Справа № 9101/22097/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2013-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2013 рокусправа № 1170/2а-2149/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Рязанов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду

від 27 грудня 2011 року

у справі № 1170/2а-2149/11

за позовом Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції,

вул. Глінки, 2, м.
Кіровоград, 25009;

до відповідача-1 Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДАК-ТРАНС»,

вул. Генерала
Жадова, 20 корп. 1 кв. 214, м. Кіровоград, 25031;

до відповідача-2 Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айкарб»,

вул. Зінченка,
2-А, м. Кіровоград, 25001;

про застосування
наслідків нікчемного правочину, -

встановив: Кіровоградською ОДПІ подано
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДАК-ТРАНС» та до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айкарб» про
застосування наслідків нікчемного
правочину - стягнення в доход держави
167.966,67 грн.

Кіровоградський окружний
адміністративний суд (суддя Притула
К.М.) своєю постановою від 27 грудня 2011
року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
підстав для висновку про укладення
угоди з метою, завідомо суперечною
інтересам держави.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Державна податкова інспекція,
Позивач, вказує на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
фінансово-господарські відносини ТОВ
«ДАК-ТРАНС» з ТОВ «Айкарб» вчинено без
наміру створення правових наслідків.
Укладаючи спірну угоду, сторони діяли з
метою ухилення від оподаткування.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати.
Позов задовольнити.

Кіровоградська ОДПІ, Позивач, та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Айкарб», Відповідач
2, процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні не
скористались.

Про дату, час та місце судового
розгляду повідомлялись у
встановленому порядку.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: 12 квітня 2011 року
уповноваженими фахівцями
держподаткінспекції проведено
невиїзну позапланову документальну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДАК-ТРАНС» з питань
дотримання вимог податкового

законодавства в частині правомірності
нарахування податкового кредиту з
податку на додану вартість та
правомірності декларування валових
витрат з податку на прибуток по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Айкарб»
за період з 01 січня 2011 року по 31 січня
2011 року.

За результатами перевірки складений
Акт № 36/23-1/34362201.

В Акті перевірки вчинено запис про
порушення статті 198 Податкового
кодексу України. Так, Довідкою
Кіровоградської ОДПІ «Про результати
невиїзної документальної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айкарб» встановлено
порушення статей 203, 215, 228 Цивільного
кодексу України - вчинення Товариством
з обмеженою відповідальністю «Айкарб»
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
внаслідок відсутності у останнього
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, транспорту, сировини і
матеріалів.

Отже, за позицією фахівців
контролюючого органу, Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ДАК-ТРАНС» неправомірно сформовано
податковий кредит по взаємовідносинам
з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Айкарб» на суму
167.966,67 грн.

З огляду на викладене, ДПІ подано позов
про застосування наслідків нікчемного
правочину - стягнення в доход держави
167.966,67 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що угоду, укладену
між відповідачами, було вчинено з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства. За позицією
заявника апеляційної скарги, оскільки
за результатами проведеної перевірки
встановлено відсутність у ТОВ «Айкарб»
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, транспорту, угода між
Товариствами є нікчемною, оскільки
здійснена з метою ухилення від
оподаткування.

Колегія суддів зазначає, що у
відповідності з частиною першою статті
207 Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Наслідки визнання господарського
зобов'язання недійсним як такого, що
вчинене з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, передбачені частиною 1
статті 208 цього Кодексу. Цю норму слід
застосовувати з урахуванням того, що
відповідно до статті 228 Цивільного
кодексу України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а отже, - нікчемним.

Як зазначено у частині 2 статті 215 цього
Кодексу визнання судом такого
правочину недійсним не вимагається.
Органи державної податкової служби
звертаються до судів із позовами про
стягнення в доход держави коштів,
одержаних за правочинами, вчиненими з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави.

Водночас, задовольняючи позов у такій
справі, суд повинен у рішенні вказати, в
чому конкретно полягала завідомо
суперечна інтересам держави і
суспільства мета укладення угоди і хто
з її учасників мав умисел на досягнення
цієї мети.

Господарська операція відображена в
документах бухгалтерського та
податкового обліку відповідачів, проти
чого заявник апеляційної скарги не
заперечує.

Посилаючись на статті 207, 208
Господарського кодексу України, як на
підставу недійсності господарських
зобов'язань, контролюючим органом не
враховано характерні ознаки для таких
господарських зобов'язань:

вчинення їх об'єктивно призводить до
порушення інтересів держави і
суспільства в цілому, наявним повинно
бути недотримання саме нормативних
актів, які визначають
соціально-економічні основи держави і
суспільства;

та такі господарські зобов'язання
характеризуються суб'єктивним наміром
сторін (сторони) порушити вимоги
закону, оскільки вони укладаються з
метою, яка заздалегідь суперечить
інтересам держави і суспільства.

Для того, щоб намір міг бути підставою
для висновку про вчинення зобов'язання
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, він
має бути підтверджений певними
засобами доказування, які б давали
можливість судити про наявність волі
та безпосередній зміст такої волі
(усвідомлення протиправності угоди,
свідомо допускати настання
протиправних наслідків, та ін.).

В ході розгляду справи позивачем не
наведено фактів, які свідчили б про те,
що зміст господарської операції не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків і
що ці наміри спрямовані на ухилення від
сплати податків за
фінансово-господарськими результатами
виконання зазначеної угоди.

У матеріалах справи відсутні
обставини, встановлені на
підтвердження того, що укладаючи угоду,
сторони діяли з метою, яка суперечила
інтересам держави.

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували протиправну мету
підприємств відповідачів. Доводи
податкового органу про суперечність
спірної угоди інтересам держави та
суспільства помилково ґрунтуються на
обставинах, які не мають правового
значення для справи.

Таким чином, відсутні підстави для
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 208 ГК
України.

Слід вказати, що питання формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Айкарб»
було предметом самостійного судового
розгляду у справі № 1170/2а-2012/11. Судовими
рішеннями у якій спростовано
твердження контролюючого органу про
суперечність угоди інтересам держави.

З огляду на викладене, доводи, наведені
в апеляційній скарзі, не можна вважати
достатніми для висновку про
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2011
року у справі № 1170/2а-2149/11 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна