Справа № 2018/15285/2012
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 р. Справа № 2018/15285/2012Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Дудка О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Маринушкіної
Л.В.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського
районного суду м. Харкова від 12.03.2013р.
по справі № 2018/15285/2012

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради ,
Управління Держкомзему у м.Харкові
третя особа ОСОБА_4

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

31.05.2010р. ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просив :

визнати незаконним рішення
Харківської міської ради № 217/9 від
30.09.2009 р. 36 сесії 5 скликання в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 705 кв.м для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
по АДРЕСА_1; призупинити видачу ОСОБА_4
державного акту на земельну ділянку по
АДРЕСА_1.

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 13.03.2013 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Скасовано рішення Харківської міської
ради № 217/9 від 30.09.2009 р. 36 сесії 5
скликання в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 705 кв.м для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 (далі-третя особа), не
погодившись з судовим рішенням подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Київського
районного суду м. Харкова від 12.03.2013 р.
та винести нову постанову, якою позов
залишити без задоволення. В
обгрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на порушення судом
першої інстанції ст.ст.18, 99 , 157,159 КАС
України, вирішення справи не
повноважним судом, порушення ст.116,118,121
ЗК України, що привело до невірного
вирішення справи.

Апелянт та представник Харківської
міської ради в судовому засідання
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Позивач та його представник
заперечували проти апеляційної скарги,
просили залишити її без задоволення,
оскаржуване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
третьої особи, представників сторін,
перевіривши рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши докази по справі, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має в
користування земельну ділянку
розміром 600 м.кв. та 400 м.кв. по АДРЕСА_1
для індивідуального будівництва
житлового будинку згідно рішень
Київської районної Ради народних
депутатів № 96 від 21.03.1989 р. та № 302 від
20.08.1991 р., а також договору про
безстрокове користування земельної
ділянки від 30.01.1992р. (а.с.23-29)

З серпня 2009р. позивач почав підготовку
документів, для оформлення права
власності на земельну ділянку, що
перебуває в його користуванні. З заявою
про винесення міською радою рішення
про передачу у власність земельної
ділянки позивач не звертався.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 на
підставі рішення виконкому Київської
районної ради народних депутатів м.
Харкова від 04.09.1990 р. та 01.09.1992 р. мав у
безстроковому користуванні для
побудови індивідуального житлового
будинку земельну ділянку розміром 600 м.
кв. та 400 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Харківської міської ради №
217/9 від 30.09.2009 р. 36 сесії 5 скликання
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку площею 705 кв.м для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1.

14.04.2010 р. ОСОБА_4 видано державний акт
права власності землю № 285825.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався
на те, що оскаржуване рішення міської
ради порушує його права щодо
оформлення права власності на земельну
ділянку, яка перебуває у його
користуванні, оскільки цим рішенням
частина земельної ділянки (0,040 кв. м.), що
перебуває у користуванні позивача
передана у приватну власність третій
особі. В підтвердження зазначених
обставин посилається на акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 23.03.2010 р.

Позивач також зазначає, що при розробці
технічної документації на землю ОСОБА_4
не дотримано ст.17, 118, 121, 125 ЗК України,
тому як не були розроблені кордони
суміжних ділянок, межі ділянки ОСОБА_4 з
позивачем не погоджено, а тому в
міської ради були відсутні підстави
для передачі ОСОБА_4 у власність цієї
землі (акт погодження меж земельної
ділянки від 31.08.2009 р.)

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення порушує майнові
права та інтереси позивача з приводу
набуття права власності на земельну
ділянку, яка знаходиться в його
постійному користуванню.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду помилковим, виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст. 122 ЗК України сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільська,
селищна, міська, районна у місті (у разі
її створення), районна, обласна рада
проводить свою роботу сесійно. Сесія
складається з пленарних засідань ради,
а також засідань постійних комісій
ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. Акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

На підставі ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель комунальної
власності для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Судом встановлено та не спростовано
позивачем, що ОСОБА_4 на законних
підстави мав в користуванні земельну
ділянку розміром 1000 м.к.в., для
отримання земельної ділянки у приватну
власність подав разом із відповідною
заявою міській раді належний пакет
документів, зокрема, розроблену на
його замовлення технічну документацію,
акт погодження меж, графічний план
ділянки тощо.

Рішення про передання у власність
земельної ділянки винесено
Харківською міською радою на підставі
поданих ОСОБА_4 документів, в межах
компетенції, за порядком та формою
відповідно до закону.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивача, що оскаржуване рішення
міської ради порушує ст. 118, 121 ЗК
України та перешкоджає оформити право
власності на земельну ділянку.

Позивачем не надано доказів звернення
до міської ради із заявою щодо надання
у власність земельної ділянки .

Доводи позивача та суду першої
інстанції щодо надання у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки, що перебуває
в користуванні у позивача з посиланням
на акт дотримання вимог земельного
законодавства по АДРЕСА_1 від 23.03.2010 р. є
помилковим.

Так акт дотримання вимог земельного
законодавства по АДРЕСА_1 від 23.03.2010р.
складений управлінням Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель не доводить
порушення прав позивача щодо спірної
ділянки, тому як цим актом не визначено
точної площі зайнятою ділянки,
зазначено лише орієнтовний розмір 0,0260
га., проте як позивач зазначає про 0,040 га
зайнятої земельної ділянки, акт не
містить проведення точних замірів, а
також обстеження домоволодіння
АДРЕСА_1. Крім того, зазначений акт
містить розбіжності, а саме в описовій
частині зазначено про порушення межі з
боку домоволодіння АДРЕСА_1, проте як
викопіювання містить графічне
зображення зайняття землі з боку
домоволодіння по АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 39-40)

З огляду на зазначене, наданий
позивачем доказ (акт від 23.03.2010р. ) не
підтверджує зайняття ОСОБА_4 земельної
ділянки розміром 0,040 га , що перебуває в
користуванні позивача.

Доводи суду першої інстанції та
позивача, що при розробці технічної
документації на землю ОСОБА_4 не було
дотримано ст.17, 118, 121, 125 ЗК України, тому
як не були розроблені кордони суміжних
ділянок, межі ділянки третьої особи з
позивачем не погоджено, колегія суддів
вважає такими, що не спростовують
правомірності прийнятого рішення про
передачу у власність земельної
ділянки.

Дійсно в акті погодження меж земельної
ділянки в натурі від 31.08.2009 р. відсутній
підпис ОСОБА_1, проте згідно цього акту
та акту від 23.09.2009р. складеному на
замовлення позивача, земельна ділянка
по межі від літери В до Г не перебуває у
користуванні.

Також матеріли справи не містять
доказів встановлення в натурі меж
земельної ділянки, що перебуває в
користуванні позивача, в період з 1992р.
по 2009р.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
жодних доказів того, що оскаржуваним
рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4
надана в користування земельна
ділянка, яка перебувала в користуванні
ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 за захистом права щодо
порушення межі до суду не звертався.

Тому колегія суддів вважає, що у
міської ради були наявні підстави для
передачі третій особі у власність
земельної ділянки на підставі поданої
заяви третьої особи, належним чином
складених землевпорядних технічних
документів на земельну ділянки, у
зв'язку із цим, рішення відповідача є
правомірним. Висновки суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог є помилковим.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення позивачем строку звернення
до суду, колегія суддів вважає
помилковими, оскільки позивач
оскаржує рішення суб'єкта владних
повноважень від 30.09.2009р., до суду
звернувся 31.05.2010р., тобто в межах
річного строку звернення до суду ,
визначеного ст.99 КАС України в
редакції, що діяла на час подання
позову. Таким чином, позивачем не
пропущено строк звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції
правил предметної підсудності, та
предметом спору є фактичне вирішення
спору про набуття та реалізацію права
також є помилковими, оскільки
позивачем оскаржується рішення органу
місцевого самоврядування, що за
предметною підсудністю вирішується
місцевим загальним судом, як
адміністративним. Таким чином справа
вирішена повноваженим судом.

Проте , враховуючи , що судом першої
інстанції не вірно надана оцінка
обставинам справи, що привело до
невірного вирішення справи, постанова
Київського районного суду м. Харкова
від 13.03.2013 р. підлягає скасуванню з із
винесенням нової постанови про відмову
в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права; неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.
Харкова від 12.03.2013р. по справі №
2018/15285/2012 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1
Григоровичу- відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В.
Курило Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 12.05.2014 р.