Справа № 2-а-12580/10/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
м. Київ К/9991/11997/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (правонаступника Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції)

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.12.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011

у справі №2-а-12580/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 06.12.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011,
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Харківської ОДПІ
Харківської області №/0 від 29.09.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ст.55 КАС України у справі
проведено заміну сторони відповідача
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції на
правонаступника Харківську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена невиїзна
документальна перевірка з питань
правомірності формування ФОП ОСОБА_3
податкового кредиту у квітні 2010 року в
розрізі контрагентів, за результатами
якої був складений акт № 3518/17-НОМЕР_1
від 16.09.2010.

За висновками акта перевірки позивачем
порушено п.п.7.2.3. п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
податку на додану вартість на
загальну суму 101913,48 грн., у тому числі по
правовідносинам з ПП «Торговий Альянс
«Рада» на суму 69847,02 грн. та ТОВ «Хартол»
на суму 32066,46 грн., з огляду на неподання
контрагентами позивача податкової
звітності до податкових органів та
недекларування зобов?язань за
спірними господарськими операціями.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення - рішення
№/0 від 29.09.2010, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 152870,22
грн., у т.ч. 101913,48 грн. за основним
платежем і 50956,74 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Правила обчислення і сплати податку на
додану вартість визначені ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакціях, що існували на
час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
первинними документами є письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Судами встановлено, що між позивачем та
ПП «Торговий Альянс «Рада» було
укладеного договори купівлі-продажу
№1/01 від 01.01.2010, №2/01/1 від 01.01.2010, на
виконання яких згідно накладних
позивачу поставлено товари -
агрохімікати в асортименті на загальну
суму 419082,14 грн., у т.ч. ПДВ 69847,02 грн. та
видано податкові накладні. Оплата
поставлених товарів проведена
позивачем в безготівковій формі в сумі
58153,20 грн., що підтверджується випискою
з банківської установи, а також шляхом
укладення угоди від 30.04.2010 про
припинення зобов?язань заліком
зустрічних однорідних вимог.

01.03.2010 між позивачем та ТОВ «Хартрол»
було укладено договори
купівлі-продажу, на виконання яких
згідно накладних позивачу поставлено
товари на загальну суму 192398,81 грн., у т.ч.
ПДВ 32066,46 грн. та видано податкові
накладні. Розрахунок проведено шляхом
укладення угоди від 30.04.2010 про
припинення зобов?язань заліком
зустрічних однорідних вимог.

Суми сплаченого позивачем в ціні
придбання податку на додану вартість
віднесені до складу податкового
кредиту у квітні 2010 року на підставі
належно оформлених податкових
накладних.

Доводи відповідача, підтримані судом
першої інстанції, про протиправність
формування позивачем податкового
кредиту за вищезазначеними
господарськими операціями, будуються
на тому, що контрагенти позивача не
підтвердили формування податкових
зобов?язань з податку на додану
вартість за господарськими операціями
з позивачем, у зв?язку з неподанням ними
податкових декларацій з ПДВ за квітень
2010 року.

Однак, як правильно зазначено судами
попередніх інстанцій, позивач не може
нести відповідальність як за несплату
податків його контрагентом, так і за
можливу недостовірність відомостей
про них, включених до Єдиного
державного реєстру, за умови
необізнаності щодо такої.

На момент проведення позивачем
господарських операцій з ПП «Торговий
Альянс «Рада» та ТОВ «Хартрол» вони
були включені до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців та були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

За загальним правилом несплата податку
на додану вартість продавцем сама по
собі не є підставою для зменшення
податкового кредиту або відмови у
відшкодуванні зазначеного податку
покупцю, який відніс до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість, сплачену продавцю разом із
ціною товару (послуги).

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит та
відповідно бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість у разі,
якщо останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій,
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Доказів відсутності реального
виконання вищезазначених
господарських операцій відповідачем
не надано.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту проголошення. Заява про
перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун