Справа № 810/2735/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року 810/2735/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Волков А.С.,

при секретарі судового засідання Сюр
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна"

до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна" з
позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень:

від 05.12.2013 № , згідно з яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 205856,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 102928,00 грн.;

від 05.12.2013 № , згідно з яким
позивачу зменшено показник від'ємного
значення з податку на додану вартість
на суму 34849,00 грн.

В основу визначення податкових
зобов'язань згідно із зазначеними
повідомленнями-рішеннями податковим
органом покладено твердження про те, що
позивач на підставі податкової
накладної, одержаної від контрагента,
включив до складу податкового кредиту
з податку на додану вартість суми
податку, сплачені цьому контрагенту у
складі ціни за виконані роботи, але не
представив документів, які
підтверджують факт виконання робіт.
Таким чином, на думку податкового
органу господарські операції є
фіктивними (роботи контрагентом не
виконувались), податковий кредит з
податку на додану вартість сформовано
позивачем безпідставно і це призвело
до завищення показника від'ємного
значення цього податку і завищення сум
бюджетного відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає висновки
податкового органу безпідставними,
оскільки укладений договір мав
реальний характер - роботи виконані
контрагентом у повному обсязі й
оплачені, ці факти підтверджуються
документально, господарські операції
належним чином відображені у
бухгалтерському обліку та податковій
звітності. Висновки податкового органу
позивач вважає помилковими, адже
формування податкового кредиту
здійснювалось позивачем за першою
подією по факту здійснення авансового
платежу в якості попередньої оплати за
виконані роботи. Таким чином, позивач
просив суд податкові
повідомлення-рішення визнати
протиправними і скасувати.

Ухвалою від 07.05.2014 судом відкрито
провадження в адміністративній справі,
судовий розгляд призначено на 13.05.2014.

У призначений день і час до суду
з'явився представник позивача.
Представник відповідача до суду не
з'явився, надіслав письмові
заперечення проти позову та клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку із зайнятістю представника. З
огляду на те, що відповідач є суб'єктом
владних повноважень, який має значний
штат працівників юридичної служби і не
позбавлений права призначити іншу
посадову особу представляти інтереси
податкового органу у суді, суд визнав
неявку представника відповідача без
поважних причин і постановив про
розгляд справи за його відсутності на
підставі наявних у справі матеріалів
та доказів.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що податкові
повідомлення-рішення є законними і
обґрунтованими, підстави для їх
скасування відсутні.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши представлені сторонами
документи та інші зібрані по справі
матеріали, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна" є
юридичною особою, що зареєстрована
24.06.2011 (номер реєстраційного запису в
ЄДР - 0027621), як платник податків
перебуває на обліку в Броварській
об'єднаній державній податковій
інспекції Київської області Державної
податкової служби. Позивач також
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Видами діяльності позивача є:
діяльність посередників, що
спеціалізуються в торгівлі іншими
товарами; складське господарство;
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна; дослідження кон'юнктури ринку та
виявлення громадської думки;
будівництво житлових і нежитлових
будівель.

У листопаді 2013 року посадовими особами
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за серпень 2013
року (акт перевірки від 27.11.2013 №
306/15-2/377394481).

Внаслідок перевірки посадові особи
податкового органу дійшли висновку про
порушення позивачем вимог:

пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту за липень 2013 року у сумі 240705,00
грн.;

пункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів за серпень у сумі
205856 грн.

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій позивача з придбання робіт,
які здійснювались на підставі
договору, укладеного з Товариством з
обмеженою відповідальністю "ФРАНСем".
На думку посадових осіб податкового
органу, роботи вказаним контрагентом
фактично не виконувались, адже до
перевірки не було надано акта
прийому-передачі виконаних робіт, що
унеможливлює встановлення змісту й
обсягу господарської операції. Таким
чином, на думку податкового органу,
господарські операції є фіктивними
(роботи контрагентом не виконувались),
податковий кредит з податку на додану
вартість сформовано позивачем
безпідставно і це призвело до
завищення показника від'ємного
значення цього податку і завищення сум
бюджетного відшкодування.

За результатами перевірки Броварською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
прийнято два податкових
повідомлення-рішення, а саме:

від 05.12.2013 № , згідно з яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 205856,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 102928,00 грн.;

від 05.12.2013 № , згідно з яким
позивачу зменшено показник від'ємного
значення з податку на додану вартість
на суму 34849,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх до суду.

З метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи суд витребував від
позивача: первинні
фінансово-господарські документи, що
підтверджують факти виконання робіт та
оплати їх вартості; копії податкових
декларацій з податку на додану
вартість з додатками за податкові
періоди, відносно яких прийнято
податкові повідомлення-рішення, реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних; письмове пояснення з
приводу господарських операцій, у
зв'язку із здійсненням яких позивачу
визначено податкові зобов'язання
та/або зменшено суму бюджетного
відшкодування. Крім того, суд
зобов'язав позивача надати витяги та
довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, статуту, довідки про
взяття позивача на облік як платника
податків.

На підставі зібраних по справі доказів
суд встановив наступне.

Упродовж 2012 - 2013 років позивач
(продавець) здійснював продаж,
включаючи проектування, виготовлення,
доставку і монтаж, підключення до
комунікацій та передачу готового
об'єкта з модульних конструкцій
замовнику за проектом «Єнакієве 1400» на
підставі контракту від 12.06.2012 №
00112/50-3371-01/007, укладеного з Іноземним
підприємством "Ер Лікід Інжиніринг і
Сервіс Україна" (покупець). В рамках
реалізації вказаного проекту позивач
залучав субпідрядників для виконання
певних робіт.

Так, у червні 2012 року позивач (замовник)
уклав з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ФРАНСем" (виконавець)
договір підряду на виконання робіт від
20.06.2012 № 01-С-06UT1402, згідно з яким
виконавець зобов'язувався виконати
роботи (поставку та монтаж систем
вентиляції та кондиціонування та
операторської, пожежної сигналізації
та операторської, системи
інформатизації та операторської, АТС
та операторської ADM=OPB) на об'єкті (ПАТ
«Єнакіївський металургійний завод»,
Новий повітророзподільний завод Ер
Лікід, що розташовані за адресою:
Донецька обл., м. Єнакієве, просп.
Металургів, 9), а замовник
зобов'язувався прийняти та оплатити
роботи в порядку та на умовах цього
договору. Обсяг робіт, що підлягали
виконанню за вказаним договором,
перелік обладнання та вартість
визначалась у кошторисах, які є
додатками до договору і містяться в
матеріалах справи. Загальна вартість
робіт за цим договором визначена
сторонами у сумі 2063190,00 грн., в т.ч. ПДВ -
343865,00 грн.

Згідно з умовами договору виконання
робіт та оплата їх вартості
здійснювались поетапно.

Так, згідно з пунктом 4 вказаного
Договору позивач мав перерахувати на
розрахунковий рахунок виконавця
авансовий платіж у сумі 70% від
договірної ціни, що становить 1444233,00
грн., у тому числі ПДВ - 240705,50 грн. Строк
сплати - 10 календарних днів з моменту
виставлення рахунку-фактури.
Остаточний розрахунок в розмірі 30% від
договірної ціни, що складає 618957,00 грн., у
тому числі ПДВ - 103159,50 грн., замовник
здійснює з виконавцем в строк 10
банківських днів з моменту підписання
сторонами остаточного акту про здачу
робіт та передачі виконавцем
замовникові приймально-здавальної
документації.

На підставі виписки по рахунку
позивача судом встановлено, що 19.07.2013
позивач перерахував на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФРАНСем" кошти у сумі
1444233,00 грн., у тому числі ПДВ - 240705,50 грн.
(призначення платежу - аванс 70% за
виконання електромонтажних робіт
згідно з Договором від 20.06.2012 №
01-С-06UT1402).

На підтвердження розрахунку за
вказаною господарською операцією та
права на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
позивач одержав від Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФРАНСем"
податкову накладну від 19.07.2013 №5 на суму
1444233,00 грн., у тому числі ПДВ - 240705,50 грн.

Виходячи з положень пункту 198.2
Податкового кодексу України (щодо
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту за першою подією), вказану суму
податку на додану вартість (240705,50 грн.)
позивач відобразив у складі
податкового кредиту за липень 2013 року,
відобразив у реєстрі отриманих
податкових накладних.

У подальшому згідно з даними
податкової декларації за серпень 2013
року вказана сума була врахована у
податковому обліку наступним чином:
кошти у сумі 205856,00 грн. позивач заявив
до бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань
наступних звітних податкових періодів,
а 34849,00 грн. - враховано при обчисленні
показника від'ємного значення з ПДВ.

Як встановлено судом, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ФРАНСем" у
повному обсязі виконало звої
зобов'язання перед позивачем за
договором підряду від 20.06.2012 № 01-С-06UT1402.

Факт виконання робіт за вказаним
договором на повну суму договору (2063190,00
грн., в т.ч. ПДВ - 343865,00 грн.)
підтверджується дослідженими у
судовому засіданні: довідкою від 30.12.2013
про вартість виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року, складеною за
типовою формою № КБ-3, затвердженою
наказом Мінрегіонбуду України від
04.12.2009 № 554; актом приймання-передачі
виконаних робіт, складеними за типовою
формою № КБ-2, затвердженою наказом
Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554,
що містять деталізовану інформацію про
перелік робіт, їх обсяг і вартість.

Крім того, позивач представив суду в
якості доказу на підтвердження
реальності господарських операцій:
технічну документацію на виконання
робіт; фотографічне зображення
модульних конструкцій, що були
поставлені ним на об'єкт (ПАТ
«Єнакіївський металургійний завод»,
Новий повітророзподільний завод Ер
Лікід, що розташовані за адресою:
Донецька обл., м. Єнакієве, просп.
Металургів, 9) разом з обладнанням,
поставку і монтаж якого здійснювало
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФРАНСем";
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 "Розрахунки з постачальниками та
підрядниками", за яким ведеться
аналітичних облік розрахунків з
постачальниками та підрядниками за
одержані товарно-матеріальні цінності,
виконанні роботи і надані послуги; а
також первинні фінансово-господарські
документи, що стосуються поставки
модульних конструкцій Іноземному
підприємству "Ер Лікід Інжиніринг і
Сервіс Україна".

З приводу юридичної особи контрагента -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФРАНСем" суд на
підставі витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФРАНСем" є юридичною
особою, що зареєстрована 31.08.2011 (номер
реєстраційного запису в ЄДР - 0006367)
Голосіївською районною у місті Києві
державною адміністрацією, основний вид
діяльності - електромонтажні роботи.
Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на 08.05.2014
статус відомостей про вказану юридичну
особу - підтверджено, стан юридичної
особи - зареєстровано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Як вже зазначалось, податкові
повідомлення-рішення про визначення
позивачу грошових зобов'язань з
податку на додану вартість прийнято
податковим органом у зв'язку з
включенням позивачем до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплачену Товариству з
обмеженою відповідальністю "ФРАНСем" в
якості авансу за виконані роботи, що
призвело до завищення показника
від'ємного значення з ПДВ та завищення
сум бюджетного відшкодування. Такий
висновок зроблено посадовими особами
податкового органу на підставі
тверджень про те, що господарські
операції є фіктивними (роботи
контрагентом не виконувались, адже
позивач не представив до перевірки
документів, які підтверджують факт
виконання робіт.

Отже, вирішення даної справи залежить
від доведеності факту реальності
господарських операцій з виконання
робіт, за результатами яких податковим
органом прийняті оспорюванні
податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом під час судового розгляду
встановлено, що господарські операції
пов'язуються з основною господарською
діяльністю позивача і підтверджуються
первинними фінансово-господарськими
документами, факти виконання робіт та
оплати їх вартості підтверджуються
документально, належним чином
відображені у податковому обліку та
податковій звітності; право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

У той же час, з дослідженого в судовому
засіданні акта виїзної перевірки
позивача убачається, що посадові особи
податкового органу в дійсності факт
виконання робіт не перевіряли, аналізу
фінансово-господарських документів не
робили, адже із змісту договору на
виконання робіт очевидно вбачається
поетапне виконання робіт і
зобов'язання позивача щодо здійснення
авансового платежу.

На момент проведення перевірки строк
виконання робіт ще не сплинув, таким
чином актів, які б підтверджували факт
виконання робіт Товариством з
обмеженою відповідальністю "ФРАНСем",
не могло бути. Формування позивачем
податкового кредиту здійснювалось
правомірно згідно з вимогами пункту 198.2
Податкового кодексу України за першою
подією - по факту здійснення авансового
платежу, на підставі виданої
контрагентом податкової накладної. У
той же час посадові особи податкового
органу при оцінці господарської
операції не взяли до уваги низку інших
документів, які підтверджують її
реальність: сам договір, додатки до
нього (кошториси, графіки тощо); дані
бухгалтерського обліку
(оборотно-сальдові відомості), технічну
документацію, а також не здійснили
фактичну перевірку виконання робіт на
місці. Таким чином, посадові особи
податкового органу недбало
поставилися до виконання службових
обов'язків, перевірку господарської
діяльності позивача провели формально
і поверхнево, а висновки зробили
помилкові і безпідставні.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
зокрема, з постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначено статтею 198 Податкового
кодексу України, згідно з якою право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України на час вчинення спірних
операцій та видачі податкової
накладної).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Суд на підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
встановив, що факт виконання робіт
(послуг) та оплати їх вартості
підтверджується документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
та податковій звітності позивача,
право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
підтверджується податковою накладною.

Твердження податкового органу про
неправомірне формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість, завищення показника
від'ємного значення цього податку і
завищення сум бюджетного
відшкодування, у судовому засіданні
були спростовані, надані позивачем
докази є переконливими і достатніми
для висновку суду щодо реальності
господарських операцій.

Таким чином, податкові
повідомлення-рішення від 05.12.2013 №
та від 05.12.2013 № підлягають
скасуванню як безпідставні.

За наведених обставин позов є таким, що
підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати щодо сплати судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, а саме:

від 05.12.2013 № , згідно з яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна"
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 205856,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у сумі 102928,00 грн.;

від 05.12.2013 № , згідно з яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна"
зменшено показник від'ємного значення
з податку на додану вартість на суму
34849,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алжеко Україна"
судовий збір у сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "16" травня 2014 р.