Справа № 805/4029/14
Суддя: Мальцева Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.
Справа № 805/4029/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Мальцевої Н.Г.

розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, яка мешкає в м.Сніжне,

до Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, м. Торез,

третя особа: Управління Пенсійного
фонду в м.Сніжне Донецької області,
м.Сніжне,

про визнання недійсною та скасування
вимоги №Ф-117-17 від 18.02.2014 року

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа:
Управління Пенсійного фонду в м.Сніжне
Донецької області про визнання
недійсною та скасування вимоги №Ф-117-17
від 18.02.2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на
невідповідність дій відповідача
діючому законодавству України, а саме
на ті обставини, що Торезькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
позивачу неправомірно, на думку
останнього, здійснено нарахування
доплати до мінімального страхового
внеску та виставлено вимогу про сплату
боргу №Ф-117-17 від 18.02.2014 року на суму 1698,23
грн., зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Підставами
неправомірності прийняття вказаної
вимоги позивач вважає те, що він з 18.06.2004
року займається підприємницькою
діяльністю, зареєстрований як фізична
особа-підприємець в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №2 000503,
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування як платник єдиного
податку, та з 23.11.2003 року є пенсіонером
за віком, з 27.04.2004 року отримує пенсію по
втраті годувальника, внаслідок чого,
вважає, що він був звільнений від
сплати єдиного соціального внеску
відповідно до ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування".

06.05.2014 року позивачем на телефон-факс
суду надіслано заяву, згідно з якою,
позовні вимоги підтримує, просить
справу розглянути без його участі.

05.05.2014 року відповідачем надано суду
заперечення, згідно з якими, оскільки
ФОП ОСОБА_1 в розумінні п.1 ч.2 ст.6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VІ від
08.07.2010 року є платником єдиного внеску,
тому зобов'язана своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок. відповідно
до ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування", особи, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Статтею
2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року
визначено види пенсії: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років; б) соціальні пенсії. Отже
посилання позивача на ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
страхування", на думку останнього, не
мають законних підстав, оскільки
позивач отримує пенсію в разі втрати
годувальника, а не за віком та не за
інвалідністю. Тому просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем 14.05.2014 року до відділу
діловодства та документообігу суду
подано заяву про розгляд справи без
участі представника.

05.05.2014 року Управлінням Пенсійного
фонду в м.Сніжне Донецької області на
телефон-факс суду було надіслано
заперечення, згідно з якими, позов не
визнає, оскільки, відповідно до ч.4 ст.4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування", особи, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Позивач з
27.04.2004 року отримує пенсію в разі втрати
годувальника, а оскільки відповідно до
ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
не є пенсією за віком, просить у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з свідоцтвом серії НОМЕР_2 про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця, ОСОБА_1 18.06.2004 року
зареєстрована Виконавчим комітетом
Сніжнянської міської ради Донецької
області як фізична особа-підприємець
за №2 000503 за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1 (а.с.7).

З свідоцтва серії НОМЕР_3 про сплату
єдиного податку від 11.12.2009 року, суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа ОСОБА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1, є
платником єдиного податку, вид
діяльності: 70.20.0 - здавання в оренду
власного нерухомого майна; 52.50.0 -
роздрібна торгівля уживаними товарами;
52.12.0 - роздрібна торгівля у
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту,
місце здійснення діяльності: АДРЕСА_2,
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» (а.с.9).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком, вид пенсії: у разі
втрати годувальника, що
підтверджується пенсійним
посвідченням Серії НОМЕР_4, виданим
Пенсійним фондом України 12.03.2012 року
(а.с.8).

18.02.2014 року Торезькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було сформовано
вимогу про сплату боргу форми №Ф-117-17,
згідно з якою станом на 31.01.2014 року сума
недоїмки зі сплати єдиного внеску
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) становить
1698,23 грн. (а.с.6).

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що склалися в цій
справі, суд виходить з наступного.

Торезька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", п. 41.1
ст. 41 Податкового кодексу України,
зокрема, забезпечує реалізацію
державної політики з адміністрування
єдиного внеску.

Відповідно до ст. 19-1 Податкового
кодексу України контролюючі органи
виконують такі функції, зокрема,
контролюють своєчасність подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів; здійснюють
погашення податкового боргу, стягнення
своєчасно ненарахованих та/або
несплачених сум єдиного внеску та
інших платежів.

Статтею 307 Податкового кодексу України
передбачено, що податки і збори, не
зазначені у пункті 307.1 цієї статті,
сплачуються платником податку в
порядку і розмірах, установлених цим
Кодексом, а єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - в порядку,
визначеному Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-VІ
платником єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VІ
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Тобто, закон визначає два основних
критерії звільнення від сплати єдиного
внеску, а саме, обрання фізичною
особою-підприємцем спрощеної системи
оподаткування та наявність у вказаної
особи статусу пенсіонера за віком або
інваліда.

При цьому, Закон визначає, що особа
повинна бути пенсіонером за віком,
однак не ставить у залежність
звільнення від сплати єдиного внеску
від виду пенсії, яку отримує особа, а
саме пенсії за віком, пенсії у разі
втрати годувальника, по інвалідності
чи за вислугу років.

Згідно з п.3 ст.11 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий пакет),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності є
застрахованими особами.

Відповідно до п.5 ст.1 ст.15 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
зазначені вище особи є
страхувальниками та платниками
страхових внесків до Пенсійного фонду.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено поняття "пенсія"
- як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Як вбачається з паспорту громадянина
України Серії НОМЕР_5 ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, досягла пенсійного віку
23.11.2003 року, отже з цієї дати позивач
отримав право на призначення пенсії за
віком згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судом встановлено, що згідно з
відомостями з ЄДР позивач з 02.04.2013 року
знаходиться в стані припинення (а.с.43-46).

З розрахунку заборгованості до
Пенсійного фонду по СПД ОСОБА_1 (НОМЕР_1)
вбачається, що періодом за який
виставлена вимога, є серпень-грудень 2011
року (а.с.27).

Отже, в період, за який виставлена
вимога, позивач здійснював
підприємницьку діяльність.

Як зазначалося вище, позивач є фізичною
особою - підприємцем, з 11.12.2009 року
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування як платник єдиного
податку, досяг пенсійного віку та є
пенсіонером за віком, отримує пенсію в
разі втрати годувальника.

Оскільки отримання пенсії по втраті
годувальника не позбавляє позивача
статусу пенсіонера за віком, позивач
повністю відповідає критеріям, які
визначені частиною 4 статті 4 Закону
України № 2464-VІ, внаслідок чого, він
звільняється від сплати єдиного
внеску.

Крім цього, за приписом частини 4 статті
4 Закону України № 2464-VІ особи, які
звільнені від сплати єдиного внеску,
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Стаття 12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон України № 1058-IV)
зазначає, що право на добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
мають особи, які досягли 16-річного віку
та не належать до кола осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
відповідно до статті 11 цього закону, у
тому числі іноземці та особи без
громадянства, які постійно проживають
або працюють на території України,
громадяни України, які постійно
проживають або працюють за межами
України, якщо інше не встановлено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 у
відповідності до вказаної статті
Закону України № 1058-IV, договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з Пенсійним
фондом не укладала, внаслідок чого,
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про протиправність вимоги
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату недоїмки №Ф-117-17 від
18.02.2014 року на суму 1698,23 грн., в зв'язку з
чим, зазначена вимога підлягає
скасуванню.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі
Донецького апеляційного
адміністративного суду по справі
№П/805/73/14 від 12 березня 2014 року.

Згідно з ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до квитанцій №70 від 27.03.2014
року та №12933.171.1 від 10.04.2014 року, ОСОБА_1
був сплачений судовий збір у сумі 73,08
грн. та в розмірі 109,62 грн. відповідно,
який підлягає поверненню позивачеві.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 2, 8 -
11, 94, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, третя
особа: Управління Пенсійного фонду в
м.Сніжне Донецької області, про
визнання недійсною та скасування
вимоги №Ф-117-17 від 18.02.2014 року
задовольнити повністю.

Визнати вимогу про сплату недоїмки
№Ф-117-17 від 18.02.2014 року в розмірі 1698 (одна
тисяча шістсот дев'яносто вісім) грн. 23
(двадцять три) коп. протиправною та
скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1,
місцезнаходження: АДРЕСА_1) по сплаті
судового збору в загальній сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 (сімдесят) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мальцева Н.Г.