Справа № 810/732/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Державної інспекції сільського
господарства в Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області, третя особа: Державний
інспектор сільського господарства в
Київській області Рибитва Олександр
Васильович про визнання протиправним і
скасування припису, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області,
третя особа: Державний інспектор
сільського господарства в Київській
області Рибитва Олександр Васильович
про визнання протиправним і скасування
припису. Свої позовні вимоги
мотивувала тим, що спірним приписом
позивача зобов'язано усунути виявлені
перевіркою від 10.01.2014 року порушення
вимог чинного земельного
законодавства на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1. Як зазначено в Акті
перевірки, дана земельна ділянка
використовується ОСОБА_2 Зазначила, що
висновки посадової особи Державної
інспекції сільського господарства в
Київській області - Державного
інспектора сільського господарства в
Київській області Рибитви Олександра
Васильовича щодо порушення вимог
земельного законодавства є
безпідставними, оскільки обов'язок
оформлення документів щодо
користування земельною ділянкою,
відносно якої проводилась перевірка,
покладено на ОСОБА_5, яка є власником
приміщення за адресою АДРЕСА_1. Так,
позивач зазначила, що згідно з рішенням
Фастівської міської ради Київської
області від 24.12.2002 № 240/9 зазначену
квартиру переведено із житлового фонду
у нежитловий фонд, надано дозвіл на
виготовлення проектно-кошторисної
документації на переобладнання даної
квартири під офіс для надання
юридичних послуг населенню і
зобов'язано ОСОБА_5 оформити право
користування земельною ділянкою. При
цьому, зазначила, що у грудні 2013 ОСОБА_5
звернулась до Фастівської міської ради
Київської області із заявою про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою на встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для будівництва і
обслуговування житлових будівель.
Таким чином, стверджувала, що у неї
відсутні будь-які правові підстави для
оформлення прав на земельну ділянку
площею 0,0004 га за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано
припис Державної інспекції сільського
господарства в Київській області від
10.01.2014 року №П1БЦ/159.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач - Державна
інспекція сільського господарства в
Київській області подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
10.01.2014 року Державним інспектором
сільського господарства в Київській
області Рибитвою Олександром
Васильовичем проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено Акт
від 10.01.2013 року №А1/159, в якому зазначено,
що вказана земельна ділянка має
цільове призначення житлової і
громадської забудови і
використовується ОСОБА_2 для
облаштування вхідної групи
прибудинкової території
багатоквартирного житлового будинку.
Крім того, встановлено, що вказана
земельна ділянка використовується без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням статті 125 і статті 126
Земельного кодексу України.

На підставі зазначеного Акта Державним
інспектором сільського господарства в
Київській області Рибитвою
Олександром Васильовичем складено
припис від 10.01.2014 року №П1БЦ/159, згідно з
яким ОСОБА_2 зобов'язано усунути
порушення до 07.02.2014 і попереджено про
відповідальність передбачену статтею
188-5 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
випадку невиконання припису.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України від
19.06.2003 № 963-IV «Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Відповідно до статті 10 Закону України
від 19.06.2003 № 963-IV «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», державні інспектори у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель мають право складати акти
перевірок чи протоколи про
адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності.

Відповідно до Акта перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 10.01.2014 року №А1/159
державний інспектор сільського
господарства дійшов висновку про
використання ОСОБА_2 земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1 не за цільовим
призначенням, а також використання
земельної ділянки без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням статті 125 і статті 126
Земельного кодексу України.

Згідно до статті 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Крім того, згідно зі статтею 126
Земельного кодексу України, право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 12.11.2002 року, ОСОБА_5
придбано квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Фастівської
міської ради Київської області від
24.12.2002 року №240/9 «Про дозвіл ОСОБА_5 на
виготовлення проектно-кошторисної
документації на переобладнання
належної їй квартири АДРЕСА_1 під офіс
по наданню юридичних послуг населенню»
зазначену квартиру переведено із
житлового фонду в нежитловий фонд і
зобов'язано ОСОБА_5 оформити право
користування земельною ділянкою.

Таким чином, із наведених документів
вбачається, що власником квартири
АДРЕСА_1, яка переведена в нежитловий
фонд для переобладнання під офіс
належить ОСОБА_5

При цьому, відповідно до наявного в
матеріалах справи опису документів, що
надано в Центр надання
адміністративних послуг м. Фастів
22.11.2013 ОСОБА_5 звернулась до Центру
надання адміністративних послуг
Фастівської міської ради Київської
області із заявою про надання дозволу
на розробку проекту із землеустрою на
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
і обслуговування житлових будівель.

Позивач надавала суду для огляду лист
виконавчого комітету Фастівської
міської ради Київської області від
21.01.2014 року №35.72.4, який адресований
ОСОБА_5

У даному листі зазначено, що подана
ОСОБА_5 заява про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою на
встановлення меж земельної ділянки в
натурі для будівництва і
обслуговування вхідної групи
зареєстрована за №28/02-538 і буде
розглянута 23.01.2014 року на комісії
Фастівської міської ради по розгляду
земельних питань. Крім того, у листі
зобов'язано ОСОБА_5 надати для розгляду
її питання на сесії Фастівської
міської ради Київської області рішення
виконавчого комітету про переведення з
житлового в нежитлове приміщення і
погодження будинкового комітету щодо
облаштування вхідної групи.

Тобто, власником і користувачем
відповідної земельної ділянки, яка
прилежна до квартири номер АДРЕСА_1 є
ОСОБА_5, а відтак перевірка може бути
проведена, а припис про усунення
порушень вимог чинного законодавства
може бути складений у разі дійсного
порушення таких вимог саме власником
приміщення і користувачем земельної
ділянки.

У свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи, ані відповідач, ані
третя особа не надали суду будь-яких
доказів порушення вимог чинного
земельного законодавства саме ОСОБА_2,
отже не спростували доводів наведених
у позовній заяві та не довели суду
належними та допустимими доказами, яке
відношення до даної земельної ділянки
має позивач та чи може бути дана особа
притягнута до відповідальності.

За наведених обставин і враховуючи
викладене, припис від 10.01.2014 року
№П1БЦ/159 прийнято необґрунтовано.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 20
травня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.