Справа № 2а-10764/12/1370
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа №
15495/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Довгополова О.М.,

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, за участі третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог на предмет спору - Сокальського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
скасування наказів, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н
О В И В:

21.12.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом та просив
визнати незаконним та скасувати наказ
ГУ МВС України у Львівській області
№1753 від 26.10.2012 року в частині
накладення на нього дисциплінарного
стягнення - звільнення з органів
внутрішніх справ; визнати незаконним
та скасувати наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області (
далі- ГУ МВС України у Львівській
області) №373 о/с від 05.11.2012 року в
частині звільнення з органів
внутрішніх справ; поновити ОСОБА_1 на
посаді помічника дільничного
інспектора сектору дільничних
інспекторів міліції Сокальського
районного відділу ГУ МВС України у
Львівській області з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги, зокрема зазначив, що
позовні вимоги заявлено тільки до ГУ
МВС України у Львівській області, а
Сокальський РВ ГУ МВС України у
Львівській області просив залучити як
третю особу без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, її
оскаржив позивач, який, покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі, якою задовольнити
позовні вимоги.

Вважає, що суд не вирішував також
зокрема питання про те, чи прийняті
оскаржувані накази на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою ці повноваження надано,чи дані
накази приймалися у відповідності до
законодавства, що регулює даний вид
правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін. При цьому колегія суддів
зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ з 24.09.1996 року, з 14.01.2011
року призначений на посаду помічника
дільничного інспектора міліції СДІМ
Сокальського РВ ГУМВС України у
Львівській області.

Згідно з наказом ГУ МВС України у
Львівській області №1753 від 26.10.2012 року
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Сокальського РВ ГУ МВС України» за
грубе порушення вимог наказу МВС
України від 22.02.2012 року №155, Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, Законів України «Про міліцію»,
та «Про засади запобігання і протидії
корупції», дискредитацію звання
рядового і начальницького складу на
посаді помічника дільничного
інспектора міліції сектору ДІМ
Сокальського РВ ГУМВС України у
Львівській області, на старшого
прапорщика міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
органів внутрішніх справ.

На реалізацію дисциплінарного
стягнення начальник ГУ МВС України у
Львівській області видав наказ №373 о/с
від 05.11.2012 року «По особовому складу»,
яким старшого прапорщика міліції
ОСОБА_1 з 05.11.2012 року звільнено з органів
внутрішніх справ у запас Збройних Сил
України на підставі п. 63 «є» (за
порушення дисципліни).

Оскаржені накази прийнято на підставі
висновків службового розслідування,
проведеного за фактом порушення
службової дисципліни помічником
дільничного інспектора міліції СДІМ
Сокальського РВ ГУМВС України у
Львівській області старшим
прапорщиком міліції ОСОБА_1 від 24.10.2012
року. Зі змісту висновків службового
розслідування від 24.10.2013 року
вбачається, що підставою для
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у виді звільнення з органів
внутрішніх справ стало вчинення ним
корупційного правопорушення. Службове
розслідування відносно ОСОБА_1
ґрунтується в тому числі і на
матеріалах справи №1321/954/2012 про
адміністративне правопорушення, яку
розглядав Сокальський районний суд
Львівської області.

Судом першої інстанції, з метою повного
та об'єктивного розгляду
адміністративної справи та з'ясування
всіх обставин, які мають істотне
значення для прийняття рішення у даній
справі, витребувано матеріали справи
про адміністративне правопорушення,
яке передбачено ч. 1 ст. 172-2 КУпАП,
вчинене позивачем, що були предметом
розгляду у справі №1321/954/2012.

Суд дослідив надані матеріали справи
про адміністративне правопорушення
відносно позивача та в контексті
розгляду даної адміністративної
справи встановив, що висновки
службового розслідування, проведеного
інспектором відділу ІОС УКЗ ГУМВС
України у Львівській області, по суті
дублюють висновки службової перевірки
оперуповноваженого УВД у Львівській
області по скарзі гр. ОСОБА_2, а також
ґрунтуються на матеріалах судової
справи про адміністративне
правопорушення. За результатами
службового розслідування
уповноважений орган підтверджує про
наявність підстав для застосування
дисциплінарного стягнення (том І,
а.с.102).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач правомірно
розцінив вчинене позивачем діяння як
таке, що дискредитує звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, такі дії позивача
свідчать про порушення ним Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України та правильно кваліфіковані як
дисциплінарний проступок. Щодо строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності суд зазначив, що
дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1
застосовано у межах строків,
встановлених у ст. 16 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України ».

Зазначені висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
відповідають дійсним обставинам
справи та є правильними з огляду на
наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII
міліція в Україні - державний озброєний
орган виконавчої влади, який захищає
життя, здоров'я, права і свободи
громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань.

Статтею 4 Закону України «Про міліцію»
передбачено, що правовою основою
діяльності міліції є: Конституція
України, цей Закон, інші законодавчі
акти України, постанови Верховної Ради
України, укази Президента України,
постанови Кабінету Міністрів України,
нормативні акти Міністерства
внутрішніх справ України, Загальна
декларація прав людини, міжнародні
правові норми, ратифіковані у
встановленому порядку.

Згідно зі ст.7 України «Про міліцію»
міліція є єдиною системою органів, яка
входить до структури Міністерства
внутрішніх справ України, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII,
працівник міліції є представником
державного органу виконавчої влади.
Колегія суддів при цьому зазначає, що
до публічної служби у встановлених
випадках відноситься державна служба.

Так, за змістом статті 1 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року №3723-XII, державна служба - це
професійна діяльність осіб, що
займають посади в державних органах та
їх апараті з метою практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують зарплату за рахунок
державних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 23 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Згідно Закону України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р.
№ 3460-ІV службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» визначено,
що в обов'язки осіб рядового і
начальницького складу входить:
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, з честю поводити себе в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) суворі догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону
України за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх
справ за вчинення дисциплінарного
проступку, що полягав в дискредитації
звання рядового і начальницького
складу та порушенні Присяги працівника
органів внутрішніх справ України
шляхом вчинення корупційного
правопорушення.

З метою виявлення причин та умов, що
сприяли вчиненню корупційного
правопорушення або невиконанню вимог
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», за поданням
спеціально уповноваженого суб'єкта у
сфері протидії корупції за рішенням
начальника органу, який має право
приймати або звільняти із служби особу,
яка вчинила таке правопорушення,
проводиться службове розслідування.

Вчинення корупційного правопорушення
може бути підставою для притягнення
правопорушника до різних видів
відповідальності - як до
адміністративної, так і до
дисциплінарної; проте порядок
притягнення до таких видів юридичної
відповідальності є різним.

Розгляд справ про адміністративні
правопорушення та накладення
адміністративного стягнення на особу
відбувається у порядку, визначеному
Кодексом України про адміністративні
правопорушення.

Так встановлено, що постановою
Сокальського районного суду
Львівської області від 01.06.2012 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення.
Згадану постанову суду було скасовано
через наявність недоліків при
оформленні протоколу про корупційне
правопорушення, не усунутих судом під
час розгляду справи по суті. Постановою
Сокальського районного суду від 01.10.2012
року провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 було закрито згідно п. 7
ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням
на момент розгляду справи строків
накладення адміністративного
стягнення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
зважаючи на положення ст.ст. 247, 280 КУпАП,
закриття провадження з таких правових
підстав передбачає встановлення в діях
особи складу адміністративного
правопорушення, оскільки у
протилежному випадку немає законних
підстав для закриття провадження за
перебігом строків накладення
адміністративного стягнення.

Колегія суддів також погоджується із
висновком суду, що закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення та,
відповідно, звільнення від накладення
адміністративного стягнення, не
свідчить про відсутність підстав для
вжиття заходів дисциплінарного
стягнення. Підставою для його
застосування, у даному випадку, є факт
вчинення корупційного правопорушення.

Що стосується твердження апелянта щодо
строків притягнення до дисциплінарної
відповідальності слід зазначити, що
відповідно до ст.16 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці. Дисциплінарне стягнення не
може бути накладено, якщо з дня
вчинення проступку минуло більше
півроку. У цей період не включається
строк проведення службового
розслідування або кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що дисциплінарне
стягнення до позивача застосовано у
межах строків, встановлених у ст. 16
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України ».

Колегія суддів зазначає, що позивач
скоїв вчинок, який дискредитує звання
працівника органів внутрішніх справ.
Працівник міліції під час виконання
службових обов'язків чи не при їх
виконанні, зобов'язаний вжити заходів
щодо припинення правопорушення, а
також з честю поводити себе в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють.

Відповідно до ст.66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Обраний відповідачем вид
дисциплінарного стягнення в даному
випадку цілком відповідає тяжкості
проступку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року у справі № 2а-10764/12/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

О.М. Довгополов