Справа № 262/8693/13-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Панас Н.Л.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року справа №262/8693/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Гаврищук Т.Г.

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Запетрука
В.М.

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника позивача ОСОБА_6 на ухвалу
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 02 квітня 2014 року у справі
№262/8693/13-а за позовом ОСОБА_6 до Відділу
державної виконавчої служби
Пролетарського районного управління
юстиції м. Донецька, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання дій
державного виконавця неправомірними
та зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, де вказує, що на
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Пролетарського
районного управління юстиції у м.
Донецьку перебуває виконавчий лист №
2-6332/10, виданий 14 грудня 2010 року
Пролетарським районним судом м.
Донецька, про стягнення з позивача на
користь третьої особи - ОСОБА_4 суми
боргу у розмірі 438 137 грн. Але ухвалою
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 18 січня 2012 року зазначене
заочне рішення було скасовано, а 13
березня 2012 року по справі було
постановлене нове рішення про
стягнення з позивача суми боргу у
розмірі 423 737 грн.

Вважає, що в порушення вимог діючого
законодавства державний виконавець
провадив ряд виконавчих дій після
скасування заочного рішення, а саме 10
січня 2013 року - відновив виконавче
провадження, 29 січня 2013 року було
винесено постанову про арешт майна
боржника та накладення заборони на
його відчуження, 04 лютого 2013 року своєю
постановою призначив оцінювача, 19
червня 2013 року підготував пакет
документів та склав заявку до
Приватного підприємства "Нива - В.Ш." про
організацію та проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
майна, 26 вересня 2013 року склав акт про
проведення прилюдних торгів. Вважає, що
усі ці дії проведені державним
виконавцем неправомірними, а тому
просив визнати ці документи
неправомірними та скасувати і
зобов'язати державного виконавця
закрити виконавче провадження за
зазначеним виконавчим листом.

Ухвалою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 02 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу на це судове рішення, якою
просить її скасувати, а позовні вимоги -
задовольнити, оскільки висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги
наведено практично ті самі доводи, що і
в обґрунтування позовної заяви.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу третьою особою ОСОБА_4
висловлено згоду з висновками
місцевого суду та прохання залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а с
удове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити, проти
чого заперечували представник
відповідача, третя особа та її
представник відповідача, третя особа
ОСОБА_4 та її представник. Інші особи,
які беруть участь у справі, до
апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу
частково обґрунтованою, а судове
рішення таким, що підлягає скасуванню,
з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з приписів пункту 1
частини другої статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно частини першої статті 181 КАС
України (яка є спеціальною нормою по
відношенню до загальних норм статей 3 і
17 КАС України), учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 383 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи Частина перша статті 383 із
змінами, внесеними згідно із Законом №
2677-VI від 04.11.2010.

Отже, суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про
виконавче провадження" (далі - Закон №
606-ХІV), крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону №
606-ХІV встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

У розумінні статті 8 Закону № 606-ХІV
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. При цьому судам
слід ураховувати, що до сторін, які
можуть оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби належать також їх
представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) належать до
справ адміністративної юрисдикції
незалежно від суб'єкта звернення до
суду (частина п'ята статті 82 Закону №
606-ХІV).

Такі рекомендації викладено в пункті 2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" (в редакції постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 21 травня 2012 року № 5).

Як видно з матеріалів справи, дії
відповідача оскаржуються в зв'язку з
примусовим виконанням судового
рішення в цивільній справі, а до суду з
цим позовом звернулась сторона
виконавчого провадження - боржник
ОСОБА_6

Таким чином, законами (№ 606-ХІV, ЦПК
України) встановлено інший, ніж
передбачений КАС України, порядок
судового оскарження сторонами
виконавчого провадження рішень, дій
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання рішень по цивільних справах.

Відтак, зазначена справа не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, а її належало розглядати в
порядку цивільного процесуального
законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 157 КАС України суд
закриває провадження в справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції
неправильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
порушенням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного ухвала
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 02 квітня 2014 року у справі
№262/8693/13-а підлягає скасуванню із
закриттям провадження в
адміністративній справі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 29
квітня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 157 ч.1 п.1, 195, 196, 198 ч.1 п.4,
199 ч.1 п.4, 203 ч.1, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника позивача ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Ухвалу Пролетарського районного суду
м. Донецька від 02 квітня 2014 року у
справі №262/8693/13-а за позовом ОСОБА_6 до
Відділу державної виконавчої служби
Пролетарського районного управління
юстиції м. Донецька, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання дій
державного виконавця неправомірними
та зобов'язання вчинення певних дій -
скасувати, а провадження в справі -
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

Т.Г.Гаврищук