Справа № К/9991/1395/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/1395/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
заступника військового прокурора
Чернівецького гарнізону в інтересах
ОСОБА_1 до факультету військової
підготовки Подільського державного
аграрно-технічного університету про
стягнення компенсації за
невикористане речове майно за
касаційною скаргою факультету
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2009 року заступник військового
прокурора Чернівецького гарнізону в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що наказом начальника Генерального
штабу - Головнокомандувача Збройних
Сил України від 16 вересня 2008 року № 412
та наказом начальника факультету
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету від 30 вересня 2008 року №215
підполковник ОСОБА_1 був
звільнений з військової служби у запас
за пунктом 67 «б» (за станом здоров'я)
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України. При звільненні ОСОБА_1 не була
виплачена грошова компенсація замість
невикористаного речового майна в
розмірі 4778,10 грн, що підтверджується
довідкою № 1051, виданої факультетом
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету 30 вересня 2008 року.
Просив стягнути з відповідача
компенсацію за невикористане речове
майно в зазначеному розмірі та судові
витрати.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 квітня 2009 року позов
заступника військового прокурора
Чернівецького гарнізону в інтересах
ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто з
факультету військової підготовки
Подільського державного
аграрно-технічного університету на
користь ОСОБА_1 компенсацію за
невикористане речове майно в розмірі
4778,10 грн та судові витрати в розмірі 51
грн на користь держави.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року апеляційну скаргу факультету
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету було задоволено частково.
Постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 квітня 2009 року скасовано.
Позов заступника військового
прокурора Чернівецького гарнізону в
інтересах ОСОБА_1 було задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність факультету військової
підготовки Подільського державного
аграрно-технічного університету щодо
невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації
за неотримане речове майно за період з 1
лютого 1992 року по 11 березня 2000 року та
з 28 жовтня 2004 року по 31 серпня 2006
року. Зобов'язано факультет військової
підготовки Подільського державного
аграрно-технічного університету
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію за
неотримане речове майно за період з 1
лютого 1992 року по 11 березня 2000 року та з
28 жовтня 2004 року по 31 серпня 2006
року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
факультету військової підготовки
Подільського державного
аграрно-технічного університету, судом
апеляційної інстанції порушення норм
чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
відповідач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що наказом начальника
Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України від 16 вересня 2008 року № 412
ОСОБА_1 був звільнений з військової
служби у запас за пунктом 67 «б» (за
станом здоров'я) Положення про
проходження військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України з
правом носіння військової форми одягу.
Наказом начальника факультету
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету від 30 вересня 2008 року
№215 ОСОБА_1 було виключено із списків
особового складу та всіх видів
забезпечення. Відповідно до довідки №
1051, виданої факультетом військової
підготовки Подільського державного
аграрно-технічного університету
30 вересня 2008 року, ОСОБА_1 при
звільненні зі служби не виплачено
грошову компенсацію замість
неодержаного речового майна в розмірі
4778,10 грн.

Відповідно до положень частини 2 статті
9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№ 2011-ХІІ (у редакції, що діяла
до 11 березня 2000 року)
військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення,
а також речове майно і продовольчі
пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від
17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ призупинено
дію частини другої статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість
речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства
оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки
України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони
та Головного управління внутрішніх
військ Міністерства внутрішніх справ
України, що використовують цивільний
одяг, який зашифровує особу та відомчу
належність військовослужбовців).

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України з
питань соціального захисту
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб» від 3 листопада 2006
року № 328-V (набрав чинності з 1 січня 2007
року) статтю 9 Закону № 2011-ХІІ
викладено в новій редакції, а також
доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній
до 1 січня 2008 року), якою було
передбачено, зокрема, що продовольче та
речове забезпечення
військовослужбовців здійснюється за
нормами і в терміни, що встановлюються
Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці, які проходять
військову службу за контрактом або
перебувають на кадровій військовій
службі, мають право на отримання
замість належних їм за нормами
забезпечення предметів речового майна
грошової компенсації в розмірі
вартості зазначених предметів.

Верховний Суд України, рішення якого
відповідно до положень статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковим для всіх судів
України, у постанові від 19 березня 2013
року (справа № 21-38а13) висловив наступну
правову позицію:

«При цьому положення частини другої
статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють
порядок виплати компенсації замість
речового майна військовослужбовцям,
які проходять військову службу за
контрактом або перебувають на кадровій
військовій службі, і не поширюються на
військовослужбовців, звільнених з
військової служби.

На думку колегії суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України, на момент звернення Особи
для отримання грошової компенсації
замість речового майна Закон № 2011-XII не
передбачав такого права для
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку, а пункт 27
Положення про речове забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та
інших військових формувань у мирний
час, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 жовтня 2004 року
№1444, не підлягає застосуванню,
оскільки суперечить положенням Закону
№ 2011-XII.»

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу факультету
військової підготовки Подільського
державного аграрно-технічного
університету задовольнити.

Постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 6 квітня 2009 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року скасувати.

У задоволенні позову заступника
військового прокурора Чернівецького
гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до
факультету військової підготовки
Подільського державного
аграрно-технічного університету про
стягнення компенсації за
невикористане речове майно відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.