Справа № 806/7913/13-а
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 р.
Житомир

справа № 806/7913/13-a

категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання
Стралківської К.П.,

за участю:

представників позивача: Харченко К.П.
(за довіреністю від 25.12.2013 р.), Міщенко
Л.О. (за довіреністю від 25.12.2013 р.), Тучи
О.П. (за довіреністю від 25.12.2013 р.) та
Штиколенко Т.П. (за довіреністю від
25.12.2013 р.);

представників відповідача: Бойка О.В.
(за довіреністю від 05.12.2013 р.), Обєщенка
С.М. (за довіреністю від 03.02.2014 р.) та
Кудрявцевої С.В. (за довіреністю від
18.02.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду за адресою:
10014, місто Житомир, вул. Мала
Бердичівська, 23, адміністративну
справу за позовом Житомирської
обласної дитячої лікарні Житомирської
обласної ради до Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області про визнання недійсним та
скасування п.2 і п.14 вимоги №06-04-17/8276 від
13.11.2013 р.,-

встановив:

У грудні 2013 року Житомирська обласна
дитяча лікарня Житомирської обласної
ради звернулась до Житомирського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції в Житомирській області, в
якому просить визнати протиправними та
скасувати п.2 і п.14 вимоги №06-04-17/8276 від
13.11.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що Державною фінансовою
інспекцією в Житомирській області
відповідно до п.1.2.2.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи на III
квартал 2013 року та на підставі
направлень на проведення ревізії від
22.07.2013 №708, від 22.07.2013 №709 було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Житомирської обласної
дитячої лікарні Житомирської обласної
ради за період з 01.07.2010 р. по 01.07.2013 р. За
результатами перевірки був складений
акт ревізії від 09.10.2013 р. №06-04-09/094, де
зафіксовані порушення вимог
бюджетного законодавства. На підставі
висновків акту ревізії відповідачем
висунуто оскаржувану вимогу №06-04-17/8276
від 13.11.2013 р., з п.2 та п.14 якої позивач не
погоджується та вважає, що висновки
акту ревізії є надуманими і такими, що
суперечать законодавству. А тому
прийнята на його підставі вимога
№06-04-17/8276 від 13.11.2013 р. в частині п.2 та
п.14 підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві та поясненнях.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнали, просили
відмовити у його задоволенні з мотивів
наведених у письмових запереченнях.
Зазначили, що вимога позивачу
пред'явлена відповідно до норм чинного
законодавства, зокрема ч.2 ст. 15 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", є законною, а законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю є обов'язковими
для виконання службовими особами
суб'єктів, що контролюються.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

Судом встановлено, що в період з 23.07.2013р.
по 02.10.2013 р. (з перервою з 19.08.2013р. по
17.09.2013р.) Державною фінансовою
інспекцією в Житомирській області
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Житомирської обласної дитячої лікарні
Житомирської обласної ради за період з
01.07.2010 р. по 01.07.2013 р., про що складений
акт ревізії від 09.10.2013 р. № 06-04-09/094 (далі -
акт ревізії).

На підставі висновків акту ревізії
Державною фінансовою інспекцією в
Житомирській області позивачу
висунуто та направлено вимогу №06-04-17/8276
від 13.11.2013 р. "Про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Житомирської обласної дитячої лікарні
Житомирської обласної ради",
відповідно до яких вимагає від
позивача вчинити певні дії.

Зокрема, в пункті 2 вимоги №06-04-17/8276 від
13.11.2013 р. зазначено, що ревізією
встановлено, що в порушення п.5 "Порядку
індексації грошових доходів
населення", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р.
№1078, внаслідок неврахування
підвищення грошових доходів 297
працівникам лікарні невірно визначено
базовий місяць для проведення
індексації грошових доходів та, як
наслідок, зайво нараховано і виплачено
індексації грошових доходів на
загальну суму 592513,66 грн. та здійснено
перерахування внесків до державних
цільових фондів на загальну суму
206421,09грн., у зв'язку з чим:

- стягнути з працівників лікарні зайво
виплачені кошти в сумі 592513,66 грн. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у зайвих грошових виплатах кошти у сумі
592513,66 грн. у порядку та розмірах,
встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України;

- провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та
забезпечити повернення зайво
сплачених коштів в сумі 206421,09 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Порядком проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р.
(далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п.2 Порядку №1078
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані в гривнях на
території України, які не мають
разового характеру.

При індексації грошових доходів
працівників позивача за період з 01.07.2010
р. по 01.07.2013 р. за основу брався базовий
місяць.

В разі підвищення грошових доходів
місяць, в якому відбувалося підвищення,
вважався базовим для проведення
індексації., якщо сума підвищення
перевищувала суму індексації яка
повинна нараховуватися в цьому місяці.
Для проведення подальшої індексації
індекс обчислювався з наступного за
базовим місяцем.

Згідно з п.5 Порядку №1078 базовим
визначався місяць, у якому мало місце
підвищення грошових доходів населення
за рахунок постійних складових.

Складові елементи заробітної плати
визначені у ст.2 Закону України „Про
оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР
(зі змінами та доповненнями). Основна
заробітна плата - це винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадових
обов'язків). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників і
посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - винагорода
за роботу понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій. До інших
заохочувальних і компенсаційних
виплат належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами та
положеннями, компенсаційні й інші
грошові та матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або провадяться понад
встановлені зазначеними актами норми.

Право на індексацію настає, якщо
величина індексу споживчих цін
перевищить поріг індексації,
встановлений у розмірі 101%.

Зазначене підтверджується
розрахунками позивача по нарахуванню
індексації за період, що перевірявся.
Розрахунки проводились щодо кожного
працівника, виходячи з їхнього
базового місяця. Якщо сума підвищення
заробітної плати становила меншу за
суму, на яку вона збільшиться після
індексації, то місяць підвищення не
ставав базовим.

Судом також встановлено, що
фінансово-господарська діяльність
позивача за період з 01.07.2008 р. по
завершений звітний період 2010 року була
перевірена попередньою ревізією, яка
була проведена Контрольно-ревізійним
управлінням у Житомирській області про
що складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності в
Житомирській обласній дитячій лікарні
№06-04-09/112 від 13.08.2010 р. Проте будь-яких
порушень з вказаного питання виявлено
не було.

Відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. При цьому, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів
невірного визначення базового місяця
для проведення індексації грошових
доходів.

Таким чином, оскаржений п.2 вимоги не
узгоджується з приписами
законодавства України, як і
зобов'язання провести перерахунок
внесків до державних цільових фондів,
який не містить вказівки про те, до яких
саме цільових фондів та в яких сумах
слід проводити перерахунок.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що позивачем не
допущено порушення п.5 Порядку №1078, а
відтак позовні вимоги про скасування
п.2 вимоги №06-04-17/8276 від 13.11.2013 р. є
обгрунтованими.

В пункті 14 вимоги №06-04-17/8276 від 13.11.2013 р.
зазначено, що в порушення п.4 ст.13
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р.
№2456-YI, пп..17,18,19,23,47,49 "Порядку складання,
розгляду та основні вимоги до
виконання кошторисів бюджетних
установ", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р.
№228, кошти в загальній сумі 1008662,96 грн. (в
тому числі за 2011 рік - 470011,01 грн., 2012 рік -
304897,82 грн., за січень-червень 2013 року -
233757,13 грн.), кошти, які протягом періоду
2011-2012 років та 1 півріччя 2013 років в
загальній сумі 1008662,96 грн. (в тому числі
за 2011 рік - 470011,01 грн., 2012 рік - 304897,82 грн.,
за січень-червень 2013 року - 233757,13грн.),
лікарнею зараховано до спеціального
фонду кошторису лікарні як власні
надходження лікарні, що перераховані
орендарями (мешканцями гуртожитку
тощо) по відшкодуванню вартості
спожитих комунальних послуг, оплату
яких лікарнею проведено за рахунок
коштів загального фонду, що призвело до
покриття за рахунок коштів загального
фонду кошторису лікарні видатків по
оплаті комунальних послуг спожитих
орендарями (мешканцями гуртожитку
тощо), які мають проводитись за рахунок
коштів спеціального фонду (без
відновлення видатків загального
фонду), у зв'язку з чим:

- припинити зарахування до
спеціального фонду кошторису лікарні
надходжень за відшкодування вартості
комунальних послуг спожитих
орендарями (мешканцями гуртожитку
тощо). Провести відновлення видатків по
загальному фонду кошторису за КЕКВ 2270
"Оплата комунальних послуг та
енергоносіїв" в загальній сумі 1008662,96
грн. та врахувати зазначене
відновлення в кошторисі видатків по
загальному фонду на 2014 рік з
урахуванням надходжень відшкодувань
спожитих комунальних послуг від
орендарів (мешканців гуртожитку тощо).
В іншому випадку стягнути з осіб,
винних у покритті за рахунок коштів
загального фонду видатків по оплаті
комунальних послуг спожитих
орендарями (мешканцями гуртожитку
тощо) на суму 1008662,96 грн., шкоду у порядку
та розмірі, встановленому ст.ст.130-136
Кодексу законів про працю України.

Однак суд не може погодитися з таким
висновком відповідача з огляду на
наступне.

Бюджет Житомирської обласної дитячої
лікарні Житомирської обласної ради
складається із загального та
спеціального фондів, що узгоджується
із вимогами статті 13 Бюджетного
кодексу України.

Складовими частинами загального фонду
бюджету позивача є всі доходи бюджету,
крім тих, що призначені для зарахування
до спеціального фонду бюджету, та всі
видатки бюджету, що здійснюються за
рахунок надходжень загального фонду
бюджету.

Доходи бюджету Житомирської обласної
дитячої лікарні Житомирської обласної
ради (включаючи власні надходження
бюджетних установ, в тому числі
надходження від плати за послуги, що
надаються позивачем згідно із
законодавством), є складовими
частинами спеціального фонду бюджету
останнього

В п.19 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р.
№228 із змінами та доповненнями, прямо
зазначено, що спеціальний фонд проекту
кошторису передбачає зведення
показників за всіма джерелами
надходження коштів до цього фонду та
відповідними напрямами їх
використання.

В п.23 вищевказаного Порядку
зазначається, що видатки спеціального
фонду кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за встановленими
напрямами використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

Відповідно до п.2.1. Статуту Лікарня
створена з метою забезпечення
висококваліфікованою стаціонарною та
поліклінічною (консультативною)
медичною допомогою дитячого
населення області із залученням
лікарів-фахівців усіх
лікувально-профілактичних установ
області та України, в т.ч. на договірній
основі. Відповідно до п.3.2. Статуту
Лікарня у своїй діяльності керується
Конституцією України, законами
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України, актами
Міністерства охорони здоров'я
України, іншими нормативно -
правовими актами, рішеннями
Житомирської обласної ради та
Статутом, який затверджується Органом
управління майном за поданням обласної
державної адміністрації.

Положення ст.137 Господарського кодексу
України визначають, що правом
оперативного управління визнається
речове право суб'єкта господарювання,
який володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом) для здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених цим Кодексом та іншими
Законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом).

Відповідно до ст. 139 Господарського
кодексу України майном визнається
сукупність речей та інших цінностей
(включаючи нематеріальні активи), які
мають вартісне визначення,
виробляються чи використовуються у
діяльності суб'єктів господарювання
та відображаються в їх балансі або
враховуються в інших передбачених
законом формах обліку майна цих
суб'єктів.

Залежно від економічної форми, якої
набуває майно у процесі здійснення
господарської діяльності, майнові
цінності належать до основних фондів,
оборотних засобів, коштів, товарів.

Відповідно до п.5.1.9. Статуту позивач має
право здавати майно в оренду
підприємствам, установам,
організаціям, а також громадянам за
пропозицією обласної державної
адміністрації з дозволу Органу
управління майном в порядку,
встановленою Житомирською обласною
радою.

Реалізуючи свої права, як суб'єкта
господарювання, протягом періоду, який
підлягав перевірці, та враховуючи
постійне недофінансування лікарня, як
балансоутримувач, з метою отримання
додаткових коштів, необхідних для
забезпечення надання якісної
висококваліфікованої медичної
допомоги дитячому населенню області
та раціонального використання майна,
яке передане Лікарні в користування, з
дозволу власника майна, передавала
його в оренду фізичним та юридичним
особам, а також укладала інші
господарські договори (в тому числі
надання послуг для мешканців
гуртожитку та прання білизни).

Доказом недофінансування лікарні в
періоді за який здійснювалась ревізія
є Зведені показники про кошторисні
видатки на 2010-2013 роки. Зокрема, із
зазначених документів вбачається, що
фінансування позивача на 2010 рік
складало 49,2 % від потреби, на 2011 рік
складало 41,5 % від потреби, на 2012 рік-47,0%
від потреби, а 2013 році-48% від потреби.

Крім того, реєстри використання коштів
по спеціальному фонду позивача за 2011-2013
роки свідчать, що кошти
використовувались для забезпечення
нормального функціонування лікарні з
метою покриття незабезпечених потреб
кошторисними видатками.

А довідки про кредиторську
заборгованість по спеціальному фонду
позивача за 2011-2013 роки є доказом того,
що позивач після використання коштів
спеціального фонду не зміг
задовольнити своїх фінансових потреб в
умовах недофінансування.

За таких обставин суд вважає, що дії
позивача направлені на забезпечення
життєдіяльності установи в умовах
бюджетного дефіциту .

Листом Державної казначейської служби
України від 12.04.2012 р. № 17-10/925-5184
передбачено, що власні надходження
бюджетних установ за рахунок
надходжень від плати за послуги, що
надаються бюджетними установами,
використовуються на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
послуг, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю (абз.15 ч.4 ст.13 Бюджетного
кодексу України).

Оскільки в п.2.2. Статуту лікарні
визначені основні напрямки її
діяльності, до яких відноситься
застосування нових економічних
методів господарювання та інших видів
господарської діяльності, то плата за
послуги від орендарів, мешканців
гуртожитку та прання білизни може
зараховуватися на рахунки, які
призначені для зарахування до
спеціального фонду бюджету власних
надходжень.

Як зазначено в ч.4 ст.13 Бюджетного
кодексу України, власні надходження
бюджетних установ, в тому числі
позивача, як складова спеціального
фонду використовуються (з урахуванням
частини дев'ятої статті 51 цього
Кодексу) на покриття витрат, пов'язаних
з організацією та наданням послуг, що
надаються такими бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю.

Відповідно до роз'яснень Державного
казначейства України (від 11.06.2003р.
№07-04/1169-5253, 12.04.2012р. №17-10/925-5184)
відшкодування комунальних послуг
орендарями може здійснюватись як на
рахунок загального фонду кошторису так
і на рахунки спеціального фонду.

Інструкцією з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої наказом
Держказначейства України від 26.12.2003 №
242 визначено, що до бюджету
перераховуються кошти, які надходять
на відновлення касових видатків
загального фонду кошторису, проведених
у минулих бюджетних періодах. По
зазначених в акті перевірки фактах
кошти зараховані на рахунки
спеціального фонду. Перерахування
коштів спеціального фонду кошторису
до бюджету нормативними документами,
які регулюють питання бюджету, не
передбачено. Крім того, згідно зі ст.57
Бюджетного кодексу України зазначено,
що при закінчені бюджетного періоду
залишки коштів спеціального фонду не
перераховуються до бюджету, а
зберігаються на рахунках спеціального
фонду для покриття витрат у наступному
бюджетному періоді.

Разом з тим слід зазначити, що
орендарями сплачено на початку
бюджетного року за попередній
бюджетний період, але в обліку як
орендарів так і лікарні фактичні
видатки відображені в поточному році
(згідно п.3 ст. 57 Бюджетного кодексу
України відображення даних в
бухгалтерському обліку проводиться в
тому звітному періоді, в якому
здійсненні відповідно до первинних
документів).

Аналізуючи норми чинного
законодавства та встановлені
обставини справи, суд приходить до
висновку щодо правомірності включення
до спеціального фонду кошторису
надходжень від відшкодування
орендарями та мешканцями гуртожитку
видатків по розрахунках за
енергоносії.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" головним завданням
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів , державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форм власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства. В
той же час, ст.15 Закону обумовлює, що
лише законні вимоги службових осіб
органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Звернувшись з вимогою до позивача
виконати п.2 та п.14 вимоги №06-04-17/8276 від
13.11.2013 р., державна фінансова інспекція
не врахувала, що вимога в цій частині
викладена у спосіб, який унеможливлює
її виконанням - без визначення кола
осіб, не перевіривши при цьому
можливість покладення на працівників
лікарні обов'язку відшкодовувати
завдані збитки.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб. Пропонуючи позивачу
відшкодувати вказані витрати за
рахунок винної сторони, відповідач
всупереч пункту 35 Порядку таких осіб не
зазначає.

Відповідно до п. 46 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550, якщо вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, органом служби у
строк не пізніше ніж 10 робочих днів
після реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із пунктом 49 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550, у разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству задано шкоду, ДФІ ставить
вимоги перед керівником об'єкта
контролю та органом його управління
щодо пред'явлення цивільних позовів до
винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що з метою
усунення порушень законодавства ДФІ
використовує механізми, встановлені
чинним законодавством, зокрема,
пунктом 50 Порядку. У випадку
встановлення порушень законодавства,
відповідач має право пред'являти
письмову вимогу щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Однак, як вбачається з пункту 2 та
пункту 14 вимоги № 06-04-17/8276 від 13.11.2013р.
відповідачем зазначено альтернативні
вказівки на усунення порушених вимог
закону.

За таких підстав суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати позивача зі сплати
судового збору підлягають
відшкодуванню за рахунок державного
бюджету.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 23, 94, 158, 159, 160, 161,
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Житомирський
окружний адміністративний суд, -

постановив:

Позов Житомирської обласної дитячої
лікарні Житомирської обласної ради до
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області про визнання
недійсним та скасування п.2 і п.14 вимоги
№06-04-17/8276 від 13.11.2013 р., - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати п.2
і п.14 вимоги Державної фінансової
інспекції в Житомирській області
№06-04-17/8276 від 13.11.2013 р.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь Житомирської
обласної дитячої лікарні Житомирської
обласної ради судові витрати зі сплати
судового збору у сумі розміром 68
(шістдесят вісім) грн. 82 (вісімдесят дві)
коп.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 18 лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

В разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
А.В. Горовенко