Справа № 2а-2366/09/1970
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
№
876/3071/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника відповідача - Халупи Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Козовапроект» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2009
року у справі за адміністративним
позовом Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства «Козовапроект» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

встановив:

13.08.2009 Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося в суд із
адміністративним позовом до КП
«Козовапроект» в якому просило
стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
в сумі 11543,73 грн та пеню 554,1 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до вимог
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів», відповідач у
2008 році зобов'язаний був
працевлаштувати 1 інваліда, однак цього
не зробив, а тому ним не виконано
встановлений норматив робочих місць
для інвалідів, у зв'язку з чим він був
зобов'язаний до 15 квітня наступного за
звітним роком сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі половини середньої річної
заробітної плати, а саме - 11543 грн. Однак,
КП «Козовапроект» вказану суму
адміністративно-господарських санкції
в добровільному порядку не сплачено, а
тому такі підлягають стягненню з
нарахуванням пені в сумі 554,1 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.08.2009 позов
задоволено.

Із постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
ухвалена з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить її
скасувати, а провадження у справі
закрити.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2011
скасовано постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
29.08.2009 та прийнято нову постанову про
відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 13.02.2014 вказану постанову суду
апеляційної інстанції скасовано і
направлено справу на новий апеляційний
розгляд. При цьому, суд касаційної
інстанції вказав, що судами попередніх
інстанцій не досліджено факту подання
відповідачем до центру зайнятості
протягом 2008 року звітів форми 3-ПН.

Як вбачається із апеляційної скарги, її
доводи апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції не було
враховано того, що обов'язок
направлення інвалідів для
працевлаштування покладений на центр
зайнятості. Однак, протягом 2008 року
такі до підприємства не звертались та
центром зайнятості не направлялись,
хоча підприємство повідомляло про
наявність вакантного місця для
інваліда. Врахувавши висновки суду
касаційної інстанції, апелянт подав
звіти форми 3-ПН, які, як він вказує, ним
протягом 2008 року подавались до центру
зайнятості.

Представник апелянта у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просить її задовольнити.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга не може бути
задоволеною.

Суд першої інстанції позов задовольнив
виходячи з того, що відповідач у 2008 році
не виконав покладені на нього обов'язки
щодо працевлаштування 1 інваліда, а
тому у відповідності до ст.ст. 19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів» він
зобов'язаний був до 15.04.2009 року сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі половини середньої річної
заробітної плати, що становить 11543,75
грн. Однак, підприємство вказані
санкції не сплатило, тому такі
підлягають стягненню з нарахуванням
пені в сумі 554,1 грн.

Суд апеляційної інстанції, вважає за
необхідне зазначити наступне.

Порядок, підстави та умови участі
суб'єктів господарювання в реалізації
державних гарантій для забезпечення
інвалідів рівними правами з іншими
громадянами регулюється Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон N 875-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону N 875-XII,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 1 ст. 19 Закону N 875-XII, для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Статтею 20 Закону України «Про
зайнятість населення» від 1 березня 1991
року N 803-XII (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, та про працівників, які
працюють неповний робочий день
(тиждень), якщо це не передбачено
трудовим договором, або не працюють у
зв'язку з простоєм виробництва з не
залежних від них причин, і в
десятиденний строк - про всіх прийнятих
працівників у порядку, встановленому
законодавством. Несвоєчасна
реєстрація або відмова від неї,
порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Згідно приписів частини 1 статті 20
Закону N 875-XII підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

З огляду на приписи статті 238
Господарського кодексу України, до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України,
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення прав ведення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

З наведених вище нормативно-правових
приписів вбачається обов'язок
підприємства створити робочі місця для
інвалідів відповідно до визначеного
Законом нормативу та щомісячно
інформувати органи працевлаштування
про кількість вакантних робочих місць
у тому числі для інвалідів, а у разі
невиконання чи неналежного виконання
цих обов'язків підприємство
зобов'язане сплатити
адміністративно-господарські санкції.

Форма звітності про наявність вільних
вакантних місць затверджена Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 № 420, який
втратив чинність на підставі Наказу
Міністерства соціальної політики N 316
від 31.05.2013. Згідно вказаного Наказу
роботодавці повідомляють органи
державної служби зайнятості про
наявність вільних вакантних місць, у
тому числі для осіб з обмеженими
фізичними можливостями, шляхом подання
щомісячних Звітів форми 3-ПН.

Судом апеляційної інстанції,
врахувавши висновки суду касаційної
інстанції у цій справі, у процесі
підготовки справи до апеляційного
розгляду, ухвалою від 28.03.2014 зобов'язано
Козівський районний центр зайнятості
надати інформацію про те, чи подавало
КП «Козовапроект» протягом 2008 року до
центру зайнятості щомісячно звіти про
наявність вакансій за формою 3-ПН,
затвердженої Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 № 420. У разі наявності таких
звітів з відміткою про їх отримання,
надати усі належним чином завірені їх
копії.

На виконання цієї ухвали Козівський
районний центр зайнятості листом від
29.04.2014 № 298 скерував до Львівського
апеляційного адміністративного суду
копії звітів форми 3-ПН, які подавало КП
«Козовапроект» протягом 2008 року, а саме
звіт про наявність вільних вакансій
станом на 15.02.2008 за вхід № 329 від 19.02.2008
та станом на 25.12.2008 за вхід № 2252 від
31.12.2008.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги надані відповідачем у додаток
до клопотання від 04.04.2014 № 8 копії
звітів, оскільки на них відсутні
відмітки центру зайнятості про
отримання (дата та вхідний номер).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що відповідачем у 2008
році звіти форми 3-ПН до центру
зайнятості подавались тільки у лютому
та грудні. Проте, як зазначалося вище,
інформування органів державної служби
зайнятості про наявність вільних
вакантних місць для інвалідів, має
здійснюватись щомісячно. Доказів
подання у 2008 році Звітів форми 3-ПН за
січень, березень-листопад,
відповідачем не надано.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
зазначає, що згідно Інструкції щодо
заповнення форми звітності N 3-ПН «Звіт
про наявність вакансій» затвердженої
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420 (чинного на час виникнення спірних
відносин), у графі 15 Звіту наводяться
дані про можливість працевлаштування
інвалідів. Однак, у Звіті про наявність
вільних вакантних робочих місць станом
на 15.02.2008, копія якого надана суду
центром зайнятості, графа 15 не
заповнена, а тому вказаний звіт не
можна вважати інформуванням центру
зайнятості про наявність вільного
вакантного місця для інваліда.

Отже, відповідачем не виконано
покладений на нього законом обов'язок
щодо належного щомісячного
інформування центру зайнятості про
наявність вільного вакантного місця
для працевлаштування інваліда. Також,
ним не надано доказів працевлаштування
у 2008 році 1 інваліда.

Відповідно до звіту форми 10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2008 рік, який КП
«Козовапроект» поданого до
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів:
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 8, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
875-XII становить 1 робоче місце, середня
заробітна плата штатного працівника
становить 23087,5 грн.

Таким чином, відповідач відповідно до
частини першої статті 20 Закону N 875-XII
повинен був сплатити Фонду
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати, що становить 11543,75 грн. Оскільки
відповідач не надав доказів сплати цих
санкцій, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що такі
підлягають стягненню з нарахуванням
пені в сумі 554,1 грн, яка визначена на
день подання позову відповідно до
Порядку нарахування пені та її сплати,
затвердженого Наказом Мінпраці «Про
затвердження Порядку нарахування пені
та її сплати» від 15.05.2007 № 223.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Козовапроект» - залишити
без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2009
року у справі № 2а-2366/09/1970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
складення її у повному обсязі може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

Р.В. Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 15 травня 2014 року.