Справа № 808/2339/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року 13 год. 05 хв. Справа №
808/2339/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стрельченка
С.С.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Пологівської районної державної
адміністрації Запорізької області

третя особа: ОСОБА_3

про: скасування рішення та зобов'язання
вичинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним
позовом до Пологівської районної
державної адміністрації Запорізької
області, третя особа ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
розпорядження голови Пологівської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 25.12.2012 № 721 в
частині збереження права постійного
користування жилим приміщенням, за
адресою: АДРЕСА_1 за дитиною-сиротою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про зняття
заборони відчуження та розпорядження
нерухомим майном за зазначеною
адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є власником зазначеного
житлового будинку, у зв'язку з чим
вважає, що оскаржуваним розпорядженням
порушені його права та інтереси, як
власника нерухомого майна, що саме і
стало підставою для звернення до суду з
зазначеним позовом. Також позивач
зазначає, що про існування
оскаржуваного розпорядження йому
стало відомо у лютому 2014 року при
з'ясуванні обставин накладення
заборони відчуження та розпорядження
майном.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, та надала пояснення в
їх обґрунтування, аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав у повному обсязі, просив у його
задоволенні відмовити, та пояснив, що
розпорядження прийнято відповідачем з
метою захисту прав та інтересів
неповнолітнього, а саме дитини-сироти
ОСОБА_5, а тому підстав для визнання
його протиправним та скасування не
вбачає.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
суддя приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2012 головою
Пологівської районної державної
адміністрації Запорізької області
прийнято розпорядження №411 «Про
надання статусу дитини-сироти ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1», яким надано статус
дитини-сироти ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пологи
Пологівського району Запорізької
області та на даний час перебуває в
сім'ї родичів за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
36).

Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40-41).

25.12.2012 головою Пологівської районної
державної адміністрації Запорізької
області прийнято розпорядження №721
«Про встановлення опіки над
дитиною-сиротою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1»,
яким опікуном малолітнього ОСОБА_5
призначено громадянина ОСОБА_3, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
влаштовано ОСОБА_5 в сім'ю ОСОБА_3 та
визначено місце його проживання за
місцем проживання опікуна (а.с. 37-39).

Пунктом 10 вказаного розпорядження
виконкому Пологівської міської ради
Пологівського району Запорізької
області рекомендовано зберегти за
дитиною-сиротою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право постійного користування жилим
приміщенням, в якому проживав
малолітній з матір'ю та рідними до
смерті матері, за адресою: АДРЕСА_1,
протягом останнього часу перебування
малолітнього в опікуна, піклувальника.

Пунктом 10 цього ж розпорядження
зобов'язано Службу у справах дітей
райдержадміністрації надати в
десятиденний термін це розпорядження
до Пологівської державної
нотаріальної контори Запорізької
області з метою накладення заборони
відчуження житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

24.01.2013 виконавчим комітетом
Пологівської міської ради Запорізької
області прийнято рішення №12 «Про
збереження житлового приміщення за
дитиною-сиротою ОСОБА_5», яким вирішено
зберегти за дитиною-сиротою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право постійного
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1, в якому він проживав з
матір'ю та рідними до смерті матері,
протягом усього часу перебування під
опікою/піклуванням (а.с. 32).

Відповідно до Свідоцтва про право на
спадщину за законом № 317 від 20.03.2013,
виданого приватним нотаріусом
Пологівського районного нотаріального
округу, позивачем отримано у спадщину
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Право власності на вказаний будинок
зареєстровано за позивачем 20.03.2012, що
підтверджується копією Витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
(а.с. 7).

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяжень, 28.12.2012
Пологівською державною нотаріальною
конторою на підставі розпорядження
голови Пологівської районної
державної адміністрації № 721 від 25.12.2012
до зазначеного реєстру внесено запис
про заборону розпорядження об'єктом
нерухомого майна, що розташований за
адресою: Запорізька область,
Пологівський район, м. Пологи, вулиця
Мічуріна, будинок 55 (а.с. 8).

Вважаючи, що розпорядження голови
Пологівської районної державної
адміністрації № 721 від 25.12.2012 в частині
збереження права постійного
користування жилим приміщенням, за
адресою: АДРЕСА_1 за дитиною-сиротою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та заборони
відчуження і розпорядження нерухомим
майном за зазначеною адресою таким, що
порушує права позивача як власника
житлового будинку, позивач звернувся з
позовом про його часткове скасування.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно зі статтею 13 вказаного Закону,
до відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань:
науки, освіти, культури, охорони
здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї,
жінок, молоді та неповнолітніх.

Відповідно до статті 23 цього ж Закону,
місцева державна адміністрація
реалізує державну політику в галузі
соціального забезпечення та
соціального захисту соціально
незахищених громадян - пенсіонерів,
інвалідів, одиноких непрацездатних,
дітей-сиріт, дітей, позбавлених
батьківського піклування, осіб із їх
числа, одиноких матерів, багатодітних
сімей, інших громадян, які внаслідок
недостатньої матеріальної
забезпеченості потребують допомоги та
соціальної підтримки з боку держави.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування», за умови втрати дитиною
батьківського піклування відповідний
орган опіки та піклування вживає
вичерпних заходів щодо влаштування
дитини в сім'ї громадян України - на
усиновлення, під опіку та піклування, у
прийомні сім'ї, дитячі будинки
сімейного типу.

Згідно зі статтею 11 вищевказаного
Закону, органами опіки та піклування є
районні, районні у містах Києві та
Севастополі місцеві державні
адміністрації, виконавчі органи
міських чи районних у містах,
сільських, селищних рад.

Органи опіки та піклування
забезпечують вирішення питань щодо:
встановлення статусу дитини-сироти та
дитини, позбавленої батьківського
піклування; надання опіки та
піклування над дітьми-сиротами та
дітьми, позбавленими батьківського
піклування, та застосування інших форм
влаштування дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування;
соціального захисту і захисту
особистих, майнових, житлових прав та
інтересів дітей; забезпечення
пріоритетних форм влаштування
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування; притягнення
до відповідальності осіб, які
порушують права дитини; надання
письмової згоди або заперечення на
відчуження нерухомого майна (у тому
числі житла) та іншого майна, власником
якого є дитина; подання заяв, клопотань,
позовів про захист прав дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування.

Соціальний захист та захист прав дітей
у межах своєї компетенції здійснюють
районні, районні у містах Києві та
Севастополі місцеві державні
адміністрації, виконавчих органів
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» закріплено, що за
дітьми-сиротами та дітьми,
позбавленими батьківського
піклування, а також особами з їх числа
зберігається право на житло, в якому
вони проживали з батьками, рідними до
встановлення опіки, піклування,
влаштування в прийомні сім'ї, дитячі
будинки сімейного типу, заклади для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті,
жилі приміщення, в яких проживали
діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, до
влаштування їх у сім'ї громадян
України, заклади для дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, а також щодо яких є рішення
суду, не можуть бути відчужені без
отримання згоди на таке від органів
опіки та піклування, яка може
надаватися лише в разі гарантування
збереження права на житло таких дітей.

Аналогічні положення щодо збереження
за дитиною, над якою встановлено опіку
або піклування, права користування
житлом, у якому вона проживала до
встановлення опіки або піклування,
закріплені пунктом 3 частини 1 статті 247
Сімейного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті
71 Житлового кодексу України, жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, - протягом усього часу їх
перебування у родичів, опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Таким чином, однією із встановлених
законодавством гарантій захисту прав
дітей-сиріт - є збереження права
користування житловим приміщенням, в
якому вони проживали з батьками,
рідними до встановлення опіки,
піклування, влаштування в прийомні
сім'ї, дитячі будинки сімейного типу,
заклади для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.

При цьому, збереження такого права за
дитиною-сиротою не пов'язано з
наявністю відповідних прав, зокрема
права власності на житлове приміщення,
у батьків та рідних, з якими проживала
дитина у такому приміщенні до
встановлення над нею опіки чи
піклування.

Також, збереження за дитиною-сиротою
права користування житловим
приміщення не пов'язано з тією
обставиною, чи була у встановленому
порядку дитина-сирота, її батьки чи
рідні зареєстровані за таким місцем
проживання.

Відповідно до частини 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», яка
наводить значення термінів, що
вживаються у цьому Законі: місце
проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з частиною 2 статті 2 вказаного
Закону, реєстрація місця проживання чи
місця перебування особи або її
відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Як встановлено судом, малолітній
ОСОБА_5 з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
проживав за адресою: АДРЕСА_1, разом з
матір'ю ОСОБА_6, тобто до іі смерті, що
підтверджується довідками голови
квартального комітету № 16 від 04.04.2014 №
40 та від 16.04.2014 № 745, за вказаним місцем
проживання наглядався дільничним
педіатром до 23.05.2012, та під час
проживання за вказаною адресою з 01.09.2009
по 27.05.2013 навчався у Пологівській ЗОШ
І-ІІІ ступеню № 4, що підтверджується
листом відділу освіти Пологівської
районної державної адміністрації від
15.04.2014 № 654/01-27 та листом Комунальної
установи «Пологівський центр
первинної медико-санітарної допомоги»
Пологівської районної ради
Запорізької області від 14.04.2014 № 250 (а.с.
28, 30-31, 42-43).

Статтею 73 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що нотаріус за
місцем розташування жилого будинку,
квартири, дачі, садового будинку,
гаража, іншого нерухомого майна чи
місцем розташування земельної ділянки,
або за місцезнаходженням однієї із
сторін правочину накладають заборону
їх відчуження за зверненням органу
опіки та піклування з метою захисту
особистих і майнових прав та інтересів
дитини, яка має право власності або
проживає у жилому будинку, квартирі,
іншому приміщенні, на відчуження якого
накладається заборона.

Враховуючи що дитина-сирота ОСОБА_5, над
яким встановлено опіку, до смерті
матері ОСОБА_6 постійно проживав разом
з нею в будинку за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується наданими як
відповідачем так і третьою особою
доказами, суд приходить до висновку, що
оскаржуване розпорядження, яке
прийнято відповідачем як органом опіки
та піклування, та спрямовано на захист
прав дитини-сироти, прийнято в межах
наданих повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством, у зв'язку
з чим підстави для визнання його
протиправним в оскаржуваній частині
відсутні, а відтак - позовні вимоги є
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що розпорядження голови
Пологівської районної державної
адміністрації від 25.12.2012 № 721 в частини,
що оскаржується, прийнято у межах
наданих повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством, у зв'язку
з чим позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Крім того, пункт 10 оскаржуваного
розпорядження носить рекомендаційний
характер, яким не вирішено питання щодо
збереження права користування
житловим приміщенням за
дитиною-сиротою, а рекомендовано
прийняти відповідне рішення
Пологівській міській раді
Пологівського району Запорізької
області, якою, як встановлено судом,
відповідне рішення було прийнято 24.01.2013
(а.с. 32, 39).

Посилання позивача про порушення його
прав як власника щодо розпорядження
належним йому майном, суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
можуть бути підставою для скасування
розпорядження в оскаржуваній частині,
оскільки позивач не позбавлений
можливості здійснити відчуження
належного йому житлового будинку за
умови отримання згоди органу опіки та
піклування, як це передбачено частиною
3 статті 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування».

Надана позивачем довідка голови
квартального комітету від 20.01.2014 не
спростовує, що дитина-сирота ОСОБА_5 до
встановлення над ним опіки разом з
матір'ю проживав у житловому будинку
за адресою: АДРЕСА_1, а лише підтверджує,
що на час видачі такої довідки
малолітні, неповнолітні, недієздатні
та обмежено дієздатні особи у
вказаному будинку не проживають та не
зареєстровані (а.с. 14).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 71, 72 94, 158, 161-163, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша