Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/1481/12

К/9991/2798/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за
касаційними скаргами Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зіньківському
районі Полтавської області та
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року у справі №2а-1670/1038/11 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зіньківському
районі Полтавської області про
прийняття до заліку сум та стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області звернулось з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Зіньківському
районі Полтавської області, в якому з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просило прийняти до заліку суми та
стягнути кошти по виплаті пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в розмірі 30
263,07 грн., по виплаті щомісячної
державної адресної допомоги в сумі 622
129,80 грн., по виплаті допомоги на
поховання в розмірі 4 395,40 грн. та суми
підвищення до пенсії непрацюючим
пенсіонерам в розмірі 4 867,10 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в Зіньківському районі
Полтавської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі: суму витрат по
виплаті пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 30 263,07 грн.; суму
витрат по виплаті допомоги на
поховання у розмірі 4 395,40 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року постанову суду першої
інстанції скасовано в частині
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в Зіньківському районі
Полтавської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі суму витрат
Пенсійного фонду по виплаті допомоги
на поховання у розмірі 4 395,40 грн., з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. В іншій частині
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання в
Зіньківському районі Полтавської
області звернулось з касаційною
скаргою, у якій просить їх скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі також звернулось
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, яким змінити
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з актами
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком або професійним
захворюванням та таблицями
розбіжностей до довідок про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за 2008 - 2010 роки
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання в
Зіньківському районі Полтавської
області не прийнято до заліку суми
грошових коштів в загальному розмірі 661
655,37 грн. (пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в розмірі 30 263,07 грн.,
щомісячної державної адресної
допомоги в сумі 622 129,80 грн., допомоги на
поховання в розмірі 4 395,40 грн. та
підвищення до пенсії непрацюючим
пенсіонерам в розмірі 4 867,10 грн.).

Щодо позовних вимог в частині
стягнення коштів по виплаті пенсії по
інвалідності в розмірі 30 263,07 грн.,
колегія суддів погоджується з
висновками судів про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV
Фонд зобов'язаний у встановленому
законом порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, при настанні страхового
випадку.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року за № 5-4/4 затверджений Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що органи Пенсійного фонду щомісяця, до
10 числа місяця, наступного за звітним,
разом з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України складають акт
щомісячної звірки за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в якому визначають
загальну суму витрат, що підлягають
відшкодуванню.

На підставі акту узгоджується довідка
про відшкодування Фондом соціального
страхування Пенсійному фонду України
витрат, згідно якої на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним, Фонд
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду України (пп. 6, 7
Порядку).

Таким чином, суди дійшли вірних
висновків щодо існування обов'язку у
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань відшкодування витрат
Пенсійному фонду, пов'язаних з виплатою
та доставкою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення коштів по виплаті щомісячної
державної адресної допомоги в сумі 622
129,80 грн., колегія суддів погоджується з
висновками судів про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону №
1105-ХІV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови КМУ № 265 від
26.03.2008, якою передбачено надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 постанови № 265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105-ХІV не
формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються
до його складу та використовуються
виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення коштів по виплаті допомоги
на поховання в розмірі 4 395,40 грн.,
колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-ХІУ у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно частини дев'ятої статті 34 Закону
№ 1105-ХІУ у разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

З аналізу вказаних норм Закону та
зазначеного вище Порядку вбачається,
що Фонд зобов'язаний відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення коштів по виплаті підвищення
до пенсії непрацюючим пенсіонерам в
розмірі 4 867,10 грн., колегія суддів
погоджується з висновками судів про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 березня 2009 року №198 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) установлено, що у 2009
році з 01 квітня підвищення до пенсії,
щомісячного довічного грошового
утримання, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (далі -
підвищення), у розмірі 7,5 гривні,
збільшуючи його з 01 липня - до 14,2 гривні,
а з 01 жовтня - до 28,4 гривні. Підвищення
здійснюється незалежно від дати
призначення (перерахунку) пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання, державної соціальної
допомоги) непрацюючим особам, а особам,
які одержують пенсію (державну
соціальну допомогу) на дітей та/або
недієздатних осіб - незалежно від
одержуваного доходу.

Відтак, такі виплати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а тому у
відповідача відсутній обов'язок
відшкодовувати Управлінню Пенсійного
фонду України в Зіньківському районі
витрати по виплаті підвищення до
пенсії непрацюючим пенсіонерам.

Водночас, судова колегія вважає
необґрунтованими доводи Фонду про
поширення на спірні відносини положень
Угоди про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР, враховуючи наступне.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту даної норми вбачається, що
вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат
Управління ПФ, понесених у зв'язку з
виплатою пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення. За змістом цієї норми
взаємні розрахунки між державами
можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Зіньківському
районі Полтавської області відхилити.

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді