Справа № 804/16881/13-а
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. Справа № 804/16881/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування постанови і припису,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області,
у якому просить:

визнати протиправним та скасувати
Припис про усунення порушених вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності будівельних норм, державних
стандартів та правил від 19.11.2013р.,
виданий гр. ОСОБА_2;

визнати протиправною та скасувати
Постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №38/3372/61
від 03.12.2013р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
винесені Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області постанова
та припис є незаконними,
необгрунтованими, тому підлягають
скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що у зв'язку з
відсутністю вимоги правоохоронного
органу у відповідача не існувало
підстав для видачі направлення для
проведення позапланової перевірки, на
підставі результатів якої були
прийняті оскаржувані рішення. При
проведенні протиправної перевірки акт
та протокол були складені поза межами
строку дії направлення на проведення
перевірки. Крім того, перевіряючим
інспектором не встановлювався факт
експлуатації позивачем всієї будівлі.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
надано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем заперечень до суду не
надано.

Дослідивши чинне на момент виникнення
спірних правовідносин законодавство
та матеріали справи, суд доходить
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
№04 ОД від 22.01.2013р. та вимоги прокуратури
Дніпропетровської області від 31.10.2013р.
за №07/1/5-1650 вих. - 13 головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
територіального управління з контролю
за будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду Лівобережжя Живицею
В.В. було проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил гр.
ОСОБА_2

Об'єктом перевірки стали нежитлові
приміщення, розташовані по АДРЕСА_1.
Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.08.2012р.
було визнано право власності на об'єкт
будівництва за ОСОБА_2 (витяг про
державну реєстрацію прав № 35681740 від
01.10.2012 р.).

За результатами проведеної перевірки
відповідачем було складено Акт від
19.11.2013р., у якому встановлено, що на
момент перевірки нежитлова будівля за
адресою: АДРЕСА_1, експлуатується
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як
спортивний клуб "Оранж" не прийнятою в
експлуатацію, що підтверджується
договором оренди нежитлового
приміщення від 25.06.2013 р. № 25-06/2013,
квитанції про сплату послуг від 19.11.2013
р., та матеріалами фото фіксації (в
приміщенні присутні персонал та
відвідувачі)".

На підставі зазначеного акту
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області від 19.11.2013р.
складено Протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
Припис, яким відповідач вимагав
зупинити експлуатацію нежитлової
будівлі за адресою: АДРЕСА_1, не
прийнятою в експлуатацію об'єкта
будівництва.

Постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області №38/3372/61 від
03.12.2013р. фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого п.п 3 п. 6
ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено штраф в сумі 109 620, 00 грн.

Не погодившись із винесеними
відповідачем постановою та приписом,
позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про
архітектурну діяльність", для
забезпечення під час забудови
території, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється у встановленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011р. №22 затверджено
Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України.

Відповідно до п. 3 цього Положення -
основними завданнями
Держархбудінспекції України є
реалізація державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства,
зокрема, здійснення в межах своїх
повноважень державного контролю за
дотриманням законодавства, стандартів,
нормативів, норм, порядків і правил із
зазначених питань.

Порядок проведення державного
архітектурно-будівельного контролю
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 р. №
553 (далі - Порядок).

Пунктом 7 вказаного Порядку
передбачено, що під час проведення
позапланової перевірки посадова особа
інспекції зобов'язана пред'явити
службове посвідчення та направлення
для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 7 Порядку підставою для
проведення позапланової перевірки є
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

В направленні від 07.11.2013 р. № 3466/12, на
проведення позапланової перевірки
зазначена підстава, а саме: наказ
Відповідача № 04 ОД від 20.03.12 р., та
вимога прокуратури Дніпропетровської
області від 31.10.2013 р. № 07/1/5-1650 вих-13.

В ході перевірки надано договір оренди
землі від 13.12.2011р. на користування
земельною ділянкою по фактичному
розміщенню нежитлових будівель, які
знаходяться по АДРЕСА_1, загальною
площею 0,4036 га., технічний паспорт
об'єкту виготовлений КП ДМБТІ
Дніпропетровської обласної ради від
16.07.2012 р. № 12321520. на момент перевірки
будівельні роботи не виконуються,
нежитлова будівля експлуатується
фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, як
спортивний клуб "Оранж", не прийнятим в
експлуатацію, що підтверджується
договором оренди нежитлового
приміщення від 25.06.2013 р. № 25-06/2013,
квитанції про сплату послуг від 19.11.2013
р., та матеріалами фото фіксації (в
приміщенні присутні персонал та
відвідувачі)", що є порушенням ч.8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Дійсно, у відповідності до умов
договору № 25-06/2013 оренди нежитлового
приміщення від 25.06.2013 р. (п. 1.1) гр. ОСОБА_2
було передано в оренду нежитлове
приміщення 138,5 кв. м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Однак, відповідачем фіксується факт
експлуатації всієї будівлі, що не
відповідає дійсності. Площа всієї
будівлі Л-3 складає 1683,1 кв.м., відповідно
до даних технічного паспорту
виготовленого КП ДМБТІ
Дніпропетровської обласної ради від
16.07.2012 р. № 12321520.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.08.2012 р.,
визнано право власності на об'єкт без
прийняття в експлуатацію нерухомого
майна. Зазначене судове рішення
набрало законної сили 31 серпня 2012 року.

Таким чином, рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
20.08.2012 року дозволено експлуатацію
вказаного нерухомого майна без
прийняття в експлуатацію.

Закон України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" встановлює
відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Відповідач визнає ОСОБА_2, як фізичну
особу-підприємця, винним у вчинені
правопорушення, передбаченого п.п.3, п.6,
ч.2, ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", однак
рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.08.2012 р.
визнано право власності, за ОСОБА_2, як
за фізичною особою, а не фізичною
особою - підприємцем.

Також підтвердженням того, що
власником об'єкту будівництва є
фізична особа ОСОБА_2, а не фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 є витяг про
державну реєстрацію прав № 35681740 від
01.10.2012 р. та запис в технічному паспорті,
виготовленому Комунальним
підприємством "Дніпропетровське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації" Дніпропетровської
обласної ради від 16.07.2012 р. № 12321520, копії
яких наявні у матеріалах справи.

На підставі зазначеного у відповідача
були відсутні правові підстави
притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності відповідно до Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності".

З матеріалів справи також вбачається,
що Припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності від 19.11.2013 року видавався гр.
ОСОБА_2 як фізичній особі, а Протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 19.11.2013р.
та Постанова про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №38/3372/61 від 03.12.2013р. складені
на ОСОБА_2 як фізичну особу-підприємця.

Згідно із ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не надано
до суду заперечень на адміністративний
позов, тому, приймаючи до уваги,
презумпцію вини відповідача - суб'єкта
владних повноважень, що діє в
адміністративному судочинстві (ч. 2 ст.
71 Кодексу адміністративного
судочинства України), а також
викладене, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування постанови і припису
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
Припис про усунення порушених вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності будівельних норм, державних
стандартів та правил від 19.11.2013р.,
виданий гр. ОСОБА_2

Визнати протипраною та скасувати
Постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №38/3372/61
від 03.12.2013р.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної
сили та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський