Справа № 2-9268/10/1412
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-9268/10/1412

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Разумовська О.Г.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського
районного суду м.Миколаєва від 08 січня
2013 року за заявою ОСОБА_1 про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

27.12.2012 року ОСОБА_1, в порядку ст.263 КАС
України, звернулась до суду із поданням
про зміну способу і порядку виконання
постанови суду.

Заява мотивована тим, що на виконанні
відділу ДВС знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-9268-2010, виданого
08.02.2012 року Заводським районним судом
м.Миколаєва щодо зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі здійснити
нарахування та виплату призначеної
ОСОБА_1 пенсії з урахуванням підвищення
на 30 % мінімальної пенсії за віком за
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та за
2009 рік за рахунок коштів Державного
бюджету України, з урахуванням
фактично сплачених сум у цей період.

Ухвалою Заводського районного суду
м.Миколаєва від 08 січня 2013 року у
задоволення заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 22.01.2013
року подано апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом, при винесенні
оскаржуваної ухвали порушено норми
процесуального права та просить
скасувати ухвалу Заводського
районного суду м.Миколаєва від 08.01.2013 р.
та постановити нову, якою змінити
спосіб та порядок виконання постанови
суду І-інстанції.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судами 1-ї та 2-ї інстанцій встановлені
наступні обставини справи.

Так, постановою Заводського районного
суду м.Миколаєва від 17.12.2010 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Миколаївській області
здійснити нарахування та виплату
призначеної ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007 р. по 31.12.2007 р, з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.
та за 2009 рік, з урахуванням фактично
сплачених сум у цей період.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.04.2011 р.
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Миколаєва - залишено без
задоволення, а постанову Заводського
районного суду м.Миколаєва від 17.12.2010
року - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначена постанова суду набрала
законної сили 22.04.2011р. та підлягає
безумовному виконанню.

08.02.2012 року Заводським районним судом
м.Миколаєва було видано виконавчий
лист №2-9268-2010.

30.05.2012 р. виконавче провадження за
виконавчим листом №2-9268-2010 від 08.02.2012
року виданого Заводським районним
судом м.Миколаєва - закінчено.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Миколаївський області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р, з 22.05.2008
р. по 31.12.2008 р. та за 2009 рік, з урахуванням
фактично сплачених сум у цей період.

Відмовляючи в задоволені заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, суд першої інстанції
виходив з того, що вимоги зазначеної
заяви не узгоджуються зі змістом ст.263
КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції і вважає їх обгрунтованими,
виходячи з наступного.

Згідно до ст..14 КАС України
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Також, відповідно до п.2 ч.4 ст. 105 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, ч.1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, колегія суддів зазначає, що
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
спірного питання не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду 1-ї інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції винесено оскаржувану ухвалу
з держанням усіх норм процесуального
та матеріального права, колегія суддів
апеляційного суду, діючи виключно в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, до відповідно до
ст.200 КАС України, залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а ухвалу
місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,199,200,205,206,254,263 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а ухвалу Заводського
районного суду м.Миколаєва від 08 січня
2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко