Справа № 809/1270/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р.
Справа № 809/1270/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника позивача Деренько Н.С.,

представника відповідача Шудрави Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м.Івано-Франківську про
зобов'язання до вчинення дій та
стягнення заборгованості в сумі 900
грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі звернулося з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м.Івано-Франківську про
зобов'язання до вчинення дій та
стягнення заборгованості в сумі 900 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
пенсія по інвалідності від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання виплачується Пенсійним
фондом з послідуючим відшкодуванням
Фондом соціального страхування
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання. Однак відповідачем не
прийнято до відшкодування суми витрат
по виплачених пенсіях по трудокаліцтву
громадянам, нещасний випадок з якими
стався за межами України. Дані витрати
підлягають до відшкодування в
аналогічному порядку, як
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України витрати у зв'язку з виплатою
пенсій по інвалідності від
трудокаліцтва особам, що застраховані
згідно із законодавством України.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила з підстав, викладених у
письмовому запереченні. Крім того
зазначила, що, враховуючи положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку
відшкодування витрат, затвердженого
спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року за № 5-4/4, та беручи до уваги
той факт, що нещасні випадки із
потерпілими мали місце на території
іншої держави позовні вимоги є
безпідставними. У задоволенні позову
просила відмовити

Розглянувши позовну заяву, вислухавши
представників сторін, дослідивши
подані докази, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги є необгрунтованими
та не підлягають до задоволення з
наступних мотивів.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону №1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Нормами статей 21, 28 Закону № 1105
передбачено, що відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, складається, в тому числі,
з виплат пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, виплата пенсій та цільової
грошової допомоги у зв'язку з виплатою
пенсій є складовою частиною
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоровя або в разі його смерті, і
порядок їх виплати особам, які
потерпіли на виробництві в Росії як в
державі - учасниці Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн, від 14.01.1993 року, і переїхали на
проживання до України, регулюються
нормами зазначеної Угоди.

Статтею 9 цієї Угоди між Урядом України
і Урядом Російської Федерації
передбачено, що відшкодування шкоди
внаслідок трудового каліцтва або
іншого ушкодження здоровя, а також
смерті потерпілого здійснюється
Стороною, законодавство якої
поширювалося на працівника на момент
одержання каліцтва. У разі переселення
працівника з території сторони
працевлаштування на територію іншої
сторони роботодавець зобов'язаний
перерахувати потерпілому кошти, які
відшкодують заподіяну здоров"ю шкоду у
розмірах, передбачених законодавством
сторони працевлаштування.

Як вбачається із досліджених судом
актів форми Н-1 ( а.с.26-27, 29-30) нещасні
випадки з потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4
сталися поза межами України, на
території Російської Федерації, після
чого дані особи переїхали для
подальшого проживання на територію
України. Тому у відповідача немає
підстав відшкодовувати Пенсійному
фонду витрати на виплату пенсій
вказаним громадянам.

Крім того суд зазначає, що спільною
постановою правління Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України № 5-4/4
від 04.03.2003 року затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій
із страти годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Даний Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Пункт 5 Порядку передбачає, що органи
Пенсійного фонду щомісячно до 10 числа
місяця, наступного за звітним на
підставі Списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та Списку померлих осіб,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з Відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань звірку витрат по особових
справах потерпіли, складають акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідним Головним
управлінням Пенсійного фонду України
та управлінням Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

На підставі акту щомісячної звірки
Головні управління Пенсійного фонду
України та Управління Виконавчої
дирекції Фонду узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат
пов'язаних з виплатою пенсій та до 20
числа місяця, наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків відповідно до
пункту 7 Порядку на централізованому
рівні перераховує витрати, пов'язані
з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку ыз втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

На підставі наведеного суд дійшов до
висновку, що між позивачем та
відповідачем виконано дії,
передбачені цим Порядком, а саме
складено таблиці розбіжностей та
підписано акти звірок за лютий та
березень 2014 року ( а.с.11-25), а тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
включення до вищезазначених актів
звірки витрат на виплату пенсій
пенсіонерам, нещасні випадки з якими
сталися за межами України в розмірі 900
грн. При цьому слід також відмітити, що
Порядком, затвердженим Постановами
правління обох фондів визначено, що
відшкодування проводиться лише на
централізованому рівні, тобто такий
позов повинен подаватися на рівні
центральних органів сторін.

За таких обставин в задоволенні позову
слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 19.05.2014 року.