Справа № К-25983/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2014 р. м. Київ
К-25983/10-С

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року у справі за його позовом до
Краматорського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області, Голо-вного управління
Державного казначейства України у
Донецькій області, третя особа Головне
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про зобов'язання
вчинити дії, стягнення коштів та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
вказаним адміністративним позовом в
якому зазначив, що у 2008 році звільнився
зі служби в органах внутрішніх справ і
йому призначено пенсію відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб». Під час проходження служби з
січня по серпень 2008 року йому не було
виплачено компенсацію за службу в
понаднормовий час, дні щотижневого
відпочинку та святкові дні, не було
включено до грошового атестату для
нарахування пенсії суми нарахованих та
сплачених премій, не включено у
розрахунок одноразової грошової
допомоги при звільненні виплаченої у
грудні 2008 року премії та несвоєчасно
виплачено одноразову грошову допомогу,
чим завдано моральну шкоду.

Уточнивши позовні вимоги просив суд
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити компенсацію за службу в
понаднормовий час, дні щотижневого
відпочинку та святкові дні в сумі 5 126,18
грн.; після нарахування даної
компенсації сплатити відповідні
податки та збори; сплатити податки з
нарахованих та виплачених премій;
скласти новий грошовий атестат для
нарахування пенсії, перерахувати
одноразову грошову допомогу при
звільненні та стягнути її в сумі 39 065,80
грн.; стягнути майнову шкоду по
невиплаченій одноразовій допомозі з
застосуванням індексу інфляції та 3%
річних в сумі 44 069,70 грн.; стягнути
заробітну плату за час затримки по день
фактичного розрахунку в сумі 24 623,16 грн.,
а також відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31 грудня 2008 року ОСОБА_4
звільнився зі служби в органах
внутрішніх справ і йому призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

При звільненні було проведено
розрахунок та виплату вихідної
допомоги відповідно до вимог наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 року № 499 «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ», постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року №393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» та Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та її розмір склав 46 918,80 грн. У
зв'язку з обмеженим асигнуванням
виплата вихідної допомоги була
здійснена у березні та липні 2009 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначено Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до пункту 21 даного
Положення для осіб рядового і
начальницького складу встановлюється
41-годинний робочий тиждень. У
необхідних випадках вони несуть службу
понад установлену тривалість робочого
часу, а також у вихідні та святкові дні.
Оплата праці в понадурочний, нічний
час, у вихідні та святкові дні
провадиться відповідно до
законодавства. Особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де це викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників.

Пунктом 3.7 Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженою
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 року № 499,
встановлено порядок компенсації за
службу в понаднормовий час, у дні
щотижневого відпочинку та святкові
дні.

При залученні осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ до несення служби
понад установлений законодавством
робочий час виплата грошового
забезпечення проводиться з розрахунку
посадового окладу й окладу за
спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького
складу у дні щотижневого відпочинку та
святкові дні може компенсуватися за
їхньою згодою шляхом надання їм іншого
дня відпочинку або в грошовій формі.
Компенсація понаднормових робіт
шляхом надання відгулів не
допускається.

Підставою для залучення працівників
органів внутрішніх справ до
понаднормової служби чи в дні
щотижневого відпочинку та святкові дні
є письмові накази керівників органів
внутрішніх справ та графіки нарядів
чергувань, затверджені керівниками
органів внутрішніх справ. Облік
робочого часу здійснюється шляхом
ведення щомісячного табеля з
обов'язковою відміткою в ньому
кількості відпрацьованих годин.

Відповідно до листа начальника
Краматорського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області від 10 червня 2009 року письмові
накази керівництва управління щодо
залучення позивача до чергування
відсутні.

Під час проходження служби позивач не
звертався з рапортами щодо незгоди з
оплатою праці, виплатою премій та
компенсацій за службу в понаднормовий
час.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей»
встановлено перелік видів грошового
забезпечення з якого обчислюється
пенсія, до якого входять відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням (для осіб
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткова
надбавка за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням, а
також щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення, крім щомісячних
надбавок (доплат), установлених особам,
які мають право на пенсію за вислугу
років згідно із законодавством і
залишені за їх згодою та в інтересах
справи на службі) та премії.

У зв'язку з тим, що премії, що були
виплачені одноразово, не включаються
до грошового атестату для перерахунку
пенсії, така позовна вимога є
необґрунтованою.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(редакції чинній на час розгляду справи
у судах попередніх інстанцій) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У суді першої інстанції відповідач
надав свої заперечення на позов та
заявив клопотання про відмову у
задоволені позову у зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду без
поважних причин.

У обґрунтування касаційної скарги
позивач посилався на те, що до даних
правовідносин застосовується строк
звернення до суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України. Проте таке
посилання є помилковим оскільки
застосування судами статті 233 Кодексу
законів про працю України, як такої що
врегульовує строки звернення до
адміністративного суду при вирішенні
трудового спору, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України в постанові
від 06 листопада 2013 року по справі №
21-389а13.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/