Справа № 2-а/2506/14393/11     
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2,
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова на
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 22 серпня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Чорнобаївському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії по
інвалідності у розмірах визначених ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах строку позовної
давності та в подальшому.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22 серпня 2011 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
відповідача здійснити з 12.01.2011 року по
22.07.2011 року перерахунок та виплату
позивачу державної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до вимог
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, що обчислюється
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
позивач та відповідач звернулися з
апеляційними скаргами, в яких,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
відповідач просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, а позивач - змінити
формулювання резолютивної частини
постанови.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом
ІІІ групи із встановленим
причинно-наслідковим зв`язком між
захворюванням, пов`язаним з
Чорнобильською катастрофою та втратою
працездатності.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач має право
на призначення пенсії в розмірі,
передбаченому з врахуванням
вищевказаної статті.

Всупереч ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу пенсія
виплачувалась відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України від 03.01.2002
року №1 та від 16.07.2008 року №654.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України, відповідач
неправомірно виплачував пенсію в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
54 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачу застосуванню
підлягають положення статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Проте, колегія суддів зазначає, що
посилання позивача на задоволення
позовних вимог на невизначений період,
протиправно ґрунтуються на
припущеннях про незмінність
регулювання спірних правовідносин
саме 54 Закону № 796 у її незмінній
редакції.

В свою чергу, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік доповнено п. 4 такого змісту:
«Установити, що у 2011 році норми і
положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст.ст. 14, 22, 37 та ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Із аналізу наведеної правової норми
випливає, що визначення порядку та
розмірів виплат зазначеним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка
з однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік».

Водночас необхідно звернути
увагу, що на момент набрання чинності
зазначеним Законом, Кабінетом
Міністрів України не встановлено
нового порядку та розміру виплат
окремим категоріям громадян.

З огляду на викладене, до
набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», застосуванню
підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Аналогічна правова позиція
викладена в листі ВАСУ від 22.07.2011 року №
1091/11/13-11.

В свою чергу, на виконання п.
7 Закону України від 14 червня 2011 р. «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», якою встановлено
конкретний розмір доплат, передбачених
ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки ні положення Закону «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», ні
постанови КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» не скасовані та не
визнані неконституційними, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність встановлення кінцевої
дати проведення перерахунку позивачу
державної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбаченої ст. 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», так як
вказана постанова Уряду набула
чинності з 23.07.2011 року.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 22 серпня 2011 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.