Справа № 2а-16929/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
м. Київ К/9991/71317/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
березня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року

у справі № 2а-16929/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комп'ютек Україна»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

про визнання протиправними дій та
зобов'язання прийняти декларації за
звітні періоди з квітня 2010 року по
вересень 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комп'ютек Україна»
(далі - ТОВ «Комп'ютек Україна»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва (далі -
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва;
відповідач), в якому, з урахуванням
уточнення позовних вимог, просило
визнати неправомірними дії
відповідача щодо невизнання
податкових декларацій товариства з
податку на додану вартість за звітні
періоди з квітня 2010 року по вересень 2010
року, а також зобов'язати податковий
орган прийняти податкові декларації
ТОВ «Комп'ютек Україна» за вказані
звітні періоди.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
березня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва прийняти податкові
декларації ТОВ «Комп'ютек Україна» з
податку на додану вартість за звітні
періоди: квітень, травень, червень,
липень, серпень та вересень 2010 року. В
іншій частині позову відмовлено.
Судові витрати в розмірі 2,00 грн.
присуджено на користь ТОВ «Комп'ютек
Україна» за рахунок Державного бюджету
України.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 березня 2011 року,
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року та прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивачем з
дотриманням строків, встановлених
Законом України від 21 грудня 2000 року
№ 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III), подано до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року, травень 2010
року, червень 2010 року, липень 2010 року,
серпень 2010 року та вересень 2010
року.

В свою чергу, податковим органом
відмовлено ТОВ «Комп'ютек Україна» у
визнанні поданої ним податкової
звітності з огляду на незазначення в
службовому полі декларацій з податку
на додану вартість за період з квітня
2010 року по липень 2010 року номерів
рядків, до яких подаються додатки, а
також непідтвердження податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2010 року підписом
керівника та печаткою підприємства.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону № 2181-III прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Податкова
декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Як встановлено судами, подані
позивачем податкові декларації з
податку на додану вартість за квітень,
травень, червень, липень, серпень та
вересень 2010 року не містять вказаних
вище дефектів та заповнені у
відповідності до вимог Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), у зв'язку з чим
у податкового органу були відсутні
підстави для їх невизнання.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.
Києва відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31 березня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Цвіркун Ю.І.