Справа № 810/2021/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2013-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 810/2021/13-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Харченко С.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справуза
позовомОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової службипровизнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними дій
відповідача, що виявились у відмові
позивачу в отриманні податкової знижки
у зменшення його загального річного
оподатковуваного доходу, отриманого за
наслідками 2012 року; зобов'язання
відповідача прийняти рішення стосовно
зменшення загального річного
оподатковуваного доходу позивача за
наслідками звітного 2012 року на суму
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що у лютому 2013 року ним було
подано до відповідача декларацію про
майновий стан і доходи за 2012 рік, в якій
самостійно зазначено суму податкової
зменшення оподатковуваного доходу
платника податку за наслідками
звітного податкового року. За
наслідками опрацювання посадовими
особами відповідача зазначеної
декларації, листом Державної
податкової інспекції у Вишгородському
районі Київської області Державної
податкової служби від 22.03.2013 №
292/Г/17-01-46/501 позивачу в отриманні
податкової знижки відмовлено. На думку
позивача, дії податкового органу
стосовно відмови в реалізації права на
отримання податкової знижки не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України, а отже є
У судовому засіданні, призначеному на 14
червня 2013 року, позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив суд позов задовольнити.
Представники відповідача позов не
визнали, надали суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначили, що податковий орган та його
посадові особи, уповноважені на
проведення контролюючого заходу, діяли
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України, у зв'язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.
Судом, з метою забезпечення всебічного
та об`єктивного вирішення справи, на
підставі частини другої статті 150
Кодексу адміністративного судочинства
України, оголошено у справі перерву до
5 липня 2013 року, яку в подальшому було
У судове засідання, призначене на 23
серпня 2013 року, позивач та представник
відповідача не з'явились, були
своєчасно та належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи.
Матеріали справи містять заяви сторін
про розгляд справи за їх відсутності,
що відповідно до приписів статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для здійснення
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є такими, що підлягають
частковому задоволенню з огляду на
Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року
ОСОБА_1 подано до Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за звітний 2012 рік, в якій зазначено,
зокрема, суму власного доходу, який
включається до загального річного
оподатковуваного доходу за 2012 рік у
розмірі 122344 грн. 18 коп., та суму податку,
утриманого (сплаченого) податковим
того, позивачем зазначено в рядку 11
декларації суму податку, на яку
зменшуються податкові зобов'язання у
зв'язку з використанням права на
податкову знижку відповідно до
приписів статті 166 розділу IV
Податкового кодексу України у розмірі
зазначено позивачем і у рядку 13
вказаної декларації як таку, що
підлягає поверненню з бюджету.
Податкова знижка, визначена позивачем,
складалась з витрат у вигляді
сплаченої за користування іпотечним
житловим кредитом частини суми
З метою підтвердження права на
отримання податкової знижки позивачем
до декларації долучено копії наступних
документів: кредитного договору від
19.09.2008 № ML-005/156/2008, додатку
№1 до кредитного договору (графік
платежів на 2012 рік), договору іпотеки
від 19.09.2008 № РML-005/156/2008, довідки про
доходи за 2012 рік, договору
купівлі-продажу будинку від 19.09.2008,
меморіальних ордерів щодо погашення
відсотків по кредиту згідно договору
від 19.09.2008 № ML-005/156/2008, паспорту,
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків, банківської
У квітні 2013 року позивачем отримано
лист (відповідь) Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби від
22.03.2013 № 292/Г/17-01-46/501, яким ОСОБА_1
відмовлено в отриманні податкової
знижки за кредитним договором.
Як на підставу для відмови в отриманні
податкової знижки відповідач у своєму
листі посилається на невідповідність
поданих документів вимогам статей 166, 175
та 176 Податкового кодексу України.
Так, представники відповідача звернули
увагу суду на наявність у складі
предмета іпотеки окрім житлового
будинку ще й земельної ділянки, що, на
їх думку, унеможливлює ототожнення
іпотечного договору позивача з
передбаченим Податковим кодексом
України визначенням об'єкту житлової
іпотеки та, як наслідок, призвело до
безпідставного завищення суми податку
позивача, на яку зменшуються податкові
зобов'язання у зв'язку з використанням
права на податкову знижку.
Позивач із діями Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби стосовно відмови у
праві на зменшення загального річного
оподаткованого доходу ОСОБА_1 за
наслідками 2012 року на суму податкової
підстав, викладених у листі від 22.03.2013 №
292/Г/17-01-46/501, не погодився, у зв'язку з чим
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
В силу приписів підпункту 9.1.2 пункту 9.1
статті 9 та підпункту 14.1.166 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податок на доходи фізичних осіб
належить до загальнодержавних
податків, який нараховується та
утримується (сплачується) відповідно
до норм IV цього Кодексу.
Пунктом 164.1. статті 164 Податкового
кодексу України передбачено, що базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
Відповідно до приписів підпункту 14.1.170
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, податкова знижка для фізичних
осіб, які не є суб'єктами
господарювання, - документально
підтверджена сума (вартість) витрат
платника податку - резидента
у зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у резидентів - фізичних або
юридичних осіб протягом звітного року,
на яку дозволяється зменшення його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року у вигляді
заробітної плати, у випадках,
визначених цим Кодексом.
Податковим кодексом України
встановлені певні обмеження щодо права
на нарахування податкової знижки, а
саме: податкова знижка може бути надана
виключно резиденту, який має
реєстраційний номер облікової картки
платника податку, а також резиденту -
фізичній особі, яка через свої
релігійні переконання відмовилась від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомила про це відповідний
орган державної податкової служби і
має відмітку у паспорті.
Загальна сума податкової знижки,
нарахована платнику податку в звітному
податковому році, не може перевищувати
суми річного загального
оподатковуваного доходу платника
податку, нарахованого як заробітна
плата, зменшена з урахуванням положень
пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу
(підпункт 166.4.2 пункту 166.4 статті 164
Податкового кодексу України).
У свою чергу, пунктом 164.6 статті 164
Податкового кодексу України
встановлено, що під час нарахування
доходів у формі заробітної плати база
оподаткування визначається як
нарахована заробітна плата, зменшена
на суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.
Відповідно до підпункту 166.1.1 пункту 166.1
статті 166 Податкового кодексу України,
платник податку має право на податкову
знижку за наслідками звітного
До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача) (підпункт 166.2.1
пункту 166.2 статті 166 Податкового
Перелік витрат, дозволених до
включення до податкової знижки,
визначено пунктом 166.3 статті 166
Податкового кодексу України.
До таких витрат, окрім іншого,
законодавство дозволяє включити
частину суми процентів, сплачених
таким платником податку за
користування іпотечним житловим
кредитом, що визначається відповідно
до статті 175 цього Кодексу (підпункт
166.3.1 пункту 166.3 статті 166 Податкового
Відповідно до підпункту 14.1.87 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
іпотечний житловий кредит - фінансовий
кредит, що надається фізичній особі
банківською чи іншою фінансовою
установою відповідно до закону строком
не менш як на п'ять повних календарних
років для фінансування витрат,
пов'язаних з придбанням квартири
(кімнати) чи житлового будинку (його
частини) або будівництвом житлового
будинку (його частини), що надаються у
власність позичальника, з прийняттям
кредитором такого житла (землі, що
знаходиться під таким житловим
будинком, у тому числі присадибної
Згідно з приписами пункту 175.1 статті 175
цього Кодексу, платник
податку - резидент має право включити
до податкової знижки частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.
Пунктом 175.2 статті 175 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо будинок (квартира, кімната)
купується за рахунок іпотечного
житлового кредиту, частина суми
процентів, що включається до
податкової знижки платника податку -
позичальника іпотечного житлового
кредиту, дорівнює добутку суми
процентів, фактично сплачених
платником податку протягом звітного
податкового року в рахунок його
погашення, і коефіцієнта, що враховує
мінімальну площу житла для визначення
податкової знижки, розрахованого
відповідно до пункту 175.3 цієї статті.
При цьому, правом на таку податкову
знижку в силу приписів пункту 175.1
статті 175 Податкового кодексу України
виникає лише у особи, яка за рахунок
іпотечного кредиту придбала чи
побудувала житловий будинок (квартиру,
кімнату), який визначено як її основне
місце проживання. Цей факт має бути
документально підтвердженим.
Пунктом 175.5 статті 175 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо сума одержаного фізичною особою
іпотечного житлового кредиту
перевищує суму, витрачену на придбання
(будівництво) предмета іпотеки, до
складу витрат включається сума
відсотків, сплачена за користування
іпотечним кредитом у частині,
витраченій за цільовим призначенням.
Відповідно до пункту 179.7 статті 179
Податкового кодексу України, фізична
особа зобов'язана самостійно до 1
серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.
Сума, що має бути повернена платнику
податку, зараховується на його
банківський рахунок, відкритий у
будь-якому комерційному банку, або
надсилається поштовим переказом на
адресу, зазначену в декларації,
протягом 60 календарних днів після
надходження такої податкової
декларації (пункт 179.8 статті 178
Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 43.3 статті 43
Податкового кодексу України
передбачено, що обов'язковою умовою
для здійснення повернення сум
грошового зобов'язання є подання
платником податків заяви про таке
повернення (крім повернення надміру
утриманих (сплачених) сум податку з
доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
Цією ж статтею передбачено, що
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.
Аналогічні положення щодо порядку
повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб встановлено також
пунктами 5, 7, 11 Порядку взаємодії
органів державної податкової служби,
місцевих фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України та Державного
казначейства України від 21.12.2010 №
Пунктом першим частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина
друга статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
Як встановлено судом та не
заперечувалось представниками
відповідача, 19.09.2009 позивачем укладено
з ЗАТ "ОТП Банк" кредитний договір №
Відповідно до умов наведеного вище
договору сторонами погоджено цільове
використання кредиту - придбання
нерухомого майна та визначено строк
остаточного його повернення - 19.09.2035.
За рахунок частини кредитних коштів,
наданих позивачу банківською
установою, ОСОБА_1 придбано житловий
будинок АДРЕСА_1 (договір
купівлі-продажу будинку від 19.09.2008,
посвідчений нотаріально), з прийняттям
ЗАТ "ОТП Банк" цього житлового будинку,
а також земельної ділянки, що
знаходиться під будинком, в іпотеку
(договір іпотеки від 19.09.2008 №
Придбаний ОСОБА_1 житловий будинок є її
основним місцем проживання, що
підтверджується відміткою у паспорті
про реєстрацію місця проживання.
Витрати на оплату протягом 2012 року
частини суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом
підтверджено позивачем документально
під час подання до податкового органу
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік у спосіб долучення до цієї
звітності копій меморіальних ордерів
від 19.01.2012 №1, 20.02.2012 №2, 19.03.2012 №3, 19.04.2012
№4, 30.05.2012 №3082720, 19.06.2012 №1882395,19.06.2012
№1837542, 19.07.2012 №2347079, 20.08.2012 №2063778, 19.09.2012
№1926418, 19.10.2012 №21156820, 19.11.2012 №1678991, 19.12.2012
№1804790, 20.12.2012 №1950748, 20.12.2012 №1916133 (а.с.20-27),
а також наведених вище договорів та
На підтвердження суми податку на
доходи фізичних осіб, утриманого
роботодавцем з нарахованої протягом 2012
року заробітної плати та наявності
відкритого рахунку у банківській
установі, позивачем надано довідку про
доходи за період січень-грудень 2012
року (а.с. 19) та виписку з банківського
рахунку в національній валюті.
Обставини, що свідчать про відсутність
визначених пунктом 166.4 статті 166 та
статті 175 Податкового кодексу
України обмежень, що не дають позивачу
права на нарахування податкової знижки
у зв'язку з понесенням витрат на оплату
частини суми процентів за користування
кредитними коштами, що витрачені на
придбання житлового будинку,
податковим органом в ході судового
розгляду справи спростовані не були.
При цьому, жодних належних та
допустимих доказів того, що позивачем
до складу цих витрат включено частину
суми відсотків за користування
кредитними коштами не за цільовим
призначенням або не підтверджено
документально витрачену суму коштів на
придбання житлового будинку, а також
розміру процентів, що нараховані на цю
суму, відповідачем суду не надано.
Статтею 6 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.
Вимоги про визнання протиправними дій
суб'єкта владних повноважень можуть
бути задоволені судом у разі, якщо
активна поведінка такого суб'єкта
впливає на реалізацію прав свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб.
Враховуючи положення наведених вище
правових норм, суд дійшов висновку, що
дії Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області Державної податкової служби
стосовно відмови позивачу у праві на
зменшення загального річного
оподаткованого доходу позивача за
наслідками 2012 року на суму податкової
підстав, що викладені у листі Державної
податкової інспекції у Вишгородському
районі Київської області Державної
податкової служби від 22.03.2013
№ 292/Г/17-01-46/501, є протиправними та
такими, що порушують права та
охоронювані законом інтереси позивача
як платника податків.
Разом з тим, суд звертає увагу позивача
на те, що статтею 6 Конституції України
визначено, що державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Функцією судів, що визначена статтею 124
Конституції України, є здійснення
правосуддя.
У свою чергу, в силу вимог чинного
законодавства України вирішення
питання щодо зменшення загального
річного оподатковуваного доходу
платника податків, отриманого за
наслідками звітного податкового року,
на суму податкової знижки належить до
виключної компетенції податкових
Враховуючи викладене, суд не вправі
підміняти Державну податкову
інспекцію у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби та приймати замість
неї рішення, яке віднесено до її
компетенції, втручаючись у дискреційні
Відтак, суд не вбачає правових підстав
для задоволення вимоги позивача про
зобов'язання відповідача прийняти
рішення стосовно зменшення загального
річного оподатковуваного доходу
позивача за наслідками звітного 2012
року на суму податкової знижки у
розмірі 18026 грн. 05 коп.

Разом з тим, в силу приписів частини
другої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Зважаючи на приписи вказаних вище норм,
суд, з метою захисту прав, свобод та
інтересів позивача, вважає за
необхідне зобов'язати Державну
податкову інспекцію у Вишгородському
районі Київської області Державної
податкової служби підготувати
висновок про повернення на користь
ОСОБА_1 надміру утриманої (сплаченої)
суми податку з доходів фізичних осіб,
що розраховується податковим органом
на підставі поданої позивачем
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік, та подати такий висновок для
виконання відповідному органу
Державної казначейської служби
України.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Доказів понесення будь-яких судових
витрат представниками сторін суду
надано не було, вимог про їх
відшкодування не заявлено, у зв'язку з
чим судові витрати розподілу не
підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати дії Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби стосовно відмови
ОСОБА_1 в отриманні податкової знижки
для зменшення оподаткованого доходу за
наслідками 2012 року на суму 18026 грн. 05
коп., з підстав, викладених у листі
Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області Державної податкової служби
від 22.03.2013 № 292/Г/17-01-46/501, - протиправними.

3. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби підготувати
висновок про повернення на користь
ОСОБА_1 надміру утриманої (сплаченої)
суми податку з доходів фізичних осіб,
що розраховується податковим органом
на підставі поданої ОСОБА_1 декларації
про майновий стан і доходи за 2012 рік, та
подати такий висновок для виконання
відповідному органу Державної
казначейської служби України.

4. У задоволенні решті позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.