Справа № 814/1133/13-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1133/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України)

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року по справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції у Миколаївській області до
Державного підприємства
«Суднобудівний завод ім. 61 комунара»
про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А
:

Державна фінансова інспекція у
Миколаївській області звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Державного підприємства
«Суднобудівний завод ім. 61 комунара»
про зобов'язання Державного
підприємства «Суднобудівний завод ім.
61 комунара», виконати пункти 2 та 8
вимоги про усунення порушень від 28.12.2012
року № 14-08-14-14/7697.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області до Державного підприємства
«Суднобудівний завод ім. 61 комунара»
про зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

В апеляційній скарзі Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
встановив, що у вересні-листопаді 2012р.
позивачем проведена планова виїзна
ревізія фінансово-господарської
діяльності відповідача - Державного
підприємства «Суднобудівний завод
ім..61 комунара» за період з 01.10.2011р. по
завершений звітний період 2012р..
Результати ревізії оформлені актом від
28 листопада 2012 р. № 14-24/70.

В акті ревізії позивач зробив висновок,
що відповідачем порушено п.7, п. 11.4
Інструкції по інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
11.08.1994 №69, та ч. 1 ст.10 Закону України «
Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-Х1У,
а також порушено ст.526, 530, 629 Цивільного
кодексу України внаслідок невжиття
заходів щодо стягнення з ТОВ фірми
«Дизель ЛТД» пені за недотримання
термінів виконання робіт за договором
від 11.07.2011 №61/463.

На підставі акту ревізії 28 грудня 2012 р.
ДФІ прийняла вимогу про усунення
порушень № №14-08-14-14/7697, в п. 2 якої
зазначено, що проведеною в ході ревізії
інвентаризацією майна встановлено
нестачу основних засобів (стенди для
зварювання, трубозгинальний прес,
складально-зварювальний майданчик,
кран балка, стяжка-розпірка
пневматична, залізнична колія), які
рахуються на балансі підприємства,
загальною вартістю 139,36 тис. грн., та
інших ТМЦ (мідні труби, прудки), які
знаходяться на відповідальному
зберіганні, на суму 26,0 тис. грн. Вказане
є порушенням п.7, п. 11.4 Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
11.08.1994 №69, та ч.1 ст.10 Закону України «
Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-Х1У,
у зв'язку з чим підприємству необхідно:

- провести службове розслідування та
визначити розмір завданої
підприємству матеріальної шкоди
(збитків);

- стягнути з винних осіб матеріальну
шкоду (збитки), що виникли в результаті
недостач, в порядку та розмірах
встановлених п.п. 2, 10 Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення (
псування) матеріальних цінностей
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996 № 116.

В п.8 вимоги позивач зазначає, що
ревізією стану виконання договорів
встановлено, що в порушення ст.526, 530, 629
Цивільного кодексу України внаслідок
невжиття заходів щодо стягнення з ТОВ
фірми «Дизель ЛТД» пені за
недотримання термінів виконання робіт
за договором від 11.07.2011 №61/463, як то
передбачено умовами договору, та
непроведення претензійно-позовної
роботи щодо стягнення штрафних санкцій
за невиконання договірних зобов'язань
(за якими минув термін позовної
давності) підприємством втрачено
доходів на суму 9,3 тис. грн., у зв'язку з
чим підприємству необхідно:

- завдану підприємству матеріальну
шкоду в сумі 9.3 тис.грн. стягнути з
винних осіб причетних до втрати
доходів, у порядку та розмірах,
визначених законодавством;

- посилити внутрішній контроль за
виконанням договорів з метою
недопущення аналогічних порушень у
подальшому.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції зазначив, що ДФІ повинна сама
звертатись до суду із позовом про
стягнення завданий відповідачу
збитків, що є більш ефективним і
доцільним способом захисту інтересів
держави, ніж звернення до суду із
позовом про зобов'язання відповідача
здійснити зазначені дії.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції виходячи з наведеного.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 7 статті 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
встановлено, що контролюючий орган має
право пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства.

Органу державного фінансового
контролю надано право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів (ст.10
п.10 Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні").

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550 (далі Порядок), визначено, що
виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції служби, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства.

Між тим, зміст вимоги відповідача
повинен узгоджуватися з приписами
чинного законодавства, що, зокрема,
означає те, що вимога повинна містити
вичерпну вказівку підконтрольному
суб'єкту щодо вчинення дій, які
відповідно до норм законодавства
будуть направлені на усунення
порушених вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи
(вимоги позивача), в ході перевірки
встановлено нестачу основних засобів,
які рахуються на балансі підприємства,
загальною вартістю 139,36 тис. грн., та
інших ТМЦ, які знаходяться на
відповідальному зберіганні, на суму 26,0
тис. грн. та невжиття підприємством
заходів щодо стягнення з ТОВ фірми
«Дизель ЛТД» пені за недотримання
термінів виконання робіт за договором
від 11.07.2011 №61/463, як то передбачено
умовами договору, та не проведення
претензійно-позовної роботи щодо
стягнення штрафних санкцій за
невиконання договірних зобов'язань (за
якими минув термін позовної давності)
підприємством втрачено доходів на суму
9,3 тис. грн..

В свою чергу, колегія суддів зазначає,
що вимога ДФІ у вказаній частині
відповідає вище наведеним положенням
законодавства, оскільки за наявності
встановлених порушень, які не
заперечувалися відповідачем, містить
вичерпну вказівку підконтрольному
суб'єкту щодо вчинення дій, які
відповідно до норм законодавства
будуть направлені на усунення
порушених вимог закону.

Вказані вище доводи суду першої
інстанції про те, що ДФІ повинна сама
звертатись до суду із позовом про
стягнення завданий відповідачу
збитків, є повність необґрунтованими,
оскільки позивач відповідно до діючого
законодавства не наділений
повноваженнями щодо стягнення з
власної ініціативи завданої
підприємству матеріальної шкоди, в
тому числі на звернення до суду з
відповідними позовами чи досудового
врегулювання спорів між суб'єктами
господарювання питання, а вказані
питання можуть бути вирішені виключно
відповідачем, що для виконання вимоги
та усунення встановлених порушень і
було зазначено ДФІ.

Отже, колегія суддів вважає, що
приймаючи вимогу про зобов'язати
відповідача усунути виявлені
перевіркою порушення, позивач діяв у
межах наданих йому законом
повноважень, у зв'язку з чим, доводи
апеляційної скарги про наявність
підстав для скасування судового
рішення є обґрунтованими.

Враховуючи вище викладене, колегія
судів вважає, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушено норми
матеріального права, що призвело до її
неправильного вирішення, за таких
обставин, судове рішення відповідно до
вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови про задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст.195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1
ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2013 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Державної
фінансової інспекції у Миколаївській
області задовольнити.

Зобов'язати Державне підприємство
«Суднобудівний завод ім. 61 комунара»
виконати пункти 2 та 8 вимоги про
усунення порушень від 28.12.2012 року №
14-08-14-14/7697, а саме: визначити розмір
завданої підприємству матеріальної
шкоди (збитків); стягнути з винних осіб
матеріальну шкоду (збитки), що виникли в
результаті недостач, в порядку та
розмірах встановлених п.п. 2, 10 Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення (
псування) матеріальних цінностей
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996 № 116;
стягнути з винних осіб причетних до
втрати доходів, у порядку та розмірах,
визначених законодавством, завдану
підприємству матеріальну шкоду в сумі
9.29 тис. грн..

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: