Справа № 815/2051/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2051/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Одеса

15 год. 35 хв.

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справу за адміністративним позовом
фізичної особи - підприємця фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
№ від 27.02.2014 року, № від
27.02.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулась з
позовом фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі - ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області) про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 27.02.2014 року, № від 27.02.2014 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувані податкові повідомлення
рішення прийнято за наслідками
проведення позапланової перевірки з
численними порушеннями норм
податкового законодавства, зокрема п.
86.9 ст. 86 Податкового кодексу України.
Висновки акту перевірки №
893/15-53-17-1/НОМЕР_3 від 10.02.2014 року за
наслідками проведення якої було
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є безпідставними,
оскільки наданими до перевірки
документами підтверджується належне
та без порушень відображення позивачем
у податковій звітності показників
(зокрема сум податку на доходи фізичних
осіб). Відтак, податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі вказаного акту є недійсними
та підлягають скасуванню (аркуші
справи 4-11).

В судове засідання прибув представник
позивача.

Представник відповідача не прибув,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду справи,
про причини неприбуття суд не
повідомив, заяв про розгляд справи за
його відсутності або про відкладення
розгляду справи до суду не надав.

Заперечення проти позову відповідачем
суду не надано.

У зв'язку із відсутністю потреби
заслухати свідка та експерта, з
урахуванням неприбуття представника
відповідача та не заперечення
представника позивача, відповідно до
приписів ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги позивача, докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому
законом порядку як фізична особа -
підприємець, дата та номер запису в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців: № 2
077818 від 18.02.2009 року, що
підтверджується Випискою з ЄДР (аркуш
справи 12).

Згідно наявного в матеріалах справи
Свідоцтва Серії НОМЕР_9, ФОП ОСОБА_1 є
платником єдиного податку, дата
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування - 01.01.2012 року,
ставка єдиного податку - 5 % (аркуш
справи 13).

Згідно довідки відповідача № 672/К/15-53-1705
від 18.03.2014 року, позивач знаходиться на
обліку у ДПІ у Приморському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
як суб'єкт підприємницької діяльності
(аркуш справи 14).

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі постанови слідчого відділу
Управління СБ України в Одеській
області, згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України, у період з
27.01.2014 року по 04.02.2014 року відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3) з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складено акт №
893/15-53-17-1/НОМЕР_3 від 10.02.2014 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 27.02.2014 року, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних
осіб у розмірі 579 грн. 33 коп., з яких: за
основним платежем - 342 грн. 60 коп., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 236 грн. 73 коп.. за порушення
пп. 168.4.1, 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п.п. 171.1, 171.2 «а»
ст. 171, п. 127.1 ст. 127 Податкового
кодексу України зі змінами та
доповненнями (аркуш справи 10);

- № від 27.02.2014 року, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних
осіб за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 510 грн. 00
коп.. за порушення п. 176.2 «б» ст. 176, п. 119.2
ст. 119 Податкового кодексу України зі
змінами та доповненнями (аркуш справи
11).

Згідно висновків акту перевірки, у ході
проведення перевірки було встановлено:

- не перерахування до бюджету, в
порушення п.п. 168.4.1, п.п. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168;
п. 171.1, п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового
кодексу України. податку на доходи
фізичних осіб (найманих працівників) за
жовтень 2011 - листопад 2012, жовтень 2013 -
грудень 2013 на загальну суму 342,60 грн., в
т.ч.: жовтень 2011 р. в сумі 27 грн.; листопад
2011 р. в сумі 27 грн.; грудень 2011 р. в сумі 27
грн.; січень 2012 р. в сумі 27 грн.; лютий 2012
р. в сумі 27 грн.; березень 2012 р. в сумі 27
грн.; квітень 2012 р. в сумі 27 грн.; травень
2012 р. в сумі 13,50 грн.; червень 2012 р. в сумі
27 грн.; липень 2012 р. в сумі 13,50 грн.;
серпень 2012 р. в сумі 13,50 грн.; вересень 2012
р. в сумі 13,50 грн.; жовтень 2012 р. в сумі 13,50
грн.; листопад 2012 р. в сумі 13,50 грн.;
жовтень 2013 р. в сумі 15,20 грн.; листопад 2013
р. в сумі 15,20 грн.; грудень 2013 р. в сумі 15,20
грн.;

- подання з недостовірними відомостями,
в порушення п. 176.2 б) ст. 176 Податкового
кодексу України, податкової звітності
про суми доходів, нарахованих
(сплачених) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
а саме, у податкових розрахунках по
ф. № 1-ДФ за 3 кв. 2011 року - 4 кв. 2011 року, 1
кв. 2012 року - 4 кв. 2012 року, 1 кв. 2013
року - 4 кв. 2013 року, встановлено
відображення ФОП ОСОБА_3 суми
перерахованого податку на доходи
фізичних осіб при фактичної
відсутності сплати до бюджету податку
на доходи фізичних осіб та не
відображення у податкових розрахунках
по формі 1-ДФ нарахування та виплати ФОП
ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_4) за оренду
приміщення з ознакою доходу « 157».

Позивач вказує, що спірні податкові
повідомлення-рішення було прийнято
порушенням приписів Податкового
кодексу України, оскільки на момент їх
прийняття за наслідками перевірки,
проведеної за постановою слідчого, не
було відомостей щодо прийняття судом
рішення у кримінальній справі. Крім
того, висновки акту перевірки про
порушення ФОП ОСОБА_1 норм чинного
податкового законодавства, на підставі
яких були прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
безпідставними, оскільки до перевірки
були надані відповідні банківські
виписки із зазначенням оборотів по
дебету та кредиту, що надавало
податковому органу з'ясувати розмір
доходу від здійснення господарської
діяльності та необхідний розмір
податку для сплати. Щодо не надання до
перевірки дебіторської/кредиторської
заборгованості позивач зазначає, що
жодним нормативно-правовим актом не
передбачено надання таких документів
перевіряючим, так як ФОП здійснює
бухгалтерський облік у спрощеній
формі. Щодо не перерахування позивачем
як податковим агентом до бюджету
податку на доходи фізичних осіб у
період з вересня 2011 року по грудень 2013
року, ФОП ОСОБА_1 у позові посилається
на те, що у вказаний період найманим
працівникам позивачем надавалась
податкова соціальна пільга відповідно
до поданих заяв про застосування
податкової пільги. Щодо не
відображення у податкових розрахунках
нарахування та виплати ФОП ОСОБА_4
орендної плати згідно договору оренди
приміщення, на думку позивача, оскільки
ФОП ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, тобто суб'єктом
підприємницької діяльності, відтак
здійснює оплату податків самостійно,
що дає право позивачу не відображати
вказані нарахування та виплати,
оскільки дохід та податок з нього за
оренду приміщення відображається та
сплачується ФОП ОСОБА_4, як податковим
агентом.

Суд не погоджується з позицією
позивача з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що під
час перевірки було встановлено
використання у перевіряємому періоді
ФОП ОСОБА_1, згідно наданих трудових
договорів та відомостей нарахування
заробітної плати, праці найманих
працівників на підставі наступних
трудових договорів: № 5 від 10.09.2011
року з ОСОБА_5, іпн НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка виконує обов'язки кур'єра з
отриманням заробітної плати у сумі 550
грн. (у розмірі 0,5 мін. з/п); № 8 від
10.09.2011 року з ОСОБА_6, іпн НОМЕР_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка виконує обов'язки
перекладача з отриманням заробітної
плати у сумі 650 грн. 00 коп. (05 мін. з/п),
який за власним бажанням працівника
розірвано 30.11.2012 року; № 2 від
10.09.2011 року з ОСОБА_7, іпн НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка виконує обов'язки
перекладача з отриманням заробітної
плати у сумі 650 грн. 00 коп. (0,5 мін. з/п),
який за власним бажанням працівника
розірвано 04.12.2012 року; № 3
від 19.09.2013 року з ОСОБА_8, іпн НОМЕР_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка виконує обов'язки
перекладача німецької мови з
отриманням заробітної плати у сумі 700
грн. 00 коп. (0,5 мін. з/п).

Проте табелі робочого часу до
перевірки надані не були.

Перевіркою дотримання позивачем
встановленого порядку заповнення
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку за формою 1-ДФ було
встановлено, що кількість працівників
за основним місцем роботи складає,
згідно розрахунків: № 121386 від 05.05.2011
року за 1 кв. 2011 року - 2 особи; № 219180 від
04.10.2011 року за 3 кв. 2011 року - 3 особи;
№ від 04.01.2012 року за 4 кв.
2011 року - 3 особи; № від 06.04.2012
року за 1 кв. 2012 року - 2 особи; № 903739488 від
02.07.2012 року та № від
14.11.2012 року за 2 кв. 2012 року - 3 особи; №
від 05.11.2012 року за 3 кв. 2012
року - 1 особа, № від 04.01.2012 року за
4 кв. 2012 року - 2 особи; № від
08.04.2013 року за 1 кв. 2013 року - 1 особа;
№ від 29.07.2013 року за 2 кв. 2013
року - 1 особа; № від 04.11.2013
року за 3 кв. 2013 року - 2 особи; №
від 14.01.2014 року за 4 кв. 2013 року - 2
особи.

Нарахування, виплата заробітної плати,
утримання та перерахування до бюджету
податку на доходи фізичних осіб
штатних працівників у перевіряємому
періоді відображено у розрахунку по
формі 1-ДФ (графа 5) з ознакою доходу «
101».

Також, у ході проведення перевірки на
підставі розрахунків за формою 1-ДФ та
відомостями нарахування заробітної
плати було встановлено надання ФОП
ОСОБА_1 найманим працівникам
податкової соціальної пільги
відповідно до приписів пп. 169.4.1
ст. 169 Податкового кодексу України без
відповідних заявок вказаних
працівників, що отримували податкову
соціальну пільгу про її застосування.

Згідно відомостей про нарахування
заробітної плати за період з вересня 2011
року по грудень 2013 року, утримано
податку на доходи фізичних осіб (з
найманих працівників) у загальній сумі
342 грн. 60 коп.

Відомості нарахування заробітної
плати за період з січня 2011 року по
серпень 2011 року включно до
перевірки позивачем надано не було.

У ході проведення перевірки було
досліджено надану позивачем довідку
ПАТ «Актабанк», МФО 307394 по р/р 3816,
згідно якої рух грошових коштів за
період з 20.02.2013 року по 27.01.2014 року
відсутній, виписку банку ПАТ
«Актабанк», МФО 307394 по р/р 3816 без
реєстру платіжних документів по дебету
та кредиту, у зв'язку із чим податковий
орган не зміг деталізувати надходження
грошових коштів на вказаний
розрахунковий рахунок та відповідне
списання коштів ( у тому числі
перерахування податків і зборів).

Виписки банку ПАТ «Актабанк», МФО 307394
по р/р 9658 та реєстр платіжних
документів до банку ПАТ «Актабанк», МФО
307394 по р/р 3816 позивач надавати
відмовилась, пояснивши тим, що це є
банківською таємницею.

Згідно бази даних АС «Податковий блок
Міністерства доходів і зборів України»
по обліковій картці ФОП ОСОБА_1 по
податку на доходи фізичних осіб
(найманих працівників) у період з
вересня 2011 року по грудень 2013 року,
перерахування до бюджету з податку на
доходи фізичних осіб позивачем не
здійснювалось.

Згідно пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України, якщо оподатковуваний
дохід нараховується податковим
агентом, але не виплачується (не
надається) платнику податку, то
податок, який підлягає утриманню з
такого нарахованого доходу, підлягає
перерахуванню до бюджету податковим
агентом у строки, встановлені цим
Кодексом для місячного податкового
періоду.

Відповідно до пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168
вказаного Кодексу, податок, утриманий з
доходів резидентів та нерезидентів,
зараховується до бюджету згідно з
Бюджетним кодексом України.

Підпунктом 168.4.2 п. 168.4 ст. 168 Податкового
кодексу України передбачено, що такий
порядок застосовується всіма
юридичними особами, у тому числі
такими, що мають філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи, що
розташовані на території іншої
територіальної громади, ніж така
юридична особа, а також відокремленими
підрозділами, яким в установленому
порядку надано повноваження щодо
нарахування, утримання і сплати
(перерахування) до бюджету податку
(далі - відокремлений підрозділ).

Згідно пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168 Податкового
кодексу України, відповідальність за
своєчасне та повне перерахування сум
податку до відповідного бюджету несе
юридична особа або її відокремлений
підрозділ, що нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід.

За прострочення встановлених строків
сплати податку на доходи фізичних осіб
передбачено нарахування пені згідно
пп. 129.1.3 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 Податкового
кодексу України, яким передбачено
нарахування пені на суму податкового
боргу із розрахунку 120% річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виплати
(нарахування) доходів на користь
платників податків - фізичних осіб.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, податковий агент
зобов'язаний сплатити суму податкового
зобов'язання (суму нарахованого
(утриманого) податку, самостійно
визначеного ним з доходу, що
виплачується на користь платника
податку - фізичної особи та за рахунок
такої виплати, у строки, передбачені
цим Кодексом.

Пунктом 54.2 ст. 54 Податкового кодексу
України передбачено, що грошове
зобов'язання щодо суми податкових
зобов'язань з податку, що підлягає
утриманню та сплаті (перерахуванню) до
бюджету в разі нарахування/виплати
доходу на користь платника податку -
фізичної особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом IV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

У висновках акту перевірки №
893/15-53-17-1/НОМЕР_3 від 10.02.2014 року
відповідач зазначив про
неперерахування позивачем податку на
доходи фізичних осіб за період жовтень
2011 року - грудень 2012 року, жовтень 2013
року - грудень 2013 року на загальну суму
342,60 грн., подання з недостовірними
відомостями податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платників податку, і суми
утриманого з них податку, а саме: у
податкових розрахунках за формою 1-ДФ
за 3 кв. 2011 року - 4 кв. 2011 року, 1 кв. 2012
року - 4 кв. 2012 року, 1 кв. 2013 року - 4 кв. 2013
року позивачем відображено суми
перерахованого податку на доходи
фізичних осіб при фактичній
відсутності сплати до бюджету податку
на доходи фізичних осіб та не
відображення у податкових розрахунках
нарахування та виплати ФОП ОСОБА_4
орендної плати за приміщення.

Перевіркою повноти заповнення та
своєчасності подання в повному обсязі
податкового розрахунку по формі 1-ДФ
про нараховані та виплачені суми
доходів і суми утриманих з них податків
у ході проведення перевірки було
встановлено подання податкової
звітності позивачем до податкового
органу з недостовірними відомостями
про суми доходів, нарахованих
(сплачених) на користь платників
податку, і суми утриманого з них
податку.

Так, у ході перевірки були досліджені
розрахунки за 3 кв. 2011 року-4 кв. 2011 року, 1
кв. 2012 року-4 кв. 2012 року, 1 кв. 2013 року - 4
кв. 2013 року та виявлено відображення
позивачем сум перерахованого податку
на доходи фізичних осіб у податковій
звітності. Проте, фактичного сплата
податку до бюджету не відбувалась та не
встановлено невідображення у
податковій звітності нарахування та
виплату ФОП ОСОБА_4 орендної плати за
приміщення.

Згідно із підпункту «б» пункту 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України, особи,
які відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування.

Підпунктом 47.1.1 пункту 47.1 ст. 47
Податкового кодексу України
встановлено, що відповідальність за
неподання, порушення порядку
заповнення документів податкової
звітності, порушення строків їх
подання контролюючим органам, не
достовірність інформації, наведеної у
зазначених документах, несуть:
юридичні особи, постійні
представництва нерезидентів, які
відповідно до цього Кодексу визначені
платниками податків, а також їх
посадові особи.

Згідно п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу
України, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49
вказаного Кодексу встановлено, що
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий податковий (звітний) період,
що дорівнює: календарному кварталу або
календарному півріччя (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) квартал (півріччя).

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 розділу ІІ
Податкового кодексу України неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

При цьому, позивачем не було
спростовано вищевикладені обставини
та не надано суду доказів, які б
спростовували висновки відповідача, на
підставі яких було прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Відповідальність за несплату
(неперерахування) податку з доходів
фізичних осіб податковим агентом, під
час виплати доходу передбачена ст. 127,
ст. 129 Податкового кодексу України.

Ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, згідно з приписами
п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу
України, тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 25 % суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що дії податкового органу щодо
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є правомірними та
такими, які вчинені на підставі та у
межах, передбачених законодавством.
Податковий орган, відповідно до
наданих йому повноважень, за
результатами перевірки дійшов
висновку про наявність порушень у
позивача при складанні податкової
звітності, а відтак правомірно,
відповідно до п. 86.2 ст. 86 Податкового
кодексу України ним було складено акт з
викладенням та обґрунтуванням
встановлених порушень, за допущення у
своїй діяльності яких позивачу було
збільшено суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення № 1 від
27.02.2014 року та № від 27.02.2014
року, якими позивачу було визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб на суму 579,33 грн.
та на суму 510,00 грн., були прийняті
відповідачем за наявності
передбачених діючим податковим
законодавством підстав, а відтак
позовні вимоги про визнання
протиправними та скасування вказаних
податкових повідомлень-рішень
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин суд дійшов
висновку, що відповідачем доведено
правомірність прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень, у
зв'язку із чим у задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_1 слід відмовити,
оскільки в судовому засіданні було
підтверджено допущення позивачем
порушень при наданні податкової
звітності, встановлені податковим
органом під час проведення перевірки.

На підставі викладеного, керуючись
Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7,
8, 9, 11, 86, 128, 159-164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3, адреса: 65026, АДРЕСА_1)
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 27.02.2014 року, № від
27.02.2014 року - відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3, адреса: 65026, АДРЕСА_1)
решту суми судового збору у розмірі 1 644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 (тридцять) коп. та перерахувати на
р/р 4005, одержувач ГУ ДКС
України в Одеській області, МФО 828011, код
класифікації доходів 22030001, призначення
платежу: судовий збір, код 35118626, пункт
3.1.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Я.В. Балан