Справа № 804/16280/13-а
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2013 р. Справа № 804/16280/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ" до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ"
(далі- ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ»)
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністратвиного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, у якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 21.11.2013р.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що прийняте
відповідачем податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що
оскаржуване рішення податкового
органу прийняте з посиланням на
підпункт 102.5 ст. 102 Податкового кодексу
України та підпункт 15.3.1 пункту 15.3
статті 15 Закону „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181-ІІІ (який діяв на час, коли
спірна сума була задекларована ТОВ
„КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ". Так, посилаючись
на наведені норми, відповідач дійшов
помилкового висновку, що ТОВ
„КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ" порушено
встановлений законодавством термін (1095
днів) для включення до складу
податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за вересень 2013 року по
рядкам 21 "залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду" та 24
"залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду" залишок від'ємного значення
податкових декларацій з ПДВ за
вересень 2010 року у загальному розмірі
688 670,00 грн.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
надано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадова чи
службова особа, інший субєкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Органи державної податкової служби у
відносинах з фізичними та юридичними
особами, під час реалізації своїх
завдань та функцій, встановлених
законодавством України, є органом
виконавчої влади та суб'єктом владних
повноважень.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем заперечень до суду не
надано.

Дослідивши чинне на момент виникнення
спірних правовідносин законодавство
та матеріали справи, суд доходить
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з Свідоцтвом серії А01 №059293 про
реєстрацію юридичної особи, ТОВ
"КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ" зареєстровано
Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради від
28.12.2007р.

У період з 28 жовтня 2013 року по 31 жовтня
2013 року начальником відділу
камеральних перевірок управління
податкового аудиту ДПІ в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області
Золотаревським Д.С. було проведено
документальну невиїзну перевірку ТОВ
„КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ" з питань
правомірності формування залишку
від'ємного значення за вересень 2013
року, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За результатами проведення
вищезазначеної перевірки податковим
органом винесено акт №777/04-61-22-3/35680054 від
31 жовтня 2013 року, у якому встановлено,
що в порушення пункту 102.5 статті 102 та п.
200.4 статті 200 Податкового Кодексу
України, платником завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації) за вересень 2013 року на
суму 688 670,0 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 21
листопада 2013 року ТОВ
„КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ", яким зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації) за вересень 2013 року на
суму 688 670,00 грн.

Підставою для зменшення позивачеві за
податковим повідомленням-рішенням від
25.10.2011 № від'ємного значення з
податку на додану вартість за серпень
2011 року в сумі 1034771 грн. слугували
висновки камеральної перевірки,
викладені в акті від 10.10.2011 № 4459/15-2, про
порушення позивачем вимог п. 102.5 ст. 102
розділу ІІ, п.п. "б" п. 200.4 ст. 200 розділу V
Податкового кодексу України, п.п. 4.6.6
Порядку заповнення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, що призвело до
завищення суми від'ємного значення, що
підлягає зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового періоду) за
вересень 2013 року.

Порушення наведених вище норм Кодексу
полягало в тому, що позивач при
заповненні податкової декларації з
податку на додану вартість за вересень
2013 року включив до рядка 24 (залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду), за
яким минув строк давності - 1095
календарних днів.

Позивач не погодившись із висновками,
викладеними в Акті №777/04-61-22-3/35680054 від 31
жовтня 2013 року, та зважаючи на
протиправність прийнятого на підставі
вказаного акту повідомлення-рішенкя
№ від 21 листопада 2013 року
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
зазначеним позовом.

У Декларації з ПДВ за вересень 2013 року
платником визначено залишок від'ємного
значення в рядку 24 становить 5 458 129,00
грн.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначена сума утворилася у зв'язку з
тим , що у період з грудня 2009 року по
вересень 2010 року ТОВ
«КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» здійснювало
будівництво будівлі хлібозаводу з
виробництва хлібобулочних виробів,
купувало обладнання для виробництва
продукції і проводило його
пусконалагодження, здійснювало
купівлю автомобілів для доставки
продукції покупцям та багато іншого.

За цей період по бухгалтерському та
податковому обліку накопичувався
податковий кредит, який відображався в
рядку 24 декларації з ПДВ. На той час у
позивача податкові зобов'язання були
відсутні.

Слід зазначити, що правильність
відображення податкового кредиту у
рядку 24 декларації з ПДВ неодноразово
перевірялися відділом аудиту ДТП АНД
району, про що складено відповідні
акти.

Декларації платника, в яких заявлено
про відшкодування ПДВ шляхом
зарахування його в рахунок майбутніх
платежів, були подані у встановлені
законом терміни, тобто в межах 1095 днів,
тому позивач правомірно користується
залишком від'ємного значення податку з
податку на додану вартість до повного
його погашення шляхом нарахування
податкових зобов'язань.

В Акті № 529/04-61-22-3/35680054 від 30 вересня 2013
року зазначено, що:

«ТОВ „КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ" фактично у
попередніх податкових періодах мало
право на отримання бюджетного
відшкодування суми податку на додану
вартість, що виникло за рахунок від
'ємних значень податкових декларацій з
ПДВ за квітень-серпень 2010 року в сумі 3
146 150, 00 грн."

Порядок відшкодування ПДВ, у тому числі
у зменшення податкових зобов'язань із
цього податку наступних звітних
періодів або шляхом перерахування
коштів із бюджетного рахунка на
поточний банківський рахунок платника
податку, урегульовано п.7.7 Закону
України „Про податок на додану
вартість".

У відповідності до п. 200.6 ст. 200
Податкового кодексу України (п.п. 7.7.3. п.
7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість." (в редакції, чинній на
дату подачі декларації) - платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. ст. 200 ПК встановлено, що у
разі якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Зміст наведених вище норм Кодексу дає
підстави для висновку, що правило
переносу від'ємного значення
попереднього звітного періоду означає,
що в звітному податковому періоді у
платника податку може виникнути право
на бюджетне відшкодування, але платник
податку може отримати лише ту частину,
яка буде дорівнювати сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді постачальникам
товарів (послуг). Платник податку, який
не заявив до бюджетного відшкодування
від'ємне значення, залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів включає до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду шляхом відображення в рядку 24
податкової декларації без обмежень
певними строками давності і не втрачає
право заявити таке від'ємне значення до
бюджетного відшкодування у періоді, в
якому виникнуть умови (сплата суми у
попередньому податковому періоді
постачальникам товарів (послуг).

Наведена норма не містить положень, які
б обмежували право платника на
врахування залишку від'ємного значення
ПДВ у податковій звітності до повного
його погашення.

Отже, виходячи із зазначеного,
підставою для отримання відшкодування
є дані тільки податкової декларації за
звітний період. Рішення платника
податку відображається у податковій
декларації.

У відповідності до підпункту 102.5 ст. 102
Податкового кодексу України та
підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону
„Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" № 2181-III
заяви на повернення надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів) або отримання права на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Пунктом 14.1.115 Податкового кодексу
України визначено, що надміру сплачені
грошові зобов'язання -це суми коштів,
які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату;

Слід зазначити, що спірна сума не була
зарахована до бюджету понад нараховані
суми грошевих зобов'язань та,
відповідно, не є сумою надміру
сплачених грошових зобов'язань (не
підпадає під визначення „переплата").

Також, спірна сума не є сумою
відшкодування таких грошових
зобов'язань, так як відшкодування цих
сум із бюджету може бути здійснене
тільки в майбутньому (в наступних
податкових періодах) при виконанні
певних умов.

Слід також зазначити, що п.п. 102.5 ст. 102 ПК
України та п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181-ІІІ, встановлено строк
тільки для подачі заяв, на повернення
сум переплат Сяадшру сплачених
податків, зборів), проте наведені корми
не надають права податковому органу
списувати переплату з податків.

Даними нормами не обмежуються строк,
протягом якого платник податку, має,
право декларувати у податковій
звітності залишок від'ємного значення
ПДВ.

Таким чином, жоден із наведених вище
пунктів законодавчих актів не
розповсюджує свою дію на порядок
відшкодування ПДВ з бюджету.

Такої ж правової позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України та
Верховний суд України.

Зокрема, у постанові Верховного суду
України від 06 лютого 2012 року зазначено,
що:

„ ...підпунктом 15.3.і пункту 15.3 статті 15
Закону №2181-111 встановлено граничні
строки для подання заяви на повернення
надміру сплачених податків, зборів
(обовязкових платежів) або на їх
відшкодування, і ця норма не встановлює
строгав, протягом яких здійснюється
зарахування належної платнику повної
суми бюджетного відшкодування шляхом
зменшення податкових, зобовязань із
цього податку наступних податкових
періодів, якщо заява про таке
відшкодування подана своєчасно. "

Вищий адміністративний суд України в
ухвалі від 17 листопада 2010 року у справі
№ К-і 5027/10 зазначає наступне:

„ ...пунктом 15.3 статті 15 Закону України
№ 2181-НІ встановлює граничні строки для
подачі заяви на повернення надміру
сплачених податків, зборів - не пізніше
1095 дня, наступного за днем здійснення
такої переплати, або отримання права
відшкодування таких податків та
зборів. Отже дана норма не регулює
порядок нарахування та коригування
податкових зобов'язань з ПДВ та
застосована відповідачем до спірних
правовідносин помилково ".

Ухвалою від 23 лютого 2010 року у справі №
16244/08 Вищий адміністративний суд
України встановив, що підпунктом 15.3.1 1
Закону № 2181 (та у відповідності до п. 102.5
статті 102 ПК) встановлюється виключно
порядок (можливість) повернення із
бюджету надлишково сплачених грошових
коштів, тобто "переплати", а суми,
задекларовані платником податку до
відшкодування, однозначно не
підпадають під визначення "переплата",
тобто суми ПДВ, задекларовані і які
враховуються як переплата в картонці
особового рахунку, не можуть бути
списані в результаті закінчення
терміну давності, а підлягають
відшкодуванню при умові підтвердження
їх матеріалами документальних
перевірок.

Також, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 25
лютого 2010 року по справі № К-9949/07
встановлено про неправомірність
рішень податкового органу про списання
бюджетного відшкодування з ПДВ, яке
враховувалось більше 1095 днів, оскільки
підпункт 15.3.1 Закону № 2181 встановлює
строк подачі заяви про повернення
надмірно сплачених податків, але не
надає право податковому органу
списувати переплати по податках.

Статею 200 Податкового кодексу України
встановлено, що залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування звітного періоду,
включається до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду без
будь-яких обмежень по строку.

За товариством зберігається право на
використання накопиченого ним
податкового кредиту у майбутньому,
зокрема в рахунок погашення платежів з
ПДВ наступних податкових періодів чи в
рахунок податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Зазначена правова позиція викладена
зокрема в листі Державної податкової
служби від 06 квітня 2012 року №
10155/7/15-3417-03.

Також, у постанові від 06 лютого 2012 року
Верховний суд України зазначає, що:
„Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7
статті 7 Закону №168/97-ВР (у редакції,
чинній на дату подачі декларації)
підставою для отримання відшкодування
є дані тільки податкової декларації за
звітний період. За бажанням платника
податку сума бюджетного відшкодування
може бути повністю або частково
зарахована в рахунок платежів із цього
податку. Рішення платника податку
відображається у податковій
декларації.

Враховуючи, що відповідачем не надано
до суду заперечень на адміністративний
позов, тому, приймаючи до уваги,
презумпцію вини відповідача - суб'єкта
владних повноважень, що діє в
адміністративному судочинстві (ч. 2 ст.
71 КАС України), а також викладене, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення, що оскаржено є
протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 21.11.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ"
() судові витрати у
розмірі 4588, 00 грн. (чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят вісім гривень).

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський