Справа № 804/3399/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р. Справа № 804/3399/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій за лютий 2014
року в сумі 157986, 48 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2014 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за лютий 2014 року в сумі
157986, 48 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що
відповідач, який зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Дніпропетровська, як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
виконує п. 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, в якому зазначено, що
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду України
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, в результаті чого
утворився борг в сумі 157986, 48грн. за
лютий 2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.03.2014
відкрито провадження у справі № 804/3399/14
та призначено її до розгляду на 31.03.2014.

У судове засідання позивач не з'явився.
Про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений судом належним чином. До
суду надійшло клопотання позивача від
26.03.2014 ( вх. № 17916/14), в якому позивач
просить суд розглянути
адміністративний позов за відсутності
повноважного представника позивача в
порядку письмового провадження та
повідомив, що позов підтримує в повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання 31.03.2014 не
з'явився, заперечень на
адміністративний позов не надіслав.
Про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений судом належним чином, що
підтверджується рекомендованих
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Прокурор у судовому засіданні не
заперечив проти розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Прокурор звернувся до
адміністративного суду в порядку
статті 60 Кодексу адміністративного
судочинства України та посилаючись на
положення статті 121 Конституції
України зазначив, що на систему органів
прокуратури України покладена функція
представництва інтересів держави в
суді.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 08 квітня 1999 року №
3-рп/99 прокурори та їх заступники мають
право звертатися до суду з позовними
заявами в інтересах держави. Прокурор
чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначають, у чому саме відбулося або
може відбутися порушення матеріальних,
або інших інтересів держави,
обґрунтовує необхідність їх захисту та
зазначає орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції.

Згідно статті 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» від 05 листопада 1991 року
№1789-XII, представництво прокуратурою
інтересів громадянина або держави в
суді полягає у здійсненні прокурорами
від імені держави процесуальних та
інших дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у
випадках, передбачених законом.

За наявності підстав, передбачених
частинами другою - четвертою цієї
статті, з метою представництва
громадянина або держави прокурор має
право в порядку, передбаченому
процесуальним законом:1) звертатися до
суду з позовами (заявами, поданнями); 2)
вступати у справу, порушену за позовами
(заявами, поданнями) інших осіб, на
будь-якому етапі розгляду; 3) ініціювати
перегляд судових рішень, у тому числі у
справі, порушеній за позовом (заявою,
поданням) іншої особи; 4) брати участь у
розгляді справ.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Державне підприємство
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська.

Судом встановлено, що позивач поніс
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
працівникам відповідача, відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (Список № 1) за
лютий 2014 року на загальну суму 157986,
48грн.

Суми нарахованих коштів
підтверджуються розрахунками
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
щодо фактичних витрат на виплату і
доставку пенсій призначених,
відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
лютий 2014 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991, який вступив в дію з 01.01.1992, на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими та
особливо важкими умовами праці за
Списком № 1 та на інших роботах з
шкідливими і тяжкими умовами праці по
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Ст. 1, п. 1 ст. 2 та п. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400
(далі - Закон № 400) передбачено покриття
витрат на відшкодування і доставку
пільгових пенсій та встановлено,
зокрема, що суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності є платниками збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування; об'єктом оподаткування є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (чоловіки -60
років, жінки - 55 років) за ставкою збору
100 відсотків від вказаних витрат.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачується до Пенсійного
фонду України у порядку, визначеному
законодавством України.

З 01.04.2004 набрав чинності Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV
(далі - Закон №1058-ІV) пунктом 2 Розділу ХV
Прикінцевих положень якого
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
вищезазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суб'єкти підприємницької
діяльності зобов'язані відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених їх
працівникам відповідно до п. «а» та п.
«б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Порядок відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
регламентується Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003№ 21-1, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004за
№ 64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6.4., 6.5, 6.8. Інструкції
розмір сум до відшкодування за
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (додаток 6 до
Інструкції), які надсилаються
підприємствам до 20 січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій. Ці розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України. Підприємства
щомісяця до 25 числа вносять до
Пенсійного фонду України зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як вбачається із доданих до матеріалів
справи розрахунків позивача зі сплати
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених згідно п.
«а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, за лютий 2014
року у відповідача наявна
заборгованість в розмірі - 157986, 48 грн.

Станом на день розгляду справи, доказів
погашення відповідачем заборгованості
по сплаті фактичних витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій в сумі 157986,
48грн. суду не надано.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що позов Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування»» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за лютий 2014 року в сумі
157986, 48 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
в інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за лютий 2014 року в сумі
157986, 48 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-виробничий
комплекс «Електровозобудування» (49068,
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, вул. Орбітальна,
будинок 13; ідентифікаційний код
юридичної особи 32495626) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
( 49064, м. Дніпропетровськ, проспект
Калініна, 52, ідентифікаційний код
юридичної особи 21928077) суму
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункт «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за лютий 2014
року в сумі 157986 (сто п'ятдесят сім тисяч
дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова