Справа № 152/2557/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 152/2557/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Строгий І.Л.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шаргородського районного
суду Вінницької області від 19 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом Шаргородської центральної
районної лікарні до Шаргородської
міської ради Вінницької області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - відділ Держземагентства
у Шаргородському районі Вінницької
області, ОСОБА_2 про визнання
незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року Шаргородська ЦРЛ
звернулася до Шаргородського
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
Шаргородської міської ради Вінницької
області Вінницької області, треті
особи на стороні відповідача - відділ
Держземагентства у Шаргородському
районі Вінницької області, ОСОБА_2 про
визнання незаконними та скасування
рішення.

Шаргородський районний суд Вінницької
області постановою від 19.02.2014 року
вказаний позов задовольнив частково, а
саме визнав протиправним та скасував
пункт 1.3 рішення 15-ї сесії 6 скликання
Шаргородської міської ради Вінницької
області від 25 жовтня 2012 року №212, яким
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,0900 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд ОСОБА_2 на території
Шаргородської міської ради Вінницької
області, та визнав протиправним та
скасував пункт 4 цього ж рішення в
частині передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,0900 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд на території Шаргородської
міської ради Вінницької області та
видачі йому державного акта на право
власності на дану земельну ділянку.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, третьою особою -
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник наголошує, що вказана справа
відповідно до положень ст.18 КАС України
не підсудна Шаргородському районному
суду як адміністративному суду.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційні
вимоги апелянт зауважує, що позивачем
не доведено свого правонаступництва
Шаргородського територіального
медичного об'єднання, якому у 1994 році
було видано акт на право постійного
користування землею, тобто на думку
апелянта, Шаргородська ЦРЛ не є ні
власником, ні землекористувачем
земельної ділянки, суміжної із
земельною ділянкою, переданою у
власність ОСОБА_2, а тому Шаргородська
міська рада, як власник землі
правомірно погодила межі земельної
ділянки, яка планувалась для виділення
третій особі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ЗК України, Державний
земельний кадастр - це єдина державна
система земельно-кадастрових робіт,
яка встановлює процедуру визнання
факту виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів
(в редакції, чинній на час прийняття
оскаржуваного рішення).

Статтею 194 ЗК України встановлено, що
призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Державний земельний кадастр включає: а)
кадастрове зонування; б) кадастрові
зйомки; в) бонітування ґрунтів; г)
економічну оцінку земель; ґ) грошову
оцінку земельних ділянок; д) державну
реєстрацію земельних ділянок; е) облік
кількості та якості земель (ст. 196 ЗК
України (в редакції, чинній на час
прийняття оскаржуваного рішення).

Статтею 198 ЗК України (в редакції,
чинній на час прийняття оскаржуваного
рішення) передбачено, що кадастрові
зйомки - це комплекс робіт, виконуваних
для визначення та відновлення меж
земельних ділянок. Кадастрова зйомка
включає: а) геодезичне встановлення меж
земельної ділянки; б) погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами; в)
відновлення меж земельної ділянки на
місцевості; г) встановлення меж частин
земельної ділянки, які містять
обтяження та обмеження щодо
використання землі; ґ) виготовлення
кадастрового плану.

Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України (в редакції,
чинній на час прийняття оскаржуваного
рішення), власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Таким чином, погодження меж земельної
ділянки із суміжними власниками та
землекористувачами є обов'язковою
складовою технічної документації на
конкретну земельну ділянку і без
такого погодження технічна
документація не може бути затверджена,
зокрема, органом місцевого
самоврядування.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 26
травня 1993 року за №85 зареєстровано
територіальне медичне об'єднання
Шаргородського району та його Статут,
що підтверджується розпорядженням
голови Шаргородської районної
державної адміністрації Вінницької
області (а.с.141).

Згідно з розпорядженням голови
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області від
7.06.2005 року № 197 та рішення
Шаргородської районної ради
Вінницької області від 14.10.2005 року № 342,
Шаргородське територіальне медичне
об'єднання реорганізовано у
Шаргородську центральну районну
лікарню (а.с.48,49).

Із довідки з ЄДРПОУ № 644167, Статуту
Шаргородської ЦРЛ, свідоцтва про
державну реєстрацію Територіального
медичного об'єднання Шаргородського
району, довідок з ЄДРПОУ № 6298 та АБ №
393724, а також реєстраційної картки про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи у зв'язку з
ліквідацією вбачається, що
Шаргородська центральна районна
лікарня є правонаступником
ліквідованого територіального
медичного об'єднання Шаргородського
району (а.с.40-46, 142-145).

Згідно з розпорядженням представника
Президента України №143 від 16.09.1993 року,
головному лікарю Шаргородського
районного медичного територіального
об'єднання передано право на
управління та розпорядження
матеріально-технічною базою і майном
лікувально-діагностичних закладів, а
також територією і землею цих
лікувальних закладів. У додатку до
даного розпорядження, серед майна,
переданого в розпорядження районного
територіального медичного об'єднання
значиться, зокрема, Шаргородська рай
лікарня (а.с.146).

Рішенням Шаргородської районної Ради
народних депутатів Вінницької області
від 23.09.1994 року № 2-22, ухвалено видати
Шаргородському територіальному
медичному об'єднанню державні акти на
право постійного користування землею
загальною площею 34,6712 га згідно з
додатком. У додатку до даного рішення,
серед об'єктів Шаргородського
територіального медичного об'єднання,
яким видаються державні акти на право
постійного користування землею
значиться, зокрема, Шаргородська
центральна районна лікарня із площею
земельної ділянки 5,0973 га (а.с.147).

31 жовтня 1994 року Шаргородська районна
Рада народних депутатів на підставі
свого ж рішення від 23.09.1994 року № 2-22
видала Шаргородському територіальному
медичному об'єднанню державний акт на
право постійного користування землею
І-ВН № 002804. Згідно із зазначеним
державним актом, земельна ділянка
площею 5,0973 га передана у постійне
користування для розміщення та
обслуговування медичних закладів
(а.с.148,149).

Аналізуючи вищевикладені обставини
судом апеляційної інстанції
беззаперечно встановлено, що земельна
ділянка, яка передавалась у постійне
користування Шаргородському
територіальному медичному об'єднанню,
правонаступником якого є Шаргородська
центральна районна лікарня на підставі
державного акта на право постійного
користування землею І-ВН № 002804,
призначалась для розміщення на ній
саме Шаргородської ЦРЛ, як медичного
закладу, що власне і здійснено,
оскільки саме Шаргородська ЦРЛ
розміщувалась та продовжує
розміщуватись на земельній ділянці,
зазначеній у державному акті І-ВН №
002804.

На час затвердження відповідачем
технічної документації на земельну
ділянку ОСОБА_2, позивач на підставі
державного акта на право постійного
користування землею І-ВН №002804 був
користувачем земельної ділянки, яка
межувала із земельною ділянкою, що
планувалась для передачі у власність
скаржника, а відтак, межі земельної
ділянки останнього слід було
погоджувати з Шаргородською ЦРЛ.

Проте як досліджено із технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд ОСОБА_2, затвердженої рішенням
відповідача № 279 від 21.05.2013 року,
Шаргородська ЦРЛ не погоджувала меж
земельної ділянки (а.с.133-139).

Судова колегія не бере до уваги наявний
в матеріалах справи акт встановлення
та закріплення меж земельної ділянки
від 20.03.2011 року в якому зазначено, що при
проведенні встановлення меж земельної
ділянки ОСОБА_2 суміжними
землевласниками та землекористувачами
ніяких претензій при встановленні меж
не заявлено, а спірні питання відсутні,
оскільки при встановленні меж
земельної ділянки скаржника був
відсутній один із суміжних
землекористувачів - Шаргородська ЦРЛ,
що у свою чергу, виключає правильність,
повноту та об'єктивність проведеного
встановлення меж земельної ділянки
ОСОБА_2

При цьому у самій технічній
документації земельної ділянки ОСОБА_2
констатується факт того, що від Д до А
земельна ділянка останнього межує з
земельною ділянкою Шаргородської ЦРЛ.

Таким чином затверджуючи ОСОБА_2
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,0900 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, розташовану в м.Шаргород
вул.Коцюбинського, відповідач належним
чином не перевірив технічну
документацію, що слугувало однією із
причин ухвалення протиправного
рішення та порушення права позивача
погоджувати або не погоджувати межі
земельних ділянок, які передаються
іншим особам та межують із земельною
ділянкою позивача.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції не бере до уваги посилання
апелянта, що дана справа не підсудна
Шаргородському районному суду
Вінницької області як
адміністративному суду, оскільки
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Отже, оскільки відповідачем у даній
справі є орган місцевого
самоврядування - Шаргородська міська
рада Вінницької області, відтак дана
справа предметно та територіально
відноситься до підсудності
Шаргородського районного суду
Вінницької області, а не окружного
адміністративного суду, що спростовує
доводи апеляційної скарги.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 19 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.