Справа № 2а-338/10
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/79702/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Чумаченко
Т.А.,Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області (далі - ГУПФ) на
постанову Чугуївського міського суду
Харківської області від 26 березня 2010
року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
незаконною бездіяльність ГУПФ та
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області та зобов'язати відповідачів
призначити, нарахувати та виплати з
14.01.2010 пенсії у розмірах, встановлених
частиною 1 статті 50, частиною 4 статті 54,
частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, встановленої статтею 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Свої вимоги мотивував тим, що є
інвалідом 3 групи, віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
тому відповідно до вимог Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на отримання державної
пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком. Однак,
відповідач виплачує пенсії у менших
розмірах, ніж передбачено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Чугуївського міського суду
Харківської області від 26 березня
2010 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року, позов задоволено. Зобов'язано
ГУПФ здійснити перерахунок пенсії по
інвалідності ОСОБА_4 відповідно до
частини 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру, встановленого законодавством
України на день виплати.

У касаційній скарзі ГУПФ, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить Вищий
адміністративний суд України
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
висновку про часткове задоволення
касаційної скарги з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_4 є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1), та інвалідом
IIІ групи. З 01.01.2007 перебуває на обліку в
ГУПФ та отримує від Міністерства
внутрішніх справ України пенсію по
інвалідності, призначену відповідно до
Закону «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (далі - Закон №
2262-XII), із грошового забезпечення, до
складу якого врахований посадовий
оклад, військове звання, процентна
надбавка за вислугу років, додаткові
види грошового забезпечення і премія.

Крім того, згідно зі статтею 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - Закон № 796-XII) позивачу як особі,
віднесеній до 1 категорії, призначена і
виплачується щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду IIІ групи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, посилався на
неправомірну бездіяльність ГУПФ, яка
полягла у відмові ОСОБА_4 у здійсненні
перерахунку розміру пенсії відповідно
до частини 4 статті 54 Закону України №
796-XII.

Колегія суддів вважає висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що не ґрунтуються на дійсних
обставинах справи.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-XII
умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом №
796-XII і Законом № 2262-XII.

Статтею 7 Закону № 2262-XII передбачено, що
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Згідно зі статтею 49 Закону № 796-XII
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Як передбачено статтею 53 Закону № 796-XII,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виплачуються повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

За змістом статті 54 Закону № 796-XII
державна пенсія, передбачена цією
нормою, може призначатися лише за
бажанням громадянина.

Таким чином, ГУПФ правомірно відмовило
позивачу у перерахунку пенсії, яка йому
не призначалася на підставі статті 54
Закону № 796-XII, оскільки, він отримував
пенсію на підставі Закону № 2262-XII.

Крім того, суди не звернули увагу на те,
що відповідно до Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 27 червня 2002 року № 11-2
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12 липня 2002 року за № 581/6869),
зазначене управління здійснює
призначення (перерахунок) та виплату
пенсії виключно військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького
складу та іншим особам, які мають право
на пенсію відповідно до Закону №
2262-ХІІ. У решті випадків функції щодо
призначення (перерахунку), виплати
пенсії іншим категоріям осіб в порядку,
встановленому чинним законодавством,
здійснюють районні управління
відповідно до Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах в містах,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 21 травня 2002 року за № 442/6730).

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання ГУПФ здійснити позивачу
перерахунок розміру пенсії відповідно
до статті 50 № 796-XII, слід зазначити
наступне.

Відповідно до статті 50 Закону України
№ 796-XII особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
інвалідам III групи - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

За змістом частини 2 статті 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
суду з цим позовом, у якому просив,
зокрема, зобов'язати ГУПФ та Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області призначити, нарахувати та
виплатити пенсію у розмірах,
встановлених статтями 50,54 Закону
України № 796-XII, починаючи з 14.01.2010.

Проте, судами попередніх інстанцій
питання щодо наявності у позивача
права на отримання додаткової пенсії
відповідно до статті 50 вказаного
Закону у спірний період, не
досліджувалось.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судових рішеннях, вони підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області - задовольнити частково.

Постанову Чугуївського міського суду
Харківської області від 26 березня 2010
року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 листопада 2011 року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: