Справа № 826/14453/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Прокуратури міста Києва, Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Прокуратури міста Києва (Відповідач 1),
Генеральної прокуратури України
(Відповідач 2), в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив:
визнати протиправним ненадання
відповідачем-1 відповіді на п. 2
звернень УАД-13/01-01 від 06.04.2013 та
УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна вимога 1);
зобов'язати відповідача-1 надати
відповідь на п. 2 звернень УАД-13/01-01 від
06.04.2013 та УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна
вимога 2); визнати протиправним
пересилання відповідачем-2 скарг
№УАД-13/01-02 від 29.05.2013 та УАД-13/02-03 від
30.05.2013 на розгляд відповідачу-1 (позовна
вимога 3); зобов'язати відповідача-2
розглянути скарги №УАД-13/01-02 від 29.05.2013
та УАД-13/02-03 від 30.05.2013 по суті та
об'єктивно і всебічно перевірити їх і
надати обґрунтовану відповідь (позовна
вимога 4); визнати протиправною
бездіяльність відповідача-1 щодо
нерозгляду його скарги СДР-13/36-01 від
08.04.2013 (позовна вимога 5); зобов'язати
відповідача-1 розглянути його скаргу
СДР-13/36-01 від 08.04.2013 відповідно до закону
(позовна вимога 6); визнати протиправним
пересилання скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013
відповідачем-2 на розгляд відповідачу-1
(позовна вимога 7); зобов'язати
відповідача-2 розглянути скаргу
СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідно до закону
(позовна вимога 8); визнати протиправним
неналежний розгляд скарги СДР-13/36-03 від
24.05.2013 відповідачем-1 (позовна вимога 9);
зобов'язати відповідача-1 розглянути
скаргу СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідно до
закону (позовна вимога 10); зобов'язати
відповідачів надати суду звіт про
виконання судового рішення (позовна
вимога 11).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, а також
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати в частині відмови у
задоволенні вимог позивача про:
визнання протиправним ненадання
відповідачем-1 відповіді на п. 2
звернень УАД-13/01-01 від 06.04.2013 та
УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна вимога 1);
зобов'язання відповідача-1 надати
відповідь на п. 2 звернень УАД-13/01-01 від
06.04.2013 та УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна
вимога 2); визнання протиправним
пересилання відповідачем-2 скарг
№УАД-13/01-02 від 29.05.2013 та УАД-13/02-03 від
30.05.2013 на розгляд відповідачу-1 (позовна
вимога 3); зобов'язання відповідача-2
розглянути скарги №УАД-13/01-02 від 29.05.2013
та УАД-13/02-03 від 30.05.2013 по суті та
об'єктивно і всебічно перевірити їх і
надати обґрунтовану відповідь (позовна
вимога 4); визнання протиправним
пересилання скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013
відповідачем-2 на розгляд відповідачу-1
(позовна вимога 7); зобов'язання
відповідача-2 розглянути скаргу
СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідно до закону
(позовна вимога 8); визнання
протиправним неналежний розгляд
скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013
відповідачем-1 (позовна вимога 9). Просив
в цій частині ухвалити нову постанову,
якою вказані вимоги задовольнити.

При цьому, позивач погодився з
висновками суду щодо відмови у
задоволенні позовних вимог 5, 6, 10, 11.

Колегія суддів зазначає, що на підставі
ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач неодноразово звертався до
прокуратури міста Києва зі скаргами
щодо порушення законодавства про
інформацію та до Генеральної
прокуратури України зі скаргами на
бездіяльність прокуратури міста Києва.

Позивач, посилаючись на те, що
відповідачі неналежно розглянули його
скарги, чим порушили його право
звернення, передбачене положеннями
Закону України «Про звернення
громадян», звернувся до суду з даним
позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні вимог
позивача в повному обсязі, при цьому,
виходив з того, що відповідачами
доведено правомірність, законність та
обґрунтованість прийнятих рішень.

Апеляційний суд погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 06.04.2013 року позивач направив
до прокуратури міста Києва скарги на
порушення законодавства про
інформацію вих. №УАД-13/01-01 та вих.
№УАД-13/02-02 щодо неналежного, на думку
скаржника, розгляду посадовими особами
Державного агентства автомобільних
доріг України його інформаційних
запитів від 25.02.2013.

Прокуратура міста Києва листом від
15.04.2013 №07/1/2-10613 повідомила позивача, що
дії чи бездіяльність розпорядників
інформації можуть бути оскаржені до
керівника розпорядника, вищого органу
або суду, що закріплено ст. 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Позивач вважає, що йому не було надано
відповіді на п.2 його скарг, в яких
просив прокуратуру міста Києва скласти
адміністративний протокол у
відношенні особи, винної у
правопорушенні, передбаченому статтею
212-3 КУпАП, якою передбачено
відповідальність за неправомірну
відмову в наданні інформації,
несвоєчасне або неповне надання
інформації, надання інформації, що не
відповідає дійсності, у випадках, коли
така інформація підлягає наданню на
запит громадянина чи юридичної особи
відповідно до законів України «Про
інформацію», «Про доступ до публічної
інформації», «Про звернення громадян»,
«Про доступ до судових рішень» та «Про
засади запобігання і протидії
корупції», або на адвокатський запит,
запит кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури, її палати або члена
відповідно до Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

В силу положень ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про звернення громадян»
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Так само, відповідно до ст. 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» рішення, дії чи
бездіяльність розпорядників
інформації можуть бути оскаржені до
керівника розпорядника, вищого органу
або суду.

В матеріалах справи доказів на
підтвердження факту оскарження
позивачем дій чи бездіяльності
посадових осіб Державного агентства
автомобільних доріг України щодо
ненадання йому повної відповіді до
керівника цього органу або суду.

Виходячи з аналізу наведених положень,
судова колегія вважає вірним висновок
суду першої інстанції щодо
необґрунтованості позовних вимог про
визнання протиправним ненадання
відповідачем-1 відповіді на п. 2
звернень УАД-13/01-01 від 06.04.2013 та
УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна вимога 1);
зобов'язання відповідача 1 надати
відповідь на п. 2 звернень УАД-13/01-01 від
06.04.2013 та УАД-13/02-02 від 06.04.2013 (позовна
вимога 2), оскільки неможливо
встановити наявність
адміністративного правопорушення без
встановлення факту порушення права
особи на інформацію в порядку,
передбаченому Законом.

Стосовно вимоги про визнання
протиправним неналежний розгляд
скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідачем
1, колегія виходить з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів,
24.05.2013 року позивачем направлено скаргу
Генеральному прокурору України за вих.
№СДР-13/36-03, щодо не розгляду
прокуратурою міста Києва його скарги
від 08.04.2013 вих. №СДР-13/36-01.

Супровідним листом від 29.05.2013 №19-р
скарга направлена за належністю до
прокуратури міста Києва для
організації перевірки та прийняття
рішення, про що повідомлено позивача.
Дана обставина ним не оскаржується.

Прокуратура міста Києва, розглянувши
скаргу №СДР-13/36-03, листом від 07.06.2013
№07/1/2-10613-13 надала відповідь, вказавши,
що відповідно до комп'ютерної бази
обліку звернень «ЄССА» прокуратури
міста Києва його скарга від 08.04.2013 вих.
№СДР-13/36-01 зареєстрованою не значиться.

На думку позивача, відповідач 1
неналежно розглянув зазначену скаргу,
при цьому посилається га те, що скаргу
від 08.04.2013 вих. №СДР-13/36-01 направив до
прокуратури міста Києва
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення та надав суду фотокопію
фіскального чеку про оплату поштових
послуг №473.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні оригінал або копія
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
№473.

Таким чином, обставина щодо
направлення позивачем на адресу
відповідача 1 скарги від 08.04.2013 вих.
№СДР-13/36-01, не підтверджена належними
та допустимими доказами, в той же час,
зі змісту довідки спеціаліста
секретаріату прокуратури міста Києва
слідує, що відповідно до комп'ютерної
бази обліку звернень «ЄССА»
прокуратури міста Києва звернення
ОСОБА_2 від 08.04.2013 вих. №СДР-13/36-01 не
зареєстроване.

Крім того, відповідачем 1 зазначено, що
до прокуратури міста Києва надходила
скарга позивача від 08.04.2013, однак з
іншим вихідним номером і зазначену
скаргу було направлено за належністю
до прокуратури Подільського району
міста Києва, що підтверджується
матеріалами справи.

Зважаючи на наведене, зокрема що
фактично відповідачем 1 відповідь на
скаргу №СДР-13/36-03 була надана, а також
враховуючи що позивач погодився з
висновком суду щодо відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача 1 щодо нерозгляду його
скарги СДР-13/36-01 від 08.04.2013 (позовна
вимога 5); зобов'язання відповідача 1
розглянути його скаргу СДР-13/36-01 від
08.04.2013 відповідно до закону (позовна
вимога 6), а також щодо зобов'язання
відповідача 1 розглянути скаргу
СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідно до закону
(позовна вимога 10), судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
також і вимоги про визнання
протиправним неналежний розгляд
скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідачем
1.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
щодо відмови у задоволенні вимог про
визнання протиправним пересилання
відповідачем 2 скарг №УАД-13/01-02 від
29.05.2013 та УАД-13/02-03 від 30.05.2013 на розгляд
відповідачу 1 (позовна вимога 3) та
визнання протиправним пересилання
скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013
відповідачем-2 на розгляд відповідачу 1
(позовна вимога 7), колегія виходить з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач 29.05.2013 за вих. №УАД-13/01-02 та
30.05.2013 вих. №УАД-13/02-03 направив
Генеральному прокурору України скарги
на бездіяльність прокуратури міста
Києва щодо неналежного розгляду його
скарг вих. №УАД-13/01-01 та вих. №УАД-13/02-02.

Листом №07/1/2р-13 від 13.06.2013 року вказані
скарги направлені за належністю
заступнику прокурора міста Києва для
проведення перевірки доводів
скаржника, про що було повідомлено
позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
звернення громадян» під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 3 вказаного Закону,
скарга - це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

В силу положень ч.ч. 3, 4 ст. 7 даного
Закону якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги
громадян для розгляду тим органам або
посадовим особам, дії чи рішення яких
оскаржуються.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому громадян в
органах прокуратури України,
затвердженої наказом Генерального
прокурора України № 9гн від 21 червня 2011
року (із змінами та доповненнями),
перевірки за заявами та скаргами
фізичних і юридичних осіб, зверненнями
та запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальні
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, державного нагляду (контролю),
органами місцевого самоврядування,
посадовими чи службовими особами
відповідного рівня або неприйняття
ними рішень з цих питань у встановлені
строки.

Згідно з п. 3.11 Інструкції звернення
громадян та юридичних осіб, які
надійшли до Генеральної прокуратури
України вперше і за ними не приймалися
рішення прокурорами обласного рівня
(первинні звернення), передаються до
управління розгляду звернень та
прийому громадян для розгляду і
надсилання до підпорядкованих
прокуратур (відповідних відомств) для
вирішення. Оперативними працівниками
зазначеного управління повертаються
письмові звернення, оформлені без
додержання вимог ст. 5 Закону України
«Про звернення громадян», заявникові з
відповідним роз`ясненням.

Як було вказано вище, в силу положень ч.
1 ст. 16 Закону України «Про звернення
громадян» скарга на дії чи рішення
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про прокуратуру» прийняте прокурором
рішення може бути оскаржено
вищестоящому прокурору або до суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах
справи доказів на підтвердження
звернення позивача до прокурора міста
Києва для вирішення питання щодо
порушення його прав діями чи
бездіяльністю працівників прокуратури
міста Києва, апеляційний суд
погоджується з позицією суду першої
інстанції, яким встановлено, що скарги
позивача від 24.05.2013 вих. №СДР-13/36-03,
29.05.2013 вих. №УАД-13/01-02 та 30.05.2013 вих.
№УАД-13/02-03 були правомірно та у
відповідності до вимог законодавства
України направлені за належністю до
прокуратури міста Києва.

Отже суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні вимог позивача про
визнання протиправним пересилання
відповідачем 2 скарг №УАД-13/01-02 від
29.05.2013 та УАД-13/02-03 від 30.05.2013 на розгляд
відповідачу 1 (позовна вимога 3) та
визнання протиправним пересилання
скарги СДР-13/36-03 від 24.05.2013 відповідачем
2 на розгляд відповідачу 1 (позовна
вимога 7) та похідних від них вимог про
зобов'язання відповідача 2 розглянути
скарги №УАД-13/01-02 від 29.05.2013 та УАД-13/02-03
від 30.05.2013 по суті та об'єктивно і
всебічно перевірити їх і надати
обґрунтовану відповідь (позовна вимога
4) та про зобов'язання відповідача 2
розглянути скаргу СДР-13/36-03 від 24.05.2013
відповідно до закону (позовна вимога 8).

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції, що
відповідачами доведено правомірність,
законність та обґрунтованість
прийнятих рішень, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
за вірно встановлених обставин, а тому
підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури міста Києва,
Генеральної прокуратури України про
визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 жовтня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.