Справа № 2а-116/11/1970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
Справа № 16106/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року у справі за позовом Кременецького
районного центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_1 про повернення
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2011 року Кременецький районний центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з
відповідача на користь позивача кошти,
отримані як допомога по безробіттю в
сумі 4305, 39 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що ОСОБА_1 отримував
матеріальну допомогу по безробіттю,
але проведеною позивачем перевіркою
встановлено факт реєстрації ОСОБА_1 як
суб'єкта підприємницької діяльності з
13.01.2003 року, а тому не підпадає під
категорію «безробітний» і кошти
отримані ним як допомога по безробіттю
підлягають відшкодуванню.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на
користь Кременецького районного
центру зайнятості кошти в сумі 4305, 39
грн. отримані як допомога по
безробіттю.

Постанова мотивована тим, що
відповідач при зверненні до
Кременецького районного центру
зайнятості 02.01.2008 року з заявою про
надання йому статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа, однак у самій заяві вказав
неправдиві дані щодо даної обставини.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач незаконно отримував
допомогу по безробіттю оскільки був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від
01 березня 1991 року ( у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно підпункту «б» пункту 3 статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення» (у редакції, яка була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин), до зайнятого населення
і відповідно такого, що не можуть бути
визнані безробітними, належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Частиною 2 статті 36 вказаного Закону
закріплено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг, а відповідно до пункту 3 цієї
статті Закону сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно до пункту 6.14
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Як встановлено судом першої інстанції
02.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до
Кременецького районного центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні(а.с.10).

Згідно наказу № НТ080102 від 02.01.2008 року
ОСОБА_1 отримав статус безробітного з
31.12.2007 року та відповідно до довідки
Кременецького районного центру
зайнятості № від 24.12.2010 року за
період з 31.12.2007 року по 31.12.2008 року
відповідно до ст. 22, 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ та
п. 2.1 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності отримав
допомоги по безробіттю на загальну
суму 4305, 39 грн.(а.с.9).

Позивачем проведено розслідування
страхових випадків та обгрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідача, за результатами якого
складено акт № 62 від 07.09.2010 року(а.с.17) та
встановлено, що відповідач з 13.01.2003 року
по 22.05.2009 року був зареєстрована як
фізична особа-суб'єкт підприємницької
діяльності, що підтверджується
довідкою відділу з питань державної
реєстрації Кременецької районної
державної адміністрації від 17.08.2010 року
№ 283 (а.с.6).

22.05.2009 в Єдиному державному реєстрі
юридичних та фізичних осіб -
підприємців зроблено запис про
припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_1(а.с.23)

В зв'язку з перебуванням відповідача в
переліку зареєстрованих суб'єктів
підприємницької діяльності з 13.01.2003
року по 22.05.2009 року, в силу пункту 2 та
пункту 3 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» ОСОБА_1 було направлено
лист від 10 вересня 2010 року № 18, у якому
відповідача просили повернути у
добровільному порядку незаконно
отриману ним допомогу по безробіттю в
розмірі 4305, 39 грн.

Однак кошти повернути в добровільному
порядку відповідач відмовляється.

Згідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності фізична
особа - підприємець або уповноважена
нею особа повинні подати державному
реєстратору (надіслати рекомендованим
листом з описом вкладення) такі
документи: заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем; документ, що
підтверджує внесення плати за
публікацію повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Документи, які подаються для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності,
приймаються за описом, копія якого в
день надходження документів
видається (надсилається
рекомендованим листом) заявнику з
відміткою про дату надходження
документів.

Дата надходження документів для
внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності
вноситься до журналу обліку
реєстраційних дій.

Для проведення державної
реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
фізична особа - підприємець або
уповноважена нею особа не раніше двох
місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової
інформації подає державному
реєстратору особисто (надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення) або через уповноважену
особу такі документи: заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням;
свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця; довідку
відповідного органу державної
податкової служби про відсутність
заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах); довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про відсутність
заборгованості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
внесене державним реєстратором до
єдиного реєстру 22.05.2009 року (а.с.23), а
заява про надання статусу безробітного
з виплатою допомоги по безробіттю
подана до Кременецького районного
центру зайнятості значно раніше, а саме
02.01.2008 року.

Отже, відповідач під час перебування на
обліку в центрі зайнятості в якості
безробітного був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем, а тому не
мав права на отримання допомоги по
безробіттю, оскільки в розумінні
пункту "б" частини 3 статті 1 Закону №
803-ХІІ належав до зайнятого населення.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
допомога по безробіттю у зазначений
період отримана відповідачем
незаконно, тому на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» правомірно
зобов'язав стягнути таку на користь
позивача.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
стосовно пропуску позивачем строку
звернення до суду не заслуговують на
увагу, оскільки днем коли позивач
дізнався про порушення своїх прав є
день складання акту розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
щодо гр.. ОСОБА_1, а саме 07.09.2010 року, а
позов поданий до суду в січні 2011 р.,
тобто в межах строку, встановленого ч. 2
ст. 99 КАС України.

Враховуючи вищенаведене суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року у справі № 2-а-116/11/1970 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін