Справа № 226/1228/14-а
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Справа № 2-а/226/42/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року суддя Димитровського
міського суду Донецької області
Петунін І.В., розглянувши у скороченому
провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Димитровської
міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду до
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Димитровської міської ради про
визнання неправомірною відмови
відповідача у призначенні їй допомоги
по догляду за дитиною до 3-х років та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, а також про визнання
неправомірною відмови відповідача у
призначенні їй допомоги
малозабезпеченим сім'ям та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, в обґрунтування якого
вказала, що вона є громадянкою України
та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про що
свідчить копія паспорту громадянина
України та відповідна відмітка в
паспорті на сторінці 11. Вона має сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 На час складання
позову йому 2 повних роки. 28.02.2014р. вона
звернулася до відповідача з питанням
надання їй соціальної допомоги по
догляду за дитиною до 3-х років. Дата
звернення до відповідача
підтверджується копією повідомлення
від 11.03.2014р. відповідач відмовив їй у
наданні допомоги про призначення
соціальної допомоги з причин, що вона
не подала необхідні документи особисто
(п.43 Порядку) та що допомога
призначається тільки сім'ям, які
постійно проживають на території
України (п.2 Порядку). Вважає відмову
відповідача необґрунтованою, так як
відповідач невірно до неї застосовує
постанову КМУ 1751-2001-п та постанову КМУ
250-2003-п. Адже доводи, що нібито вона не
проживає на території України
спростовуються копією її паспорта, де
визначено місце її проживання. А
доводи, що вона особисто не надала
необхідні документи, спростовуються
самим повідомленням від 11.03.2014р., де
зазначено ім'я Заявника - ОСОБА_1, тобто
це вона. У зв'язку з вищевикладеним
просить визнати неправомірною відмову
відповідача у призначенні їй допомоги
по догляду за дитиною до 3-х років та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, а також про визнання
неправомірною відмови відповідача у
призначенні їй допомоги
малозабезпеченим сім'ям та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги.

Відповідач надав суду заперечення, де
вказав, що 28.02.2014р. позивач звернулася
до управління з питання надання
соціальної допомоги. Але, замість неї
до управління звернувся її батько -
ОСОБА_4, що підтверджується
довіреністю, яка знаходиться в
особовій справі одержувача допомоги, а
також актом обстеження встановлено, що
ОСОБА_1 мешкає в Італії, що підтверджено
словами батька. Відповідно до п.43
Порядку № 1751, документи, необхідні для
призначення державної допомоги сім'ям
з дітьми, подаються особою, яка
претендує на призначення допомоги,
особисто. Згідно п.2 Поряду № 250,
державна соціальна допомога
малозабезпеченим сім'ям призначається
і виплачується у грошовій формі
малозабезпеченим сім'ям, які постійно
проживають на території України, мають
середньомісячний сукупний дохід,
нижчий від прожиткового мінімуму для
сім'ї. Управління при відмові в
призначенні соціальної допомоги діяло
правомірно, в межах своїх повноважень,
відповідно до ст.19 Конституції України.
Тому вважає, що у позові повинно бути
відмовлено.

Оцінивши повідомлені сторонами
обставини, суддя вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Суддею встановлено, що позивач є
громадянкою та матір'ю дитини ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 та мешкає в Республіці Італія.
До відповідача 28.02.2014р. від її імені
звернувся за довіреністю її батько -
ОСОБА_4 за призначенням державної
допомоги сім'ям з дітьми та державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям, що вбачається з наданих
пояснень сторін, копії паспорту
позивача, копіює довіреності від
28.05.2012р., копією Акту № 122 від 03.03.2014р.,
повідомленням про відмову у
призначенні соціальної допомоги від
11.03.2014р. (а.с.3-5, 7).

Відповідно до принципу верховенства
права та законності, суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави.

Згідно ст.8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають

неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та

на умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Згідно ч.4 ст.1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абз.1 п.43 Порядку
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затв.
постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001р.,
документи, необхідні для призначення
державної допомоги сім'ям з дітьми,
подаються особою, яка претендує на
призначення допомоги, особисто.

Суддя вважає, що позивач звернулася до
відповідача не особисто, оскільки
згідно Акту № 122 обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
03.03.2014р., позивач не мешкає за
зареєстрованою адресою, а мешкає в
Італії. Само по собі те, що повідомлення
про відмову у призначенні соціальної
допомоги від 11.03.2014р., видано на ім'я
позивача, не є доказом того, що вона
зверталася до відповідача особисто.

До того ж, суддя звертає увагу, що у
наданій копії довіреності позивача на
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є суперечності, а
саме довіреність видана 28.05.2012р.
терміном на один рік і дійсна до
28.05.2015р., чого не може бути.

Крім цього, згідно ст.3 Закону України
«Про державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям», право на
державну соціальну допомогу мають
малозабезпечені сім'ї, які постійно
проживають на території України.

Відповідно до ч.10 ст.4 Закону України
«Про державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям», порядок
призначення та виплати державної
соціальної допомоги встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.2 Порядку призначення і
виплати державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям, затв.
постановою КМУ № 250 від 24.02.2003р.,
державна соціальна допомога
малозабезпеченим сім'ям призначається
і виплачується у грошовій формі
малозабезпеченим сім'ям, які постійно
проживають на території України, мають
середньомісячний сукупний дохід,
нижчий від прожиткового мінімуму для
сім'ї.

Як вбачається з Акту № 122 обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
03.03.2014р., позивач не мешкає за
зареєстрованою адресою, а мешкає в
Італії. Реєстрація місця проживання у
паспорті, на яку посилається позивач,
підтверджує лише реєстрацію, а не сам
факт постійного проживання.

Тому суддя вважає, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Димитровської міської ради про
визнання неправомірною відмови
відповідача у призначенні їй допомоги
по догляду за дитиною до 3-х років та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, а також про визнання
неправомірною відмови відповідача у
призначенні їй допомоги
малозабезпеченим сім'ям та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, необхідно відмовити.

Враховуючи ст.ст.8, 19 Конституції
України, ч.ч.1, 4 ст.1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», ст.3,
ч.10 ст.4 Закону України «Про державну
соціальну допомогу малозабезпеченим
сім'ям», абз.1 п.43 Порядку призначення та
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затв. постановою КМУ № 1751 від
27.12.2001р., п.2 Порядку призначення і
виплати державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям, затв.
постановою КМУ № 250 від 24.02.2003р. та
керуючись ст.ст.9, 11, 86, 94, 97, 98, 99, 100, 158-163,
1832 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Димитровської
міської ради про визнання
неправомірною відмови відповідача у
призначенні їй допомоги по догляду за
дитиною до 3-х років та зобов'язання
призначення і виплати такої допомоги, а
також про визнання неправомірною
відмови відповідача у призначенні їй
допомоги малозабезпеченим сім'ям та
зобов'язання призначення і виплати
такої допомоги, залишити без
задоволення.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами та іншими особами у зв'язку з
тим, що суд вирішив питання про їхні
права, свободи, інтереси чи обов'язки в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Димитровський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з моменту отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
І.В.Петунін