачу з боку
TOB «Блоксоюз» послуг склала у
перевіряємому періоді (грудень 2011 року)
165 000,00 грн., в тому числі ПДВ 27 500,00 грн.,
що підтверджується з зазначених
рахунків.

Крім того, позивачем протягом
перевіряємого періоду (грудень 2011 року)
було сформовано податковий кредит з
ПДВ за даними операціями з TOB
«Блоксоюз» у сумі 27 500,00 грн. на підставі
належним чином оформлених TOB
«Блоксоюз» податкових накладних № 145
від 09 грудня 2011 року (а.с. 148, том 1), № 151
від 22 грудня 2011 року (а.с. 150, том 1) та № 156
від 30 грудня 2011 року (а.с. 152, том 1).

Отримані від TOB «Блоксоюз» послуги було
реалізовано позивачем шляхом їх
надання замовнику позивача - TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані» відповідно до
укладеного між ними Договору на митне
оформлення вантажів №7 від 12 квітня 2010
року (а.с. 164 - 168, том 1).

Факт виконання договору №7 від 12
квітня 2010 року підтверджується Актами
№ 675 від 19 грудня 2011 року (а.с. 131, том 2),
№636 від 5 грудня 2011 року (а.с. 234, том 1) та
№631 від 02 грудня 2011 року (а.с. 198, том 1).

Підтвердженням виконання договору
також є вказані вище вантажно-митні
декларації, оформлені позивачем в
межах надання ним послуг на користь TOB
«Прем'єр дістріб'юшн компані» (а.с. 117 -
130, том 2; а.с. 200 - 233, 183 - 197, том 1).

Оплата послуг з боку TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані» на користь
позивача підтверджується
рахунками-фактурами №675 від 19 грудня 2011
року (а.с. 116, том 2), №636 від 05 грудня 2011
року (а.с. 199, том 1) та №631 від 02 грудня 2011
року (а.с. 182, том 1), що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 203, 227, том 2).
Загальна сума послуг, наданих
позивачем TOB «Прем'єр дістріб'юшн
компані» у грудні 2011 року, склала 194 556,00
грн., в тому числі ПДВ 32 426,00 грн., що
підтверджується з вказаних вище
рахунків та актів.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Мастергільдія» колегія суддів
зазначає наступне.

03.10.11 року між позивачем та ТОВ
«Мастергільдія» було укладеного
договір № ТЕО-01/10-2011 про надання послуг
при перетині вантажами кордону України
(а.с. 124- 129, том 1).

За умовами вищевказаного договору з
боку TOB «Мастергільдія» надавались
послуги та здійснювались роботи, які
були необхідними для здійснення
позивачем митного оформлення вантажів,
зокрема, здійснювався супровід в
рамках проведення
санітарно-епідеміологічного контролю,
здійснювався супровід в рамках
проведення фіто-санітарного контролю,
здійснювався супровід в рамках
проведення екологічного контролю, а
також виконувались інші роботи,
зазначені в п. 1.2 зазначеного договору.

Факт виконання договору № ТЕО-01/10-2011
підтверджується Актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 332 від 30 грудня
2011 року (а.с. 138, том 1) та Звітом щодо
виконаних робіт (наданих послуг) №43 від
30 грудня-2011 року (а.с. 139 - 140, том 1),
оформлені між позивачем та TOB
«Мастергільдія». У Звіті щодо
виконаних робіт (наданих послуг) №43 від
30 грудня-2011 року зазначається, що
вантажоодержувачем є TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані», а також вказано
номери автомобілів, якими перевозився
вантаж, який підлягав митному
оформленню.

В матеріалах справи наявні
вантажно-митні декларації, оформлені
позивачем в межах надання ним послуг на
користь TOB «Прем'єр дістріб'юшн
компані» (а.с. 244 - 250, том 1; а.с. 2 - 5, 8 - 83, 86 -
88, 143 - 172, том 2), а саме в графі « 8
Одержувач» зазначено TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані». В цих же
вантажно-митних деклараціях зазначені
номери автомобілів, які відображені у
Звіті №43 від 30 грудня 2011 року, та
найменування позивача в графі « 14
Декларант/Представник», а саме - TOB
«Митна справа та логістика».

Позивачем було повністю оплачено
послуги, отримані від TOB
«Мастергільдія», на підставі
рахунка-фактури № СФ-329 від 08 грудня 2011
року (а.с. 130, том 1), № СФ-335 від 20 грудня
2011 року (а.с. 132, том 1), № СФ-339 від 23
грудня 2011 року (а.с. 134, том 1) та № СФ-346
від 30 грудня 2011 року (а.с. 136, том 1), що
підтверджується банківськими
виписками від 08.12.2011 року на суму 70 000,00
грн.; від 20.12.2011 року на суму 50 000,00 грн.;
від 23.12.2011 року на суму 45 000,00 грн.; від
11.01.2012 року на суму 55 000,00 грн. (а.с. 156, 158,
160, 161, том 1)

Загальна сума наданих позивачу з боку
TOB «Мастергільдія» послуг склала у
перевіряємому періоді (грудень 2011 року)
220 000,00 грн., в тому числі ПДВ 36 666,67 грн.,
що підтверджується з зазначених
рахунків.

Крім того, позивачем протягом
перевіряємого періоду (грудень 2011 року)
було сформовано податковий кредит з
ПДВ за даними операціями з TOB
«Мастергільдія» у сумі 36 666,67 грн. на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних № 150 від 08 грудня
2011 року (а.с. 131, том 1), № 153 від 20 грудня
2011 року (а.с. 133, том 1), № 154 від 23 грудня
2011 року (а.с. 135, том 1) та № 156 від 30 грудня
2011 року (а.с. 137, том 1).

Отримані від TOB «Мастергільдія»
послуги було реалізовано позивачем
шляхом їх надання замовнику позивача -
TOB «Прем'єр дістріб'юшн компані»
відповідно до укладеного між ними
Договору на митне оформлення вантажів
№ 7 від 12 квітня 2010 року (а.с. 164 - 168, том 1).

Факт виконання договору № 7 від 12
квітня 2010 року підтверджується Актами
№ 645 від 08 грудня року (а.с. 6, том 2), № 654
від 13 грудня 2011 року (а.с. 84, том 2), № 664
від 16 грудня 2011 року (а.с. 89, том 2) та № 686
від 26 грудня 2011 року (а.с. 173, том 2).

Підтвердженням виконання договору
також є вказані вище вантажно-митні
декларації, оформлені позивачем в
межах надання ним послуг на користь TOB
«Прем'єр дістріб'юшн компані» (а.с. 244 -
250, том 1; а.с. 2 - 5, 8 - 83, 86 - 88, 143 - 172, том 2).

Оплата послуг з боку TOB «Прем'єр
дістріб'юшн компані» на користь
позивача підтверджується
рахунками-фактурами № 645 від 08 грудня
2011 року (а.с. 243, том 1), № 654 від 13 грудня
2011 року (а.с. 7, том 2), №664 від 16 грудня 2011
року (а.с. 85, том 2) та №686 від 26 грудня 2011
року (а.с. 142, том 2), що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 187, 227, том 2).
Загальна сума послуг, наданих
позивачем TOB «Прем'єр дістріб'юшн
компані» у грудні 2011 року, склала 276 144,00
грн., в тому числі ПДВ 46 024,00 грн., що
підтверджується з вказаних вище
рахунків та актів.

Кошти отримані позивачем від TOB
«Прем'єр дістріб'юшн компані» було
відображено в складі податкових
зобов'язань з ПДВ та доходів, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток
підприємств, що не заперечується
відповідачем.

Крім того, право позивача на формування
податкового кредиту не може бути
поставлене у залежність від виконання
контрагентом свого обов'язку зі сплати
податків та обов'язкових платежів,
оскільки виходячи з принципу
персональної відповідальності
платника податку, право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто, якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи, а тому сама по собі несплата
податку продавцем не може бути
підставою для відмови у праві платника
податку на податковий кредит за
наявності факту здійснення
господарської операції.

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
звертає увагу на той факт, що
вищезазначені первинні, розрахункові
та інші документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і за висновками
суду свідчать про реальність операцій
між позивачем і його контрагентом.

Також необхідно зазначити, що на момент
здійснення операцій поставки
контрагенти позивача були
зареєстровано як платники податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, їм було
присвоєно індивідуальний податковий
номер, а свідоцтво платника податку на
додану вартість вказаних суб'єктів
господарювання не було анульовано.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, на підтвердження виконання
зазначених договорів, позивачем надані
податкові накладні та банківські
виписки про рух грошових коштів. В свою
чергу відповідачем не надано доказів
повернення коштів на рахунок позивача
за вказаними операціями.

Також, відповідачем не зазначено
жодних заперечень щодо змісту вказаних
первинних документів.

Щодо доводів (інформації), наведених
відповідачем стосовно контрагентів
позивача, слід зазначити наступне.

За змістом пункту 73.3 статті 73 ПК
України, органи державної податкової
служби мають право звернутися до
платників податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та її документального
підтвердження; згідно з абз.1 пункту 73.5
статті 73 ПК України з метою отримання
податкової інформації органи
державної податкової служби мають
право проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок на момент існування
спірних правовідносин визначений
Порядком проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 № 1232.

Пунктом 2 вказаного Порядку
передбачено, що зустрічні звірки
проводяться у суб'єктів
господарювання, щодо здійснення
операцій з якими під час перевірки
платника податків та зборів виникають
сумніви стосовно факту здійснення
таких операцій або якщо існують
розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

При цьому відомостей щодо проведення
та належним чином оформлених
результатів проведення відповідачем
зустрічних звірок з метою
підтвердження відносин між платниками
податків, до суду надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, висновки, викладені
відповідачем в Акті документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового
законодавства ТОВ «Митна справа та
логістика» такими, що не
підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи зазначене, судова колегія
вважає, що зазначені господарські
операції носили реальний характер та
були виконані сторонами належним
чином, валові витрати та податковий
кредит позивач сформував у повній
відповідності з вимогами ПК України, а
тому підстав для винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень не вбачається.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ«Митна
справа та логістика» є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів, у відповідності до ст. 205 КАС
України, приходить до висновку, що
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Митна
справа та логістика» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
15.04.2013 року № та № , винесені
Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі м. Києва ДПС.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.