Справа № 2а-1937/10/2270
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014р.
Справа № 9104/32078/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
м.Хмельницькому, м.Хмельницький

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р. у
справі №2а-1937/10/2270/12

за позовом Державної податкової
інспекції у м.Хмельницькому,
м.Хмельницький

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Хмельницький

про стягнення до бюджету штрафних
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2010р. Державна податкова інспекція у
м.Хмельницькому звернулась до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення до бюджету штрафних санкцій
в розмірі 4417,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
керівником ДПІ у м.Хмельницькому було
прийнято рішення №/0/2996 від
30.03.2009р., №/0/8532 від 02.11.2009р.,
№/0/8533 від 02.11.2009р. про
застосування до відповідача штрафних
фінансових санкцій на загальну суму
4417,00грн., однак відповідач в
добровільному порядку вищезазначений
штраф не сплатив, тому вказана сума
підлягає стягненню в примусовому
порядку.

За наслідками розгляду справи
Хмельницький окружний
адміністративний суд прийшов до
висновку про те, що працівниками
податкового органу було виявлено і
належним чином зафіксовано порушення
вимог Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". Однак, висновки
позивача в частині застосування до
відповідача штрафних (фінансових)
санкцій на суму 2642,50грн. є
неправомірними та такими, що
суперечать фактичним обставинам
справи.

30.06.2010р. постановою Хмельницького
окружного адміністративного суду
позов задоволено частково, стягнено з
приватного підприємця ОСОБА_1 на
користь Державної податкової
інспекції у м.Хмельницькому 1775,00грн.
штрафних (фінансових) санкцій, в решті
позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Державна податкова
інспекція у м.Хмельницькому оскаржила
її в апеляційному порядку. У своїй
апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, також судом було
допущено порушення норм матеріального
права, тому вважає, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню в
апеляційному порядку. Апелянт
посилається на те, що в акті перевірки
ПП ОСОБА_1 від 18.03.2009р. в прикінцевих
положеннях зазначається, що зауважень
до акта перевірки немає в поясненнях,
наданих ОСОБА_2 (свідком) під час
перевірки, зазначено, що вона працює у
відповідача на посаді продавця та на
момент перевірки в касі ПП ОСОБА_1
знаходяться готівкові кошти в сумі
602,55грн. За даними перевірки загальна
сума виручки становить 602,55грн., а в
денному звіті реєстратора
розрахункових операцій становить
74,00грн.

В силу цього пояснення свідка та
твердження Відповідача про те, що
свідок її знайома, а не працівниця,
суперечать поясненням, наданим під час
перевірки, а також фактичним
обставинам справи.

На підставі цього апелянт стверджує, що
суд першої інстанції при встановленні
істини по справі та винесенні
постанови керувався тільки сумнівними
та суперечливими поясненнями свідка та
неправомірно не взяв до уваги
обґрунтувань ДПІ у м.Хмельницькому
стосовно порушення відповідачем п.13
ст.3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері громадського харчування та
послуг".

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
постанова скасуванню, з огляду на
наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Хмельницької міської ради
02.04.2004р. за №5, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та є платником
єдиного податку за спрощеною системою
оподаткування.

Позивачем за наслідками проведеної
перевірки господарської одиниці -
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, складено Акти
№0176/22/25/23//2620 від 18.03.2009р. та
№0130/22/01/23/НОМЕР_1 від 19.10.2009р., якими
встановлено порушення п.п.1, 2 ст.7 Закону
України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності" -
відсутність торгового патенту на
відкритому та доступному для огляду
місці, п.п.1,2,5,6,9,10,13 ст.3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме розрахункову операцію
на повну суму покупки 52,80грн. не
проведено через зареєстрований
опломбований у встановленому порядку
та переведений у фіскальний режим
роботи РРО з роздрукуванням
відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції або у випадку,
передбаченим цим Законом із
застосуванням зареєстрованої у
встановленому порядку розрахункової
книжки, не забезпечено зберігання
використаних книг обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення, не
забезпечено друкування на
реєстраторах розрахункових операцій
контрольних стрічок, не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій в
розмірі 528,50грн., розрахункова операція
проводилась без використання
розрахункового документу та книги
обліку розрахункових операцій з
додержанням встановленого порядку їх
ведення, не забезпечено щоденне
друкування на реєстраторах
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків.

На підставі вищевказаних актів
позивачем були прийняті рішення
№/0/2996 від 30.03.2009р. про
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій на суму 3417,00грн,
№/0/8532 від 02.11.2009р. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на загальну суму 680,00грн,
№/0/8533 від 02.11.2009р. про
застосування до відповідача штрафних
фінансових санкцій на загальну суму
320,00грн, всього на суму 4417,00грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 Закону
України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності", суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють торговельну діяльність,
операції з торгівлі готівковими
валютними цінностями, операції з
надання послуг у сфері грального
бізнесу та побутових послуг, у разі
порушення вимог цього Закону несуть
таку відповідальність: за порушення
порядку використання торгового
патенту, передбаченого частиною першою
статті 7 цього Закону, сплачують штраф у
розмірі вартості торгового патенту за
один календарний місяць.

Відповідно до вимог п.п.1, 2, 5, 9, 11, 12, 13 ст.3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; у разі не
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення;
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
(за виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) контрольні стрічки і
забезпечувати їх зберігання протягом
трьох років; забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено, що працівниками
податкового органу були виявлені і
належним чином зафіксовані порушення
вимог Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" а також Закону
України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності". В цій
частині судового рішення колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про підставність
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1775,00грн.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції стосовно визнання
неправомірним та таким, що суперечить
фактичним обставинам справи,
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій на суму 2642,50грн., з
огляду на наступне:

Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0/2996 від
30.03.2009р. на суму 3417,00грн. винесено за
порушення ПП ОСОБА_1 п.п.1,2,6,10,13 ст.3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". Дане рішення про
застосування штрафних санкцій
частково задоволено судом (в сумі
774,00грн.), а в решті позовних вимог (на
суму 2642,50грн.) відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
відповідачем не було допущено
порушення п.13 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", що полягало у не забезпеченні
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, в
розмірі 528,50грн.

Відповідно до вимог п.13 ст.3
вищезгаданого Закону, суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Згідно із вимогами ст.22 цього Закону, у
разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова
санкція у п'ятикратному розмірі суми,
на яку виявлено невідповідність.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині, суд першої інстанції виходив з
того, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" (в
якому здійснювалась перевірка) крім ПП
ОСОБА_1, здійснює торгівлю ПП ОСОБА_3
(мати відповідача по справі). В день
перевірки даних підприємців в магазині
не було, а продаж при цьому здійснювала
їх знайома ОСОБА_2, яка не знала про
наявність двох різних кас підприємців,
і на вимогу перевіряючи надала їм гроші
як з каси відповідача по справі, так і з
каси її матері - ОСОБА_3

Однак, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають дійсним
обставинам справи та не ґрунтуються на
наявних в ній доказах.

В Акті перевірки ПП ОСОБА_1 від 18.03.2009р.
(на підставі якого винесено рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №/0/2996 від 30.03.2009р. на суму
3417,00грн.) в прикінцевих положеннях
зазначається, що зауважень до акта та
перевіряючих немає. Документи для
спростування викладених в акті
порушень Відповідачем до ДПІ у
м.Хмельницькому не надавались, хоча з
моменту перевірки до подачі позову до
суду минув майже рік.

Також в поясненнях, наданих ОСОБА_2
(свідком) під час перевірки зазначено,
що: вона працює у Відповідача на посаді
продавця, та на момент перевірки в касі
ПП ОСОБА_1 знаходяться готівкові кошти
в сумі 602,55грн., з відміткою про те. що
пояснення написано вірно та
власноручно, зауважень до акту
перевірки та перевіряючих вона не має.

Тобто, ОСОБА_2 самостійно визнала те, що
невідповідність готівкових коштів на
момент перевірки становить 528,50грн., а
також те, що вона працює продавцем в
даного приватного підприємця, що
підтверджується письмовими доказами.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів не бере до уваги пояснення
свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні,
оскільки такі суперечать обставинам
справи, тим поясненням, які вона давала
під час перевірки та спрямовані на
збереження від матеріальної
відповідальності відповідача.

Крім цього, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
твердженнями апелянта стосовно
суперечливості висновків, до яких
прийшов суд першої інстанції в
оскаржуваній постанові.

Зокрема, в Акті перевірки від 19.10.2009р.
зазначається, що ОСОБА_2 являється
продавцем у ПП ОСОБА_1, про що є відмітка
і в наданих поясненнях продавця.

На підставі цього Акта винесені
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0/8532 від
02.11.2009р., №/0/8533 від 02.11.2009р., які
визнані оскаржуваною постановою суду
правомірними і позов в цій частині
задоволено.

Тобто, в одному випадку суд задоволюючи
вимоги позивача встановив, що ОСОБА_2
являється продавцем у Відповідача, а в
іншому - що ОСОБА_2 є знайомою позивача.
Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу на те, що подібне
неоднозначне та суперечливе
трактування обставин справи є
неприпустимим.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги в
частині застосування до відповідача
штрафних (фінансових) санкцій на суму
2642,50грн. не підлягають до задоволення.
Матеріалами адміністративної справи
достовірно та обґрунтовано
встановлено, що правомірним та
обґрунтованим є нарахування
відповідачу штрафних (фінансових)
санкцій за рішенням №/0/2996 від
30.03.2009р. на суму 3417,00грн., яке було
винесено за порушення ПП ОСОБА_1 п.п.1, 2,
6, 10, 13 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Відповідно до вимог ст.202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
судове рішення та ухвалює нове рішення,
якщо встановить невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції в процесі розгляду справи
прийшов до висновків, які не
відповідають дійсним обставинам
справи та спростовуються доводами
апеляційної скарги, тому колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити
повністю.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
м.Хмельницькому, м.Хмельницький на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р. у
справі №2а-1937/10/2270/12 за позовом
Державної податкової інспекції у
м.Хмельницькому, м.Хмельницький до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Хмельницький про стягнення до
бюджету штрафних санкцій, - задоволити.

2. Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р. у
справі №2а-1937/10/2270/12 за позовом
Державної податкової інспекції у
м.Хмельницькому, м.Хмельницький до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Хмельницький про стягнення до
бюджету штрафних санкцій, - скасувати
та прийняти нову, якою позовні вимоги
позивача задоволити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державного бюджету України
штрафні санкції в сумі 4417,00грн.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга