Справа № 815/8118/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8118/13-а

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області про визнання протиправними
дій, визнання протиправною та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, у якому просив
визнати протиправними дії посадової
особи - начальника інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області щодо притягнення до
адміністративної відповідальності та
накладання стягнень, передбачених ст. 23
Закону України "Про захист прав
споживачів"; скасувати постанову №614
від 12 листопада 2013 року про накладення
стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що
повну інформацію на продукцію відносно
якої було виявлено порушення Закону
України "Про захист прав споживачів"
було надано відповідачу після
проведення перевірки та складення акту
перевірки. Окрім того, позивач вважає
протиправними дії відповідача щодо
одночасного притягнення позивача до
адміністративної відповідальності та
накладення стягнення відповідно до ст.
23 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що на підставі направлення
на проведення перевірки №1273 від 22.10.2013
року та повідомлення на проведення
перевірки №1180 від 01.10.2013 року, згідно
плану проведення перевірок на ІV
квартал 2013 року посадовими особами
Інспекції проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства
України про захист прав споживачів при
реалізації основних груп
непродовольчих товарів у магазині
"Парфуми" ФОП ОСОБА_3 (юридична адреса:
АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2 ).

За результатами перевірки складено акт
перевірки №001752 від 29.10.2013 року стосовно
дотримання вимог законодавства
України про захист прав споживачів при
реалізації основних груп
непродовольчих товарів.

Під час перевірки встановлено, що ФОП
ОСОБА_3 порушив вимоги ст. ст. 6, 15 Закону
України "Про захист прав споживачів", п.
6, 10, 14, 16 "Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами",
затверджених наказом Мінекономіки №104
від 19.04.2007 року, допустивши у
реалізацію парфумерну продукцію, що не
відповідає вимогам нормативних
документів (ДСТУ 5010:2008) за маркуванням
через відсутність інформації про
об'ємну частку етилового спирту, термін
придатності продукції; відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про парфумерну
продукцію, а саме дату виготовлення та
термін придатності.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивач здійснював підприємницьку
діяльність з порушенням законодавства
про захист прав споживачів, тому
постанова Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
накладення стягнень від 12.11.2013 року №614
є законною.

Колегія судів таки висновки суду
першої інстанції вважає правильними з
огляду на наступне.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.4
Закону України "Про захист прав
споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ,
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця). При цьому, в ч.1
ст.6 Закону №1023 визначено, що
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.

Частина 1 ст.15 Закону №1023 фіксує
аналогічне право споживача на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Загальні умови провадження
торговельної діяльності суб'єктами
оптової торгівлі, роздрібної торгівлі,
закладами ресторанного господарства,
основні вимоги до торговельної мережі,
мережі закладів ресторанного
господарства і торговельного
обслуговування споживачів (покупців),
які придбавають товари у підприємств,
установ та організацій незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності, фізичних осіб - підприємців
та іноземних юридичних осіб, що
провадять підприємницьку діяльність
на території України, визначені у
Порядку №833, затвердженому постановою
КМУ від 15 червня 2006 року, відповідно до
положень якого суб'єкт господарювання
зобов'язаний надавати споживачеві
(покупцеві) у доступній формі
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари (абз. 2 п.21).

Принцип інформування споживача про
продукцію закріплений в ч.3 ст.7 Закону
№1023, де зафіксовано, що для продукції,
споживчі властивості якої можуть з
часом погіршуватися і становити
небезпеку для життя, здоров'я, майна
споживачів і навколишнього природного
середовища, встановлюється строк
придатності, який зазначається на
етикетках, упаковці або в інших
документах, що додаються до неї при
продажу, і який вважається гарантійним
строком. Строк придатності
обчислюється починаючи від дати
виготовлення, яка також зазначається
на етикетці або в інших документах, і
визначається або часом, протягом якого
товар є придатним для використання, або
датою, до настання якої товар є
придатним для використання.

Продаж товарів, на яких строк
придатності не зазначено або зазначено
з порушенням вимог нормативних
документів, а також товарів, строк
придатності яких минув, забороняється.

Крім того, ч.1 ст.15 Закону №1023
передбачено, що інформація про
продукцію повинна містити як дату
виготовлення так і строк придатності
(строк служби) товару (наслідків
роботи), відомості про необхідні дії
споживача після їх закінчення, а також
про можливі наслідки в разі
невиконання цих дій та інше.

Зазначена інформація доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Правила роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами, затверджені
наказом Міністерства економіки
України №104 від 19.04.2007 р. (надалі -
Правила №104), регламентують порядок
приймання, зберігання, підготовки до
продажу та продажу непродовольчих
товарів через роздрібну торговельну
мережу, а також визначають вимоги щодо
дотримання прав споживачів стосовно
належної якості та безпеки товарів і
рівня торговельного обслуговування. Ці
Правила поширюються на всіх суб'єктів
господарювання на території України
незалежно від форм власності, які
пройшли державну реєстрацію в
установленому порядку та здійснюють
діяльність у сфері роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами.

Пунктом 16 Правил №104 зазначено, що
здійснюючи продаж непродовольчих
товарів вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані надати
споживачам необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари в
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка, в томі
числі, має містити: дату виготовлення;
строк придатності (строк служби)
товару, відомості про необхідні дії
споживача після його закінчення, а
також про можливі наслідки в разі
невиконання цих дій.

Відповідно до п.2 гл.10 р.2 Правил №104
маркування парфумерно-косметичних
товарів (на етикетці) і мила туалетного
(на обгортці) передбачає наявність
інформації про найменування
підприємства-виробника, його
місцезнаходження, товарний знак, назву
товару, масу нетто або місткість, дату
виготовлення, строк придатності, групу
товару, найменування нормативного
документа, вимогам якого повинен
відповідати вітчизняний товар, номер
партії.

Крім того, в пп.5.1.2 п.5.1 р.5 ДСТУ 5010:2008
зазначено, що на кожній одиниці
спожиткової тари з
парфумерно-косметичним виробом
зазначають, зокрема, таку інформацію як
термін придатності. При цьому, в пп.5.1.2.2
п.5.1 р.5 ДСТУ 5010:2008 передбачено, що термін
придатності зазначають,
використовуючи слова: «Придатний
(використати) до (місяць, рік)» або
«Термін придатності…. (місяць, рік)» із
зазначенням дати виготовлення
парфумерно-косметичного виробу чи
місця на спожитковому опакованні, де цю
дату вказують. Термін придатності та
дату виготовлення допустимо зазначати
на прокладці чи спеціальній етикетці,
прикріпленій до денця або бокової
частини спожиткової тари.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач допустив у реалізацію
парфумерну продукцію, що не відповідає
вимогам нормативних документів (ДСТУ
5010:2008) за маркуванням через відсутність
інформації про об'ємну частку
етилового спирту, термін придатності
продукції.

Позивачем не заперечувався факт
наявності товару без вказаної дати
виготовлення та інформації про об'ємну
частку етилового спирту.

В п.14 Правил №104 зазначено, що
забороняється продаж товарів, що не
мають відповідного маркування,
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув. а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема, які
засвідчують їх якість та безпеку.

Оскільки товар, який перевірявся
Відповідачем, не містив необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що вказана продукція не
повинна була реалізовуватись
позивачем в мережі магазинів.

За кожне виявлене порушення
законодавства про захист прав
споживачів до позивача були
застосовані адміністративно-
господарські санкції, які передбачені
ст.. 23 ЗУ "Про захист прав споживачів": у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за:
виготовлення або реалізацію продукції,
що не відповідає вимогам нормативних
документів у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги (п.2 ч.1 ст.23 Закон України "Про
захист прав споживачів"); відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію - у
розмірі тридцяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги (п.7 ч.1 ст.23 Закон України "Про
захист прав споживачів").

Таким чином, до ФОП ОСОБА_3 відповідачем
було застосовано дві штрафні санкції
за два порушення законодавства у сфері
захисту прав споживачів.

При цьому, порядок накладення та
стягнення штрафів уповноваженими
особами Держспоживінспекції та її
територіальних органів з суб'єктів
господарської діяльності -
підприємств, установ, організацій (їх
філій, представництв, відділень)
незалежно від форми власності,
іноземних юридичних осіб (їх філій,
представництв, відділень) і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, що провадять господарську
діяльність на території України, за
порушення законодавства про захист
прав споживачів врегульовано
Положенням про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України №1177 від
17.08.2002 р.

Стосовно можливості одночасного
застосування до ФОП ОСОБА_3 - суб'єкта
господарювання, адміністративного та
адміністративно-господарського
стягнення колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ст.23 Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлено, що на
суб'єктів господарювання у сфері
торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства,
накладається стягнення у вигляді
штрафу за порушення законодавства про
захист прав споживачів.

Водночас, КУпАП встановлює, що до
адміністративної відповідальності
притягаються лише фізичні особи, і
штраф (один із видів адміністративних
стягнень) є грошовим стягненням, що
накладається на громадян і посадових
осіб за адміністративні
правопорушення у випадках і розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

З детального аналізу наведених
правових норм вбачається, що штраф,
встановлений Законом України «Про
захист прав споживачів», накладається
на суб'єкта господарювання, а
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу, встановлене КУпАП, - на громадян
і посадових осіб, тобто, санкції
застосовуються до різних суб'єктів, а
тому мова йде про різні види
відповідальності, що не виключає їх
одночасного застосування.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, притягнення позивача до
відповідальності вчинено Інспекцією
відповідно до вимог вищенаведених
нормативно-правових актів та в межах
наданих повноважень, тому підстави для
скасування оскаржуваної постанови
відсутні.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційної скарги цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області про визнання протиправними дії
та визнання протиправною та скасування
постанови - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.