Справа № 2а-4157/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р.
Справа № 28392/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційні скарги
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Волинській області,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі Волинській області на
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 10.05.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Волинській області, Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі
Волинській області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернулася з вищезазначеним
позовом до суду та просила визнати дії
Головного управління Пенсійного Фонду
України у Волинській області щодо
невиплати мені грошової допомоги при
виході на пенсію в розмірі 10 посадових
окладів протиправними, зобов'язати
Головне управління Пенсійного Фонду
України у Волинській області видати
відповідний наказ, а Управління
Пенсійного фонду України у місті
Ковелі - нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, грошову допомогу в розмірі 10
посадових окладів, що становить 13590
грн..

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що вона була звільнена з посади
заступника начальника управління -
начальника відділу з призначення
пенсій управління Пенсійного фонду
України в місті Ковелі Волинської
області у зв'язку із невідповідністю
займаній посаді за станом здоров'я, що
перешкоджає продовженню даної роботи,
на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України (КЗпП
України). На день звільнення строк
державної служби становив 33 роки 03
місяці.

Однак, передбачена статтею 37 Закону
України «Про державну службу» грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів їй не була виплачена.
Позивач вважає такі дії протиправними
і просить зобов'язати відповідачів
вказану допомогу їй виплатити.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10.05.2011 року позов
задоволено. Визнано дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області, Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі Волинської області щодо
невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги при
виході на пенсію в розмірі десяти
посадових окладів протиправними.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області, видати відповідний наказ, а
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі Волинської області -
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу в розмірі десяти місячних
посадових окладів відповідно до статті
37 Закону України «Про державну службу».

На зазначену постанову суду,
відповідачами подано апеляційні
скарги. Апелянти вважають, що судом
неправильно застосовано норми
матеріального права та порушено норми
процесуального права. Просять
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційних
скарг, апелянти зазначають, що висновки
суду про можливість виплати позивачу
вказаної грошової допомоги не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки трудові відносини
позивача ОСОБА_1 з Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Ковель
були припинені на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу внаслідок
виявлення невідповідності працівника
займаній посаді за станом здоров'я . А
тому, враховуючи те, що позивач не була
звільнена з роботи в зв'язку з
досягненням граничного віку
перебування на державній службі, як
того вимагає ч. 12 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», грошова
допомога у разі виходу на пенсію
озивачу не може бути надана.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, що не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подані апеляційні
скарги не підлягають до задоволення, з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивача звільнено з посади заступника
начальника управління - начальника
відділу з призначення пенсій
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі Волинської області, у
зв'язку із невідповідністю займаній
посаді за станом здоров'я, що
перешкоджало продовженню даної роботи,
на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України (КЗпП
України).

Згідно довідки Управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі Волинської
області від, 14.02.2011 року №18, позивач
перебуває на обліку в даному
управлінні та отримує з 29.01.2011 року
пенсію за віком, призначену відповідно
до Закону України «Про державну
службу», при цьому, стаж державного
службовця, з якого вирахувана пенсія,
становить 33 років 02 місяців 04 днів.

ОСОБА_1 звернулася до Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Волинській області із заявою щодо
виплати 10 місячних посадових окладів
відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу», проте листом
відповідача від 28.02.2011 року № 270/Х-01 було
повідомлено про відмову виплаті такої
допомоги у зв'язку із звільненням із
займаної посади за п. 2 ст. 40 Кодексу
законів про працю України (далі КЗпП
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством України пенсійного
віку, за наявності загального
трудового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років.

Згідно до ч. 13 ст. 37 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
у разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10-ти місячних посадових
окладів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
положення вищевказаної статті про
виплату грошової допомоги в розмірі
10-ти місячних посадових окладів не
ставлять в залежність обставин виходу
на пенсію з настанням граничного віку
чи у зв'язку зі станом здоров'я.

Окрім того, це також підтверджується
листом Міністерства праці та
соціальної політики від 28.06.2011 року №
234/13/84-11.

Таким чином для отримання державним
службовцем права на виплату йому
грошової допомоги в розмірі 10-ти
місячних окладів закон передбачає
одночасне настання сукупності
наступних юридичних фактів, а саме,
вихід на пенсію та наявність стажу
державної служби не менше 10 років.

Беручи до уваги, що в преамбулі Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» зазначено, що він гарантує
ветеранам праці та громадянам похилого
віку рівні з іншими громадянами
можливості в економічній, соціальній,
політичній сферах, сприятливі умови
для повноцінного способу життя, а також
у зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію, то
використання особою такої додаткової
соціальної гарантії з боку держави, як
достроковий вихід на пенсію за певних
умов не може бути підставою для
позбавлення її соціальних гарантій,
установлених іншими Законами. Зокрема,
право на встановлення ст. 37 Закону
України «Про державну службу» грошової
допомоги в розмірі 10-ти місячних
посадових окладів, у разі виходу на
пенсію.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачеві призначена пенсія по віку,
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з 29.01.2011 року, а стаж
роботи позивача на державній службі на
момент звільнення становить більше ніж
10 років. Отже позивач вийшла на пенсію,
як державний службовець на підставі ст.
40 КЗпП України, а тому не втратила права
на отримання грошової допомоги,
передбаченою ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

У даному випадку позивач фактично
припинив трудові відносини з
відповідачем, в подальшому звернувся
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Ковелі із документами для
призначення пенсії державного
службовця, а після призначення такої
пенсії, звернувся до відповідача із
заявою про виплату йому грошової
допомоги в розмірі десяти місячних
посадових окладів, в якій зазначив про
вихід на пенсію державного службовця.

Позивач по момент звільнення мала не
менше 10 років стажу державної служби та
вийшла на пенсію державного службовця,
тобто набула права на грошову допомогу
передбачену ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу».

Підстава звільнення позивача зі
служби, в даному випадку, не має
значення для вирішення питання щодо
виплати грошової допомоги. Аналогічна
правова позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду від
09.04.2009 року у справі № К-22972/07.

Заперечення відповідача не
спростовують підстав для виплати
позивачу грошової допомоги, згідно із
ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до пункту 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», при припиненні
трудового договору вихідна допомога
виплачується у випадках і розмірі,
передбачених як статтею 44 КЗпП, так і
іншими нормами закону. Так. зокрема, при
звільненні державного службовця, у
зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на державній службі
вихідна допомога виплачується йому не
за статтею 44 КЗпП, а згідно зі статтею 37
Закону «Про державну службу».

Оскільки позивач за своїм віком,
страховим стажем та стажем державної
служби набула право на вихід на пенсію
відповідно до статті 21 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні»,
відповідач зобов'язаний був виплатити
йому грошову допомогу в розмірі десяти
посадових окладів, згідно із частиною 13
статті 37 Закону України «Про державну
службу».

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 41, 160,195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А
Л И В:

Апеляційні скарги Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Волинській області, Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10.05.2011 року у справі №
2а-4157/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль