Справа № 826/4820/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
15 квітня 2014 року м. Київ
№ 826/4820/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Мазур А.С.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
за позовомОСОБА_1доКабінету Міністрів
Українитретя особа:Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
областіпровизнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Кабінету Міністрів України, в якому
просив: визнати протиправною
бездіяльність Кабінету Міністрів
України, який всупереч вимогам ст.13
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
при розробці порядку компенсації
завданої шкоди за втрату
працездатності при виконанні трудових
обов'язків при ліквідації
Чорнобильської катастрофи не
застосував норми, обов'язкових для
застосування конвенції МОП №115 "Про
захист працівників від іонізуючої
радіації" та "Про захист заробітної
- зобов'язати Кабінет Міністрів України
внести зміни до Порядку обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
які б враховували вимоги обов'язкових
для застосування норм конвенції МОП
№115 "Про захист працівників від
іонізуючої радіації" та "Про захист
- на час, до внесення відповідних змін
до "Порядку обчислення пенсій особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язати Кабінет Міністрів України
видати і відношенні ОСОБА_1
розпорядження аналогічне
розпорядженню №301-р від 09.06.1997 року "Про
порядок обчислення пенсії
військовослужбовцям із числа
особового складу МВС, які брали участь
у гасінні пожежі та охороні
Чорнобильської АЕС 26.04.1986 року".
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що з 1990 року
дізнався, що на його робочому місці
рівні радіації перевищували допустимі
норми в сотні разів. Держава визнала
всю відповідальність за допущення у
відношенні позивача порушення і взяла
на себе зобов'язання щодо
відшкодування завданої шкоди
прийняттям Закону Української РСР від
28.02.1991р. №796-XII "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Але станом, на час розгляду справи
позивач не отримує навіть частину
компенсації за втрату працездатності
під час виконання трудових обов'язків,
передбачену постановою Ради Міністрів
Української РСР №168-5 від 08.05.1986р. "Об
условиях оплаты труда и материального
обеспечения работников предприятий и
организаций зоны Чернобыльской
атомной электростанции". При цьому,
порушення своїх прав бездіяльністю
Уряду щодо відшкодування спричиненої
йому шкоди, він пов'язує з прийняттям
Кабінетом Міністрів України 23
листопада 2011 року постанови за №1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка, за
твердженням позивача не враховує
обов'язкові для виконання всіма
державними органами вимоги конвенцій
МОП, ратифікованих Українською РСР ще в
60-ті роки, оскільки не враховує ні
характер виконуваних позивачем робіт,
ні відповідних правових норм, діючих
станом на квітень 1986 року, що є
протиправним, оскільки суттєво обмежує
конституційне право позивача на
отримання відшкодування за рахунок
держави матеріальної шкоди, завданої
йому незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
їх посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до п.5, п.6 ч.1 ст.107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними) та чи немає інших підстав
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду або відмови у
відкритті провадження в
адміністративній справі, встановлених
Абзацом першим частини другої статті 5
КАС України встановлено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного
суду - це строк, який регламентує часові
межі захисту прав і інтересів у сфері
публічно-правових відносин. Строк
звернення до адміністративного суду
встановлено статтею 99 КАС України.
Відповідно до частини 1 вказаної статті
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1
визнаний особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), що підтверджується
доданою до позовної заяви копією
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого
Отже з грудня 1993 року позивач є
учасником правовідносин, які
регулюються Законом України від
28.02.1991р. №796-XII "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яким визначено основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення.
Пунктом 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
встановлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
На виконання вказаного положення і
наданих законодавцем повноважень
Кабінетом Міністром України прийнято
постанову від 23 листопада 2011 року №1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
який набрав чинності 01 січня 2012 року.
Вказаний нормативно-правовий акт був
опублікований в "Урядовому кур'єрі"
30.11.2011р. №223 і в "Офіційному віснику
України" №92 (05.12.2011р.), ст.3343, а тому саме
з дати здійснення першої публікації
вважається доведеною до відома
громадян, в тому числі й до відома
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 міг
та повинен був дізнатись про зміст
нормативно-правового акту, що визначає
обсяг його прав, свобод і інтересів, а
також процедуру їх реалізації і який,
за твердженням позивача, свідчить про
наявність підстав для висновку про
допущення Кабінетом Міністрів України
протиправної бездіяльності, з часу
його офіційного оприлюднення,
відповідно, з цього часу позивач набув
право на оскарження цієї постанови або
дій чи бездіяльності відповідних
суб'єктів, пов'язаних з прийняттям
цього нормативно-правового акта або
Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 14 березня 2013 року за
Таким чином на підставі наданих
позивачем документів і викладених у
позові доводів суд приходить до
висновку, що про порушення своїх прав
бездіяльністю Кабінету Міністрів
України, а саме, не врахуванням Урядом
при винесені постанови від 23 листопада
2011 року за №1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" обов'язкових для виконання
всіма державними органами вимоги
конвенцій МОП, ратифікованих
Українською РСР ще в 60-ті роки і
відповідних правових норм, діючих
станом на квітень 1986 року, позивач
дізнався (повинен був дізнатися) в
листопаді-грудні 2011 року.
Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України, право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи, які є суб'єктом правовідносин, у
яких буде застосовано цей акт (частина
У разі відкриття провадження в
адміністративній справі щодо
оскарження нормативно-правового акта
суд зобов'язує відповідача
опублікувати оголошення про це у
виданні, в якому цей акт був або мав
бути офіційно оприлюднений (частина 3
ст.171 КАС України).
При цьому, частиною 6 статті 171 КАС
України встановлено, що якщо
оголошення опубліковано своєчасно,
вважається, що всі заінтересовані
особи належним чином повідомлені про
судовий розгляд справи.
Як вбачається з комп'ютерної
інформаційної бази законодавства
"ЛІГА", оголошення щодо відкриття
провадження в адміністративних
справах щодо визнання незаконною
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року №1210
публікувались в "Офіційному віснику
України" №23 від 2 квітня 2012р., №24 від 6
квітня 2012 р., №43 від 15 червня 2012р. та №82
від 5 листопада 2012р.
З огляду на наведені вище обставини,
суд приходить до висновку, що строк на
оскарження бездіяльності Уряду, про
наявність якої, на думку позивача,
вказує прийняття постанови від 23.11.2011
року №1210 без врахування положень
Конвенції МОП 1960 року №115, в силу
положень частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
сплинув в червні 2012 року.
При цьому, позовна заява не містить
посилань на обставини, які
перешкоджали позивачу звернутись до
суду із відповідним позовом з
дотриманням строку, встановленого ч.2
ст.99 КАС України, не наведено доводів на
обґрунтування поважності причин
пропуску строку та не надано доказів на
підтвердження таких доводів.
Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС
З огляду на дату звернення позивача до
суду з адміністративним позовом - 28
березня 2014 року, тобто, з пропуском
визначеного частиною 2 статті 99 КАС
України строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи, а також
враховуючи недоведеність існування
підстав вважати причини пропуску
строку поважними, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
позовної заяви без розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.99, 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету
Міністрів України, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії залишити без розгляду.
Копію ухвали про залишення позовної
заяви без розгляду надіслати особі, яка
Ухвала набирає законної сили в порядку
і строки визначені статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції у порядку та
строки встановлені ст.ст.185-187 КАС
України.

Суддя
А.С.Мазур