Справа № 423/252/14-а
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лизенко І.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
справа №423/252/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарьок М.Г.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Попаснянського районного суду
Луганської області від 26 березня 2014
року у справі № 423/252/14-а (головуючий І
інстанції Лизенко І.В.) за позовом
ОСОБА_2 до Малорязанцівської селищної
ради Попаснянського району, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання дій
неправомірними, скасування актів
встановлення меж земельної ділянки,
зобов'язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Малорязанцівської селищної
ради Попаснянського району, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання дій та акту
встановлення меж земельної ділянки від
03.12.2013 року неправомірними, та такими що
суперечать нормам ст.. 107,193,198
Земельного кодексу України та п. 7
Положення про порядок ведення
державного Земельного кадастру,
затвердженого постановою КМУ від 12.01.1993
року №15; скасування актів встановлення
меж земельної ділянки від 02.10.2013 року та
від 03.12.2013 року, комісією з розгляду
земельних спорів Малорязанцівської
сільради, як невідповідні право
установчими документами на право
приватної власності на землю;
зобов'язання повернути межі земельної
ділянки, розташованої за адресою:
с.Лисичанське, Попаснянського району
Луганської області, вул.. 40 років
Перемоги, буд. 12, відповідно до
Державного Акту на право приватної
власності на землю Серії ЛГ ,
плану зовнішніх меж земельної ділянки,
зазначеному в Акті, ті до акту
встановлення границь ділянки в натурі
від 04.10.1995 року, до фактичного
розташування меж, які існували та
використовувались з 1995 року.

Постановою Попаснянського
районного суду Луганської області від
26 березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов в
повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Позивач вважає,
що судом першої інстанції не прийнято
до уваги тих обставин, що відповідачем
всі дії з приводу врегулювання
земельного спору були розглянуті у її
відсутність, що є порушенням вимог
ст..159 Земельного кодексу України.
Позивач вважає безпідставним висновок
про те, що комісія з врегулювання
земельних спорів здійснила свій внесок
про невідповідність розмірів суміжних
земельних ділянок в наслідок заміру
земельних ділянок, так як не відомо
яким чином комісія проводила заміри
земельних ділянок, та чи ці заміри
відповідали Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості), затвердженою
Держкомітетом України із земельних
ресурсів від 18.05.2010 року №76 та у який
спосіб проводилось це замірювання в
цих актах не зазначено. Позивач також
вважає, що висновки суду суперечать
вимогам ст..ст..103,104,107 Земельного
кодексу України.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу, дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час
апеляційного провадження встановлено,
що земельна ділянка по вул. 40 років
Перемоги, 12, с.Лисичанське
Попаснянського району Луганської
області, площею 0,225 га, в межах згідно з
планом, з цільовим призначенням: для
присадибної ділянки, належить
позивачці ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 04.10.1995 року
Малорязанцівською селищною радою.

Земельна ділянка по вул. 40 років
Перемоги, 11, с.Лисичанське
Попаснянського району Луганської
області, площею 0,205 га, в межах згідно з
планом, з цільовим призначенням: для
присадибної ділянки, належить на праві
власності третій особі ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
від 25.06.2012р. (1/2 частина), та свідоцтва
про право на спадщину від 25.06.2012р. (1/2
частина), що підтверджується копією
державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 25.05.1995 року
Малорязанцівською селищною радою з
відповідними позначками.

01.10.2013 року ОСОБА_4 звернулася до
голови Малорязанцівської селищної
ради із заявою щодо порушення сусідкою
ОСОБА_2 правил добросусідства та щодо
перешкоджання користування частиною
належної заявниці земельної ділянки.

У ч.3 ст.158 Земельного кодексу
України встановлено, що органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно протоколу комісії з
врегулювання земельних спорів з
приводу суміжного землекористування
від 02.10.2013 року комісією встановлено, що
площа земельної ділянки ОСОБА_4 не
відповідає встановленому у державному
акті про право власності на землю від
25.05.1995р., та постановлено виїхати за
вказаною у заяві адресою та встановити
межі земельної ділянки; суміжним
землекористувачам рекомендувати
дотримуватись правил добросусідства,
передбачених ЗК України, та доведених
до відома сторін спору; в разі, якщо
сторони спору не згодні з прийнятим
рішенням узгоджувальної комісії,
рекомендувати звернутись до суду з
вирішення спору в судовому порядку.

З акту від 02.10.2013 року вбачається,
що в результаті виїзду комісії з
врегулювання земельних спорів на місце
встановлено невідповідність фактичної
межі земельної ділянки ОСОБА_4 та її
розмірів встановленому у державному
акті на право власності на земельну
ділянку. Дана невідповідність була
вирішена шляхом встановлення межових
знаків. Комісією рекомендовано ОСОБА_2:
використовувати земельну ділянку за
цільовим призначенням, не порушувати
межових знаків, дотримуватись правил
добросусідства, а саме: відповідно до
ст.ст. 103, 104 ЗК України використовувати
земельну ділянку такими способами, які
б завдавали б менше незручностей
сусідам (затінення, задимлення,
неприємні запахи тощо), припинити
діяльність на своїй ділянці, яка може
призвести до шкідливого впливу на
здоров'я людей, тварин та повітря, інші
земельні ділянки тощо.

2 грудня 2013 року ОСОБА_4 повторно
звернулася до голови
Малорязанцівської селищної ради із
заявою щодо руйнування сусідкою ОСОБА_2
межових знаків.

Згідно акту від 03.12.2013 року комісією з
розгляду земельних спорів відновлені
межі земельної ділянки та встановлені 4
межових знаки, рекомендовано
ОСОБА_2:використовувати земельну
ділянку за цільовим призначенням, не
порушувати межових знаків,
дотримуватись правил добросусідства, а
саме: відповідно до ст.ст. 103, 104 ЗК
України використовувати земельну
ділянку такими способами, які б
завдавали б менше незручностей сусідам
(затінення, задимлення, неприємні
запахи тощо), припинити діяльність на
своїй ділянці, яка може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей,
тварин та повітря, інші земельні
ділянки тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлення межі між зазначеними
земельними ділянками відбувалось
відповідно до площі та конфігурації
земельних ділянок, яка визначена у
Державних актах на право приватної
власності на спірні земельні ділянки.

Колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції про те, що
спірними актами відповідачем не
приймалось рішення щодо встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі у відповідності до Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затверд. наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
18.05.2010 N 376, зареєстр. в Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686,
а тому доводи апеляційної скарги з
посиланням на порушення відповідачем
вимог наведеної Інструкції, колегією
суддів не прийнято до уваги.

Колегія суддів вважає, що у
спірних правовідносинах відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, встановлений законом, а
тому судом першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку
про те, що підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні, а тому відхиляє апеляційну
скаргу і залишає судове рішення без
змін.

Керуючись статтями 24, 99-100, 160, 167, 184,
195, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Попаснянського районного суду
Луганської області від 26 березня 2014
року у справі № 423/252/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Попаснянського районного
суду Луганської області від 26 березня
2014 року у справі № 423/252/14-а - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В.Білак

М.Г. Сухарьок