Справа № 8113/1137/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 р.

Справа № 876/3187/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представника позивача Голдун
З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2014
року про відмову в забезпеченні позову
у адміністративній справі №8113/1137/14 за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області
звернулось до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
державного виконавця та скасування
постанов від 31.12.2013 року ВП № 33550902 та ВП
№ 33550794.

Одночасно з поданням позову позивачем
подано до суду клопотання про його
забезпечення, згідно якого позивач
просить забезпечити позов шляхом
заборони відповідачам вчиняти будь-які
дії по виконанню постанов від 31.12.2013
року ВП № 33550902 та ВП № 33550794, в тому
числі заборонити накладати арешт на
кошти або виставляти платіжні вимоги
про списання коштів з рахунків
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 21.02.2014 р. в
задоволенні клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції, позивачем подана апеляційна
скарга, в якій зазначає, що ухвала суду
є незаконною, судом неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права. Просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
задовольнити клопотання про
забезпечення позову.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи представник позивача
апеляційну скаргу підтримав з підстав
зазначених у скарзі, просив скаргу
задовольнити, ухвалу суду першої
інстанції скасувати та задовольнити
клопотання про забезпечення позову.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи, тому з
урахуванням наведеного, колегія суддів
апеляційного суду вважає можливим
розгляд справи у відсутності
представників відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 117 КАС України
суд за клопотанням позивача або з
власної ініціативи може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
та Постанови Пленуму Вищого
Адміністративного Суду України від
06.03.2008 року №2 «Про практику
застосування адміністративним судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства під час
розгляду адміністративних справ», при
розгляді заяв про забезпечення позову
суд (суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №2 від
06.03.2008 р., застосування судом таких
заходів забезпечення, які за змістом є
ухваленням рішення без розгляду справи
по суті, не відповідає меті
застосування правового інституту
забезпечення позову. Забезпеченням
позову у такий спосіб суди виходять за
межі підстав забезпечення позову, що є
неприпустимим.

Інститут забезпечення
адміністративного позову є однією з
гарантій захисту прав, свобод та
законних інтересів юридичних та
фізичних осіб - позивачів в
адміністративному процесі, механізмом,
який покликаний забезпечити реальне та
неухильне виконання судового рішення
прийнятого в адміністративній справі.

Позивачем не подано суду доказів
наявності очевидної небезпеки правам,
свободам та інтересам позивача,
неможливості чи ускладнення захисту їх
без вжиття заходів забезпечення
позову.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону,
державний виконавець, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Таким чином, забезпечення позову у
даній справі фактично позбавляє
можливості державного виконавця
виконувати покладені на нього законом
обов'язки по примусовому виконанню
судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 197, 199, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області - залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2014 року про відмову в
забезпеченні позову у
адміністративній справі №8113/1137/14 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 13.05.2014 р.