Справа № 806/113/14
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2014 р.
Справа № 806/113/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Зеліковій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Синицької
Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" березня
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Житомирський окружний
адміністративний суд постановою від 03
березня 2014 року в задоволення позовних
вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Житомирської об"єднаної державної
податкової інспекції про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
№/0, №/0, № від 06.10.2008 р.
відмовити.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В апеляційній скарзі позивач,
зокрема вказує, що перевірка проведена
відповідачем з порушенням строків,
встановлених чинним на час перевірки
законодавством, а тому є неправомірною.
Рішення, прийняті відповідачем за
результатами такої перевірки також є
неправомірними.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0,
№/0, № від 08.10.2008 р. про
донарахування податкового
зобов"язання з податку на додану
вартість та застосування фінансових
санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав, що документальні невиїзні
(камеральні) перевірки були проведені з
порушенням строків для проведення
таких видів перевірок, зокрема
зазначив, що предметом дослідження
камеральної перевірки може бути лише
правильність відображення у
відповідних рядках та стовбцях
податкової декларації показників як
результатів проведених розрахунків
(арифметичних дій) та/або методологія
проведення цих розрахунків. При цьому,
будь-які дослідження документів, які
були підставою для таких розрахунків,
при проведенні камеральної перевірки
не проводяться. Вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті з порушенням вимог чинного (в
момент виникнення спірних
правовідносин) законодавства є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

В ході розгляду справи суд першої
інстанції встановив, що державним
податковим інспектором відділу
адміністрування податків з фізичних
осіб на підставі п. п. 4.2.2 п. 4.2 ст.4 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" проведено ряд документальних
невиїзних перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість позивача, поданих за березень,
квітень та червень 2008 року.

За результатами проведених перевірок
контролюючим органом були складені
акти від 06.10.2008 р. №5610, №5608 та №5609, у
яких зазначено, що при заповненні
податкових декларацій платником
податку допущено порушення п. п. 7.2.4. п.
7.2., п. п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість", а саме: до
складу податкового кредиту включено
суми ПДВ по суб'єктам господарювання,
щодо яких анульовано свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ.

У результаті проведених перевірок
платнику донараховано податок на
додану вартість та застосовано штрафні
(фінансові) санкції, про що прийнято
податкові повідомлення-рішення від 06.10.
2008 року №/0, №/0 та №/0.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що з огляду на вимоги чинного
законодавства, підприємець ОСОБА_4 не
мав законодавчих підстав для
віднесення до складу податкового
кредиту податку на додану вартість
згідно податкових накладних, в яких
постачальниками значаться особи, що не
мають статусу платника податку на
додану вартість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до приписів п. 1 ст. 11
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" (в редакції на час
виникнення правовідносин), органи
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства юридичними особами, їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та
його установ.

Згідно абзацу першого п. п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" (в редакції на час виникнення
правовідносин), протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової
декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що аналіз наведених норм дає підстави
для висновку, що право органу державної
податкової служби здійснити
документальну невиїзну перевірку
заявлених платником податку на додану
вартість сум податку до відшкодування
в податковій декларації не обмежено
певною періодичністю таких перевірок,
так само як і не залежить від того, чи
проведена виїзна перевірка
(документальна) з цього ж питання.
Визначення підстави для проведення
документальної невиїзної перевірки
входить до повноважень органу
державної податкової служби.

Суд також правильно виходив з того, що
абзацами першим, другим п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст.
7 Закону України "Про податок на додану
вартість" встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п. п. 7.2.6
п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" (абзац перший п. п. 7.4.5
п. 7.4 цієї статті).

Статтею 9 Закону України "Про податок на
додану вартість" передбачено, що
реєстрація осіб як платників податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у випадку,
якщо платник податку ліквідується за
власним бажанням чи за рішенням суду
(фізична особа позбувається статусу
суб"єкта господарювання).

Таким чином, свідоцтво про реєстрацію
як платника податку на додану вартість,
а отже, і право на складання податкових
накладних діє від дати реєстрації до
анулювання цього свідоцтва.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у
березні, квітні та червні 2008 року було
віднесено до складу податкового
кредиту податок на додану вартість
згідно податкових накладних, згідно
яких постачальником є особа, що не мала
статусу платника податку на додану
вартість, а саме: ТОВ "Ексімтек"
(податковий номер 30725357), яке виключено з
Реєстру платників ПДВ 06.06.2002 року, та
ТОВ "Інтерінвест центр" (податковий
номер 24103147), яке також виключено з
Реєстру платників ПДВ 25.08.2004 року .

Відповідно до п. п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов"язань продавця
(платника податку) у двох примірниках.
Вона є звітним податковим і одночасно
розрахунковим документом і повинна
відповідати вимогам п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
цього Закону.

Пунктом 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України від 30 травня 1997
року № 165, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23 червня
1997 року за № 233/2037 (чинного в момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення особою, яка не
зареєстрована як платник податку на
додану вартість в податковому органі.

Таким чином, підприємець ОСОБА_4 не мав
права відносити до складу податкового
кредиту податок на додану вартість
згідно податкових накладних, в яких
постачальниками значаться особи, що не
мають статусу платника податку на
додану вартість.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10001

3- відповідачу Житомирська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,