Справа № 2а-5439/10/1870
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/19986/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
проваження касаційну скаргу
Приватного підприємства «ОМ-Центурія»

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011

у справі №2а-5439/10/1870

за позовом Приватного
підприємства «ОМ-Центурія»

до Шосткінської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області

про визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ОМ-Центурія»
(далі по тексту - позивач, ПП
«ОМ-Центурія») звернулося до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання протиправними
дій Шосткинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області (далі по тексту -
відповідач, Шосткинська МДПІ Сумської
області) при прийнятті податкового
повідомлення-рішення від 04.03.2010
№000008/2347/0 та визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від
04.03.2010 №000008/2347/0, податкового
повідомлення-рішення від 27.04.2010
№000008/2347/1, податкового
повідомлення-рішення від 21.05.2010
№/2, якими визначено суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій за податком на прибуток
підприємств) у сумі 145027,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22.02.2011, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії заступника
начальника Шосткинської МДПІ Сумської
області Любарець С. І. при прийнятті
податкового повідомлення-рішення від
04.03.2010 №000008/2347/0. В іншій частині
задоволення позову - відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови у позові та прийняти в цій
частині нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено завищення валових витрат
на суму 377607,00 грн., у тому числі за 1
квартал 2008 року у сумі 25000,00 грн., за 2
квартал 2008 року у сумі 12860,00 грн., за 3
квартал 2008 року у сумі 80812,00 грн., за 4
квартал 2008 року у сумі 188394,00 грн., за 1
квартал 2009 року у сумі 70541,00 грн.,
внаслідок віднесення ПП «ОМ-Центурія»
до складу валових витрат по придбанню
товарів (ефірні олії) у ПП
«Легас-Продторг» на суму 352602,00 грн. та у
ПП «Трексон-Трейдінг» на суму 25000,00 грн.
за операціями, що проведені на підставі
нікчемних правочинів.

За наслідками перевірки було зроблено
висновок про те, що ПП «ОМ-Центурія»
було порушено п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 та абз. 4
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (
в редакції від 22.05.1997 №283/97-ВР зі змінами
та доповненнями), ч. 1ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215
ч. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного Кодексу
України, з урахуванням вимог ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 №996- XIV в результаті
чого занижено податок на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 94402,00 грн.

Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Абзацом 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» заборонено відносити до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Таким чином, обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит та на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (у тому числі податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні, розрахункові (платіжні)
документи, в силу Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» N996-XIV від 16.07.1999 (в
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
N168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити. Докази того, що
вказані накладні, розрахункові
(платіжні) документи не мають юридичної
сили або визнані в установленому
порядку недійсними - відсутні.

При цьому за умови реального
здійснення господарської операції, яка
призвела до об'єктивної зміни складу
активів платника податків - покупця,
будь-які порушення постачальниками
товару правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати.

Отже, при розгляді справи для
перевірки законності формування
платником податкового кредиту, судам
необхідно з'ясовувати реальність
виконання операцій з поставки
покупцеві (позивачу у справі) товарів
та послуг у рамках господарських
правовідносин з контрагентом.

Для цього судам необхідно з'ясувати
характер та зміст спірних операцій з
поставки товарів, дослідити усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, наявність у
підприємств-контрагентів основних
засобів та трудових ресурсів,
необхідних для вчинення дій, що
становлять зміст відповідних операцій
з поставки, і на підставі цього зробити
вмотивований висновок про те, чи
відбувся дійсний рух активів між
учасниками відповідних операцій, що
судами попередніх інстанцій в повній
мірі зроблено не було. Крім того, судами
попередніх інстанцій в повній мірі не
досліджено можливості використання у
власній господарській діяльності
позивача придбаного у такого
контрагенту товару.

Крім того, стосовно задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними дій заступника
начальника Шосткинської МДПІ у
Сумській області Любарець С.І. при
прийнятті податкового
повідомлення-рішення від 04.03.2010
№000008/2347/0, колегія судів зазначає, що
судами попередніх інстанцій не взято
до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання ними делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 цього Кодексу
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

В спірних правовідносинах актом, що має
певні правові наслідки, породжує права
та обов'язки для платника податків є
рішення податкового органу (акт
індивідуальної дії), прийняте за
результатами проведеної перевірки.
Оцінка дій посадових осіб податкового
органу щодо прийняття такого рішення,
надається уповноваженими законом
органами влади при вирішенні спору
щодо оскарження рішення.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
не в повному обсязі дослідили фактичні
обставини справи, а тому ухвалені ними
судові рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Неповне з'ясування обставин справи
щодо фактичних підстав для віднесення
в податковому обліку до валових витрат
відповідно до ч. 2 ст. 227 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування ухвалених у
справі судових рішень в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Вказана неповнота судового
розгляду не може бути усунута судом
касаційної інстанції відповідно до
приписів ст. 220 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо меж касаційного перегляду
адміністративної справи.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «ОМ-Центурія»
задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров