Справа № 876/4037/13
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
Справа №
876/4037/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 03 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

12.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до
звернулося до Луцького міськрайонного
суду Волинської області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області (далі -
УПФУ в м. Луцьку) про визнання
протиправною відмову в поновленні
виплати пенсії та зобов'язання
поновити виплату з 01.12.2011 року.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 03 грудня 2012
року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
УПФУ в м. Луцьку подало апеляційну
скаргу на вищевказану постанову суду,
вважає, що постанова суду винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без врахування
всіх суттєвих обставин справи, просить
скасувати постанову суду і прийняти
нову, якою відмовити в позові в повному
обсязі. В апеляційній скарзі вказує, що
судом не враховано, що в рішенні
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року № 25-рн/2009 про визнання такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення
ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV,
проте відсутні закони, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, тому відповідач
не має правових підстав та механізму
поновлення виплати пенсії зазначеної
категорії осіб. Також зазначає про не
врахування положення ст. 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
яка не була предметом розгляду
Конституційним Судом України і є
чинною на даний час, де передбачено, що
за час перебування громадян за
кордоном виплачуються тільки пенсії,
призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання тоді, як позивачу пенсія
призначена на загальних підставах.
Також зазначає, що заява про поновлення
виплати подана представником позивача,
а не особисто, що суперечить вимогам
Порядку надання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005
року за № 1566/11846.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є громадянином України, місце її
проживання зареєстроване у АДРЕСА_1. В
2011 році, вона виїхала до Сполучених
Штатів Америки на постійне місце
проживання. З січня 2011 року перебувала
на пенсійному обліку в УПФУ в м. Луцьку,
та отримувала пенсію за вислугу років,
з грудня 2011 року їй припинено виплату
пенсії, так, як з цього часу вона
перебуває за кордоном. На звернення
позивача щодо підстав припинення
виплати пенсії, УПФУ в м. Луцьку 03.08.2012
року надало відповідь за вих. № 310/71-01
про те, що причиною припинення виплати
пенсії є її виїзд на постійне місце
проживання до Сполучених Штатів
Америки.

Відповідно до статті 24 Конституції
України громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», реєстрація місця проживання
чи місця перебування особи або її
відсутність не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України

Згідно із статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначені положення
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 07
жовтня 2009 року, тобто від дати
прийняття рішення Конституційним
Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов'язання УПФУ в м. Луцьку відновити
виплату пенсії позивачу починаючи з
грудня 2011 року, дійшов правильного
висновку, що проживаючи в США, як
громадянин України, вона має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
про те, що заява про поновлення виплати
подана представником позивача, а не ним
особисто не підтверджуються доказами
та суперечать наявним матеріалам
справи, зокрема згідно відповіді
відповідача за вих. № 310/71-01 від 03.08.2012
року, така надана на ім'я ОСОБА_1.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та
встановлених обставин справи, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 03 грудня 2012 року у
адміністративній справі № 0308/18658/12, -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено 29
квітня 2014 року.