Справа № 806/738/14
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/738/14

категорія 5.1.2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Чернова Г.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Дочірнього підприємства "САВ-ІР" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області
про визнання дій протиправними,
визнання протиправними та скасування
наказу №283 від 11.11.2013 р., припису до акту
перевірки від 13.11.2013 року № 00670 і
постанови №9 від 13.01.2013 р.,-

встановив:

Дочірнє підприємство "САВ-ІР"
звернулося до суду із вказаним позовом,
та з врахуванням уточнених позовних
вимог (а.с.137-138) просить визнати
протиправним та скасувати прийнятий
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області
наказ № 283 від 11 листопада 2013 року про
проведення позапланової перевірки з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів; визнати
протиправними дії Інспекції по
проведенню позапланової перевірки,
результати якої оформлені актом
перевірки від 13.11.2013 року № 00670; визнати
протиправним та скасувати припис до
акту перевірки № 00670 від 13.11.2013 року;
визнати протиправною та скасувати
прийняту Інспекцією постанову № 9 від
13.01.2013 року про застосування стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів". В
обгрунтування позовних вимог зазначає,
що дії та наказ про проведення
позапланової перевірки є
протиправними, оскільки вона проведена
поза межами предмету перевірки з
перевищенням повноважень, відображені
в акті перевірки висновки інспекції
про порушення Закону України "Про
захист прав споживачів" щодо
відсутності інформації про товар є
надуманими, відповідно припис та
постанова про накладення стягнення
також є необгрунтованими.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву з проханням про розгляд справи за
його відсутності.

Представник відповідача також в судове
засідання не з'явився, згідно заяви
просить справу розглядати в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу про проведення перевірки № 283
від 11.11.2013 року (а.с.122) та направлення №
459 від 11.11.2013 року, Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Житомирській
області було проведено позапланову
виїзну перевірку з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів магазину "Фокстрот", ДП
"САВ-ІР", який знаходиться в м.Житомир,
площа Житній Ринок 1 в період з 13.11.2013
року по 14.11.2013 року. Направлення
підписано начальником інспекції
О.О.Дацко, скріплено печаткою
державного органу та ним окреслено
коло досліджуваних питань під час
проведення перевірки - дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, копія направлення надана
позивачу (а.с.20).

Підставою для проведення перевірки
стало звернення народного депутата
Бойка В.Б. від 11 жовтня 2013 року № 216-к
щодо здійснення перевірки
торгівельної мережі магазинів
побутової техніки "Фокстрот" на факт
продажу контрафактної та
несертифікованої продукції та вжиття
заходів прокурорського реагування для
припинення порушень прав споживачів
(а.с.126,125,123).

Звернення погоджено листом Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 06.11.2013 року № 03/7-10
206-2013 (а.с.61), яким доручено, зокрема,
Держспоживінспекції у Житомирській
області здійснити заходи з перевірки
мережі магазинів «Фокстрот» на
дотримання вимог законодавства у сфері
здійснення державного ринкового
нагляду та захисту прав споживачів.

За результатами проведеної перевірки,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області
складено акт № 00670 від 13.11.2013 року
(а.с.21-34) та на його підставі: надано
припис (а.с.25) та винесено постанову № 9
від 13.01.2014 року про накладення штрафу у
розмірі 6533,72 грн за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію
(а.с.72).

Досліджуючи питання правомірності
наказу та проведення дій з перевірки
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області, суд
зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 7
Положення про Державну інспекцію
України з питань захисту прав
споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року №465,
Держспоживінспекція України є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів. Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Згідно частини 1 статті 26 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 12.05.1991 № 1023-XII, спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів.

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 12.05.1991 № 1023-XII заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Однією з підстав для здійснення
позапланових заходів (абз. 4 ч.1 ст.6
Закону № 1023-XII) є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Згідно з абз.7 цієї ж статті, під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Частинами 1,2,5 ст.7 Закону № 1023-XII
передбачено, що для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки. На підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) зобов'язані
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі посвідчення (направлення) та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу органу державного
нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимоги Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
Інспекцією були дотримані: перевірка
була здійснена за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на її проведення та в межах питань,
зазначених в направленні на проведення
перевірки, направлення та наказ про
проведення перевірки мають всі
необхідні реквізити. Щодо посилання
позивача на те, що відповідачем не було
надано жодного документу, який би
підтверджував предмет перевірки, суд
зазначає, що Законом України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" перед проведенням
перевірки зобов'язано надати державним
органом контролю направлення та його
копію, інші документи не є
обов'язковими. Крім того, оскільки
позивачем було допущено для проведення
перевірки представників інспекції,
підприємством фактично було визнано
правомірність та законність дій
перевіряючих.

Таким чином, відповідач діяв у межах
наданої законом компетенції, з
дотриманням усіх встановлених вимог та
за наявності необхідних документів для
проведення позапланової перевірки
позивача. За таких обставин, підстави
для визнання дій відповідача щодо
проведення перевірки незаконними, як і
для визнання протиправними та
скасування наказу № 283 від 11.11.2013 року,
відсутні.

Щодо заявленої вимоги про скасування
постанови № 9 від 13.01.2014 року про
накладення штрафу, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами проведеної перевірки
було складено акт № 00670 від 13.11.2013 року
та встановлено наступні порушення:

- відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що не містить
необхідного маркування, а саме товари
зазначені в п.п.1-3 додатку 7 до акту
перевірки: 1. Пральна машина «Веко» WKB
61041 РТМ дата виготовлення 08.2013р. 2.
Пральна машина «Веко» WKB 51031 РТМА дата
виготовлення 10.2013р. 3. Пральна машина
«Веко» WKB 71241 РТМС дата виготовлення
06.2013р. - не містять інформацію про
місцезнаходження виробника продукції;

- товари зазначені в п.п.1-6 додатку 7 до
акту перевірки: 1. Пральна машина «Веко»
WKB 61041 РТМ дата виготовлення 08.2013р. 2.
Пральна машина «Веко» WKB 51031 РТМА дата
виготовлення 10.2013 р. 3.Пральна машина
«Веко» WKB 71241 РТМС дата виготовлення
06.2013 р. 4.Пральна машина «HOT POINT ARISTON» AQS
62L09 дата виготовлення 06.09.2012 р. 5.
Холодильник LG-B439 PLCW дата виготовлення
05.2013 р. 6. Холодильник LG-B439 PVCW дата
виготовлення 07.2013р. - не містять
інформацію про найменування та
місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника продукції
щодо прийняття претензій від
споживачів, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування, чим порушено
вимоги ст.ст.6,7,15 Закону України "Про
захист прав споживачів" від 12.05.1991 року,
п.п.17,21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
обслуговування на ринку споживчих
товарів, п.8 Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або
гарантійної заміни технічно складних
побутових товарів (а.с.58-59).

Частиною 1 статтей 6 та 7 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що продавець (виробник,
виконавець) зобов'язаний передати
споживачеві продукцію належної якості,
а також надати інформацію про цю
продукцію. Виробник (виконавець)
забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції,
в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором.

Згідно статті 15 Закону «Про захист прав
споживачів», споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору.

Інформація про продукцію повинна,
зокрема, містити найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування. Інформація
доводиться до відома споживачів
виробником (виконавцем, продавцем) у
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування. Інформація про
продукцію може бути розміщена у місцях,
де вона реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Пунктами 17,21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів Правил
торговельного обслуговування
споживачів (покупців), затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів від 15
червня 2006 р. N 833 встановлено, що
забороняється продаж товарів, що не
мають відповідного маркування,
етикетування або інструкції про їх
застосування (в установлених
випадках), а також належного товарного
вигляду, на яких строк придатності не
зазначено або зазначено з порушенням
вимог нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих,
що надійшли без документів,
передбачених законодавством, зокрема
які засвідчують їх якість та безпеку.
Суб'єкт господарювання зобов'язаний
надавати споживачеві (покупцеві) у
доступній формі необхідну, достовірну
та своєчасну інформацію про товари.

Згідно пунктів 7, 8 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 506,
необхідна, доступна та достовірна
інформація про товари, які підлягають
гарантійному ремонту
(обслуговуванню) або гарантійній
заміні, доводиться виробником
(продавцем) до відома споживача в
експлуатаційних документах, що
додаються виробником до товару. До
експлуатаційних документів належать
текстові, графічні конструкторські
документи, які окремо або разом дають
можливість ознайомитися із
споживчими властивостями товару і в
яких визначаються правила його
експлуатації, зокрема технічний
паспорт чи інший документ, що його
замінює. Експлуатаційні документи
повинні відповідати ГОСТу 2.601-95
"Эксплуатационные документы" і
вимогам цього Порядку.

Пункт 3.1 «ГОСТу 2.601-95 ЕСКД.
Эксплуатационные документы.
Межгосударственный стандарт» надає
визначення поняття «експлуатаційні
документи» (ЕД): експлуатаційні
документи призначені для експлуатації
виробів, ознайомлення з їх
конструкцією, вивчення правил
експлуатації (використання за
призначенням, технічного
обслуговування, поточного ремонту,
зберігання та транспортування),
відображення відомостей, які
засвідчують гарантовані виробником
значення основних параметрів та
характеристик (властивостей) виробу,
гарантій та відомостей щодо його
експлуатації за весь період (
тривалість та умови роботи, технічне
обслуговування, ремонт та інші дані), а
також відомості щодо його утилізації.

Системний аналіз вказаних норм
дозволяє зробити висновок, що
експлуатаційні документи - це
документи, що складаються саме
виробником товару, тому додані в
судовому засіданні в якості доказів
додатки до експлуатаційних документів
(які підтверджують наявність
необхідної, доступної, достовірної
інформації про найменування та
місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника продукції
щодо прийняття претензій від
споживачів, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування), виготовлені
власноруч ДП «САВ-ІР», (а.с.92-102) не є
експлуатаційними документами в
розумінні ГОСТу та Порядку, та не
відповідають вимогам ГОСТу, а надані
позивачем копії документів (а.с.103-115)
взагалі не дають змогу встановити до
яких саме виробів вони належать.

Крім того, як вказані документи, так і
фото з поміткою виготовлення о 20 год. 30
хв., на яких зафіксовані пральні машини
із інформацією про місцезнаходження
виробника (а.с.116-121), суд не бере до уваги
в якості доказів наявності у позивача
необхідної доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
оскільки така інформація була відсутня
під час перевірки, що підтверджується
актом перевірки № 00670, до того ж
позивачем в розділі 3 даного акту
(«пояснення, зауваження…») не
заперечено факту відсутності такої
інформації на момент перевірки та не
було додано жодних документів на її
підтвердження, належних доказів
протилежного позивачем суду надано не
було.

Таким чином, судом встановлено, що під
час перевірки на товари, зазначені в
акті, в порушення вищезазначених
нормативних актів була відсутня
необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація про продукцію в
частині інформації про
місцезнаходження виробника продукції
та інформації про найменування та
місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника продукції
щодо прийняття претензій від
споживачів, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів", визначено, що у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вказане, висновки акту та
відповідно постанова № 9 від 13.01.2014 року
про застосування до ДП "САВ-ІР" штрафу в
розмірі 6533,72 грн є законними та
обгрунтованими, винесеними в межах та
відповідно до повноважень Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Житомирській області.

Щодо визнання протиправним та
скасування припису до акта від 13.11.2013
року № 00670.

Порядок винесення припису та його
форма встановлена Законами України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", "Про захист прав
споживачів", Положенням про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, Наказом
Мінекономрозвитку України від 11.01.2012 №
24 "Про затвердження форм актів,
постанов та рішень".

Відповідно до змісту ч.ч.7,8 ст.7 Закону
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" орган державного нагляду
(контролю) у разі необхідності вжиття
інших заходів реагування, ніж часткове
зупинення виробництва
(виготовлення), реалізації продукції,
виконання робіт, надання послуг,
протягом п'яти робочих днів з дня
завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис. Припис - обов'язкова для
виконання у визначені строки
письмова вимога посадової особи
органу державного нагляду (контролю)
суб'єкту господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства. Припис
не передбачає застосування санкцій
щодо суб'єкта господарювання. Припис
( z0373-13 ) видається та підписується
посадовою особою органу державного
нагляду (контролю), яка здійснювала
перевірку.

Відповідно до п.1,5 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про захист прав споживачів"
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, мають право, в тому числі:
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів.

Досліджуваним приписом було
зобов'язано позивача: надати письмову
інформацію про подальше поводження із
забракованою продукцією та надати
прибуткові документи на товари,
зазначені в п.п.1-6 додатку 7 до акту,
привести роботу підприємства у
відповідність до вимог нормативних
документів (а.с.25).

Пунктами 16,22,27 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів передбачено наступні
повноваження інспекцій: давати
обов'язкові до виконання суб'єктами
господарювання сфери виробництва та
оптовими торговельними організаціями
приписи про усунення порушень вимог
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил, додержання яких
відповідно до законодавства є
обов'язковим; накладати відповідно до
законодавства адміністративні
стягнення та застосовувати
адміністративно-господарські санкції,
застосовувати фінансові санкції до
суб'єктів господарювання в разі
порушення ними законодавства про
заходи щодо попередження та
зменшення вживання тютюнових виробів
і їх шкідливого впливу на здоров'я
населення; одержувати в установленому
порядку інформацію, документи і
матеріали від державних органів та
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
усіх форм власності та їх посадових
осіб.

Враховуючи вказані норми, Інспекція,
витребовуючи прибуткові документи від
підприємства, діяла в межах наданих
повноважень, оскільки вказана
інформація була необхідна для
застосування відповідного розміру
штрафних санкцій, який залежить, згідно
ст.23 Закону України "Про захист прав
споживачів", від вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги.

Інші ж вимоги припису спрямовані на
припинення порушення прав споживачів,
що також відповідає вищевикладеним
нормативним актам.

Посилання позивача на те, що припис
містить інші, ніж перераховані вимоги
(зокрема про заборону реалізації
продукції) є необгрунтованим та
спростовується безпосереднім
дослідженням судом вказаного
документу.

Отже, припис було винесено з
дотриманням вимог чинного
законодавства, тому вимоги позивача
про його скасування задоволенню не
підлягають.

Згідно ч.ч.1,2 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, суд робить
висновок про те, що наказ № 283 про
проведення перевірки, дії по
проведенню перевірки, винесені
постанова № 9 від 13.01.2013 року про
застосування штрафу та припис є
правомірними та такими, що вчинені в
межах повноважень Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Житомирській
області, а отже позов є необгрунтованим
та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

У задоволенні позову Дочірнього
підприємства "САВ-ІР" до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Житомирській області про визнання дій
протиправними, визнання протиправними
та скасування наказу №283 від 11.11.2013 р.,
припису до акту перевірки від 13.11.2013
року № 00670 і постанови №9 від 13.01.2013 р.,
відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення, протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Г.В. Чернова