Справа № 804/4877/13-а
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 р. Справа № 804/4877/13-а Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Дєєв М.В.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремто»

до Криворізької південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення, визнання
протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ремто» звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення від
12.03.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 82932 грн. 50
коп., у тому числі штрафні санкції - 16586
грн. 50 коп., визнання протиправними дій
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби щодо коригування в
електронній базі даних «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» показників
податкової звітності ТОВ «Ремто» за
період грудень 2010 року, жовтень-грудень
2011 року, січень-листопад 2012 року, яке
відбулося на підставі акту перевірки
від 26.02.2013 року №274/222/32264268 та
зобов'язання вчинити дії в електронній
базі даних «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України»
щодо відновлення раніше
задекларованих показників ТОВ «Ремто».

Під час судового розгляду справи судом
задоволено клопотання про заміну
відповідача на його правонаступника -
Криворізьку південну об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що дії податкового органу з
проведеного коригування податкового
кредиту та податкових зобов'язань, а
також оскаржуване повідомлення -
рішення винесено протиправно та
ґрунтується на неправомірних
висновках відповідача, що зроблені без
належного дослідження первинних
документів, які підтверджують
достовірність виконання договорів з
ТОВ «Старт - Д» за період січень -
жовтень 2012 року, з ТОВ «Рівс» за період
жовтень 2011 року, грудень 2011 року, лютий -
вересень 2012 року, з ТОВ «Ферріт Д» за
період лютий - листопад 2012 року, з ПП
«АТМ» за квітень 2012 року, з ТОВ
«Матадор» за період жовтень - грудень
2011 року, ТОВ «Фірма «Юквар» за період
грудень 2010 року та правомірність
відображення податкового кредиту. З
огляду на вищевикладене, позивач
просив суд позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі.

Представники позивача проти розгляду
справи в порядку письмового
провадження не заперечували.

Відповідач надав суду письмові
заперечення у яких зазначено, що
оскільки первинні документи, які
позивач надав під час перевірки в
підтвердження господарських відносин
оформлені з порушенням норм закону,
підприємством було порушено п.198.6, ст. 198
ПК України, згідно якої не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Крім того, у ході проведення перевірки
з питань достовірності формування
податкових зобов'язань і податкового
кредиту з ПДВ під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Старт - Д» ТОВ
«Рівс», ТОВ «Ферріт Д», ПП «АТМ», ТОВ
«Матадор», ТОВ «Фірма «Юквар»
встановлено порушення вимог ПК
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на додану вартість у
загальній сумі 66346 грн., встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні товарів з податку на додану
вартість, завищення податкового
кредиту по ланцюгу придбання (транзит)
контрагенти - ТОВ «Ремто». Перевіркою
визнано «транзитні» операції, та
операції, за якими ТОВ «Ремто» є
«вигодонабувачем». У зв'язку з
викладеним, відповідач вважає, що
податковим органом правомірно було
винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, а також
проведено коригування, а тому підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні. Для участі у судовому
засіданні, повідомлений належним чином
відповідач не з'явився.

Оскільки у матеріалах справи наявні,
викладені у письмовому вигляді
пояснення сторін в обґрунтування своїх
вимог та надані докази на які сторони
посилаються, при цьому для участі
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, суд вважає за можливе, у
відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України,
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується адміністративний
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ремто»
зареєстроване виконавчим комітетом
Криворізької міської ради 16.01.2003 року
та перебуває на обліку в Криворізькоій
південній об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
податків.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20
Податкового кодексу України органи
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до ст.75.1.2. статті 75
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 13.02.2013 року № 247/222,
№ 248/222, виданих Криворізькою
південною МДПІ, у період з 13.02.2013 року
по 19.02.2013 року була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Ремто» з питань
достовірності формування податкових
зобов'язань і податкового кредиту з ПДВ
під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Старт - Д» за
період січень - жовтень 2012 року, з ТОВ
«Рівс» за період жовтень 2011 року,
грудень 2011 року, лютий - вересень 2012
року, з ТОВ «Ферріт Д» за період лютий -
листопад 2012 року, з ПП «АТМ» за квітень
2012 року, з ТОВ «Матадор» за період
жовтень - грудень 2011 року, ТОВ «Фірма
«Юквар» за період грудень 2010 року, за
результатами якої складено акт №
274/222/32264268 від 26.02.2013 року.

Згідно висновків акту перевірки,
позивачем порушено вимоги:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено занижено
податку на додану вартість у загальній
сумі 66346 грн., в тому числі: жовтень 2011
року - 7617 грн., грудень 2011 року - 19024 грн.,
січень 2012 року - 10724 грн. квітень 2012 року
- 7103 грн., травень 2012 року - 2599 грн.,
червень 2012 року - 8101 грн., липень 2012 року
- 6051 грн., серпень 2012 року - 5127 грн.

- за рахунок завищення податкового
кредиту по ланцюгу придбання
(вигодонабувач):

ТОВ «Ферріт Д» - ТОВ «Ремто» - 7674 грн. 54
коп., у тому числі: червень 2012 року - 3837
грн. 29 коп., серпень 2012 року - 3837 грн. 29
коп., ТОВ «Старт-Д» - ТОВ «Ремто» - 29631
грн. 53 коп., у тому числі: січень 2012 року
- 10724 грн. 27 коп., квітень 2012 року - 7103 грн.,
травень 2012 року - 2598 грн. 98 коп., червень
2012 року - 4264 грн. 20 коп., липень 2012 року -
3651 грн. 08 коп., серпень 2012 року - 1290 грн.,
ТОВ «Рівс» - ТОВ «Ремто» - 21080 грн. 87 коп.,
у тому числі: жовтень 2011 року - 668 грн. 26
коп., грудень 2011 року - 18012 грн. 61 коп.,
липень 2012 року - 2400 грн., ТОВ «Матадор» -
ТОВ «Ремто» - 7960 грн. 14 коп., у тому числі:
жовтень 2011 року - 6948 грн. 91 коп., грудень
2011 року - 1011 грн. 23 коп.

Перевіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
товарів з податку на додану вартість,
які підпадають під визначення п.п. 14.1.27,
ст. 22, 185-187, 198 Податкового Кодексу
України:

- завищення податкового кредиту по
ланцюгу придбання (транзит): ПП «АТМ» -
ТОВ «Ремто» - 5161 грн. 67 коп., у тому числі:
квітень 2012 року - 5161 грн. 67 коп.,

- завищення податкового кредиту по
ланцюгу придбання (транзит): ТОВ
«Ферріт Д» - ТОВ «Ремто» - 140704 грн. 98 коп.,
у тому числі: лютий 2012 року - 9649 грн. 85
коп., квітень 2012 року - 51171 грн. 76 коп.,
червень 2012 року - 30560 грн. 18 коп., серпень
2012 року - 26859 грн. 65 коп., вересень 2012 року
- 9044 грн., листопад 2012 року - 13419 грн. 54
коп.

- завищення податкового кредиту по
ланцюгу придбання (транзит): ТОВ «Старт-
Д» - ТОВ «Ремто» - 166861 грн., у тому числі:
травень 2012 року - 78540 грн. 11 коп.,
червень 2012 року - 11266 грн. 08 коп., липень
2012 року - 15806 грн. 68 коп., серпень 2012 року
- 34951 грн. 36 коп., вересень 2012 року - 17587
грн. 63 коп., жовтень 2012 року - 8709 грн.
14 коп.

- завищення податкового кредиту по
ланцюгу придбання (транзит): ТОВ «Рівс»
- ТОВ «Ремто» - 286998 грн. 34 коп., у тому
числі: жовтень 2011 року - 16835 грн.,
грудень 2011 року - 56576 грн. 79 коп., лютий
2012 року - 7168 грн. 26 коп., березень 2012 року
- 61647 грн. 18 коп., травень 2012 року - 51998 грн.
51 коп., червень 2012 року - 40107 грн. 41 коп.,
серпень 2012 року - 38866 грн. 93 коп.,
вересень 2012 року - 13798 грн. 26 коп.

- завищення податкового кредиту по
ланцюгу придбання (транзит): ТОВ
«Матадор» - ТОВ «Ремто» - 72927 грн. 50 коп.,
у тому числі: жовтень 2011 року - 46037 грн. 96
коп., грудень 2011 року - 26889 грн. 54 коп.

Перевіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при продажу
товарів з податку на додану вартість,
які підпадають під визначення
Податкового Кодексу України:

- завищення податкових зобов'язань по
ланцюгу постачання (транзит): ТОВ
«Ремто» - ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» м.
Жовті Води - 691857 грн. 85 коп., у тому
числі: жовтень 2011 року - 66709 грн. 96 коп.,
грудень 2011 року - 86647 грн. 02 коп., лютий
2012 року - 9948 грн. 30 коп., березень 2012 року
- 67244 грн. 05 коп., квітень 2012 року - 53864
грн. 99 коп., травень 2012 року - 138203 грн. 76
коп., червень 2012 року - 86231 грн. 95 коп.,
липень 2012 року - 18243 грн. 34 коп., серпень
2012 року - 107117 грн. 53 коп., вересень 2012
року - 34353 грн. 61 коп., жовтень 2012 року -
8480 грн., листопад 2012 року - 14813 грн. 33 коп.

- завищення податкових зобов'язань по
ланцюгу постачання (транзит): ТОВ
«Ремто» - ТОВ «Весташляхбуд» м. Кривий
Ріг - 7520 грн., у тому числі: вересень 2012
року - 7520 грн.

- завищення податкових зобов'язань по
ланцюгу постачання (транзит): ТОВ
«Ремто» - ПП «Газ Сервіс Плюс» м. Жовті
Води - 1568 грн. 70 коп., у тому числі:
вересень 2012 року - 1568 грн. 70 коп.

- завищення податкових зобов'язань по
ланцюгу постачання (транзит): ТОВ
«Ремто» - ПП «Спецконтакт» м. Кривий Ріг
- 684 грн., у тому числі: вересень 2012 року
- 684 грн.

- завищення податкових зобов'язань по
ланцюгу постачання (транзит): ТОВ
«Ремто» - ТОВ «Контакт-Мир» м. Кривий
Ріг - 4180 грн., у тому числі: березень 2012
року - 4180 грн.

Позивач не погодившись з висновками,
викладеними у акті перевірки
№ 274/222/32264268 від 26.02.2013 року подав
заперечення за вих. № 8 від 01.03.2013 року.

Листом № 4259/10/22 від 04.03.2013 року
Криворізька південна об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області повідомила
позивача, що висновки, викладені у акті
перевірки відповідають вимогам
чинного законодавства та залишаються
без змін.

12.03.2013 року на підставі висновків
перевірки податковим органом винесено
податкове повідомлення - рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 82932 грн. 50 коп., з яких
66346 грн. - за основним платежем та
штрафні санкції - 16586 грн. 50 коп.

Суд вважає оскаржуване податкове
повідомлення - рішення протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, з огляду
на наступне.

Основними видами діяльності ТОВ
«Ремто» є «Ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення».

У період, що перевірявся ТОВ «Ремто»
мало взаємовідносини з ТОВ «АТМ», ТОВ
«Ферріт», ТОВ «Старт Д», ТОВ «Рівс», ТОВ
«Матадор», що підтверджується наданими
під час перевірки угодами, укладеними з
вищевказаними контрагентами.

Крім того, на підтвердження
господарських операцій з даними
контрагентами до перевірки були надані
видаткові накладні, податкові
накладні, рахунки - фактури, акти
приймання - передачі з ремонту, акти
виконаних робіт, товарно - транспортні
накладні. Комплектуючі поставлялись на
склад - цех ТОВ «Ремто» за рахунок
постачальника, а потім за рахунок ТОВ
«Ремто» покупців та передавались
згідно довіреності виданої працівнику
покупців. Розрахунки між суб'єктами
господарювання здійснювались у
безготівковій формі, що підтверджено
банківськими виписками.
Заборгованість між підприємствами
відсутня.

Судом досліджено первинні документи
позивача та встановлено, що вони
містять назву документа (форми); дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції. Усі первинні
документи виписані суб'єктами права, а
відтак сприймаються судом, як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

При проведенні перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ремто»
враховано висновки, викладені в актах
перевірки:

- ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року
№ 7198/224/24606641 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України Приватного
підприємства «АТМ», під час здійснення
господарських відносин з ТОВ
«Будівництво та реконструкція» за
період листопад 2011 року, ТОВ «Інфотерм»
за період червень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» за період вересень 2011 року,
БПП «Сура» за період вересень 2011 року,
ПВП «Форест» за червень 2011 року»;

- ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року №
7210/224/36441206 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Феріт Д» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «Будівництво та
комплектації» за листопад 2011 року, ТОВ
«Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ
«Олимп» за вересень 2011 року, ТОВ
«ПАСІФІК» за вересень 2011 року, БПП
«Сура» за вересень 2011 року, ТОВ
«Кафепродакшн» за січень 2011 року, ПП
«СВ Гермес» за березень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за листопад 2011 року їх
реальності та повноти відображення в
обліку»;

- ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року
№ 7203/224/32694059 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України товариства з
обмеженою відповідальністю ТОВ «Старт
Д» під час здійснення господарських
відносин з ТОВ «Інфотерм» за червень 2011
року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року,
ПП «СВ Гермес» за березень 2011, ПВП
«Форест» за червень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП
«Сура» за серпень, листопад 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс»;

- ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року
№ 7211/224/34914473 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Ривс» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ТОВ «Пасіфік»
за вересень 2011 року, ТОВ «Будівництво
та реконструкція» за листопад 2011 року,
ТОВ «Олимп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за березень 2011 року, БПП «Сура»
за вересень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за листопад 2011 року,
ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року,
ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ПВП
«Форест» за червень 2011 року, їх
реальності та повноти відображення в
обліку»;

- ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 21.12.2012 року
№ 7200/224/31820299 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України товариства з
обмеженою відповідальністю ТОВ
«Матадор» під час здійснення
господарських відносин з ТОВ
«Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ
«Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» за березень 2011, ПВП «Форест» за
червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за
січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за
вересень 2011 року, БПП «Сура» за
вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс»
за листопад 2011 року».

Згідно вищевказаних актів перевірок
встановлено відсутність, трудових
ресурсів, виробничого обладнання,
складських та торгівельних приміщень,
транспорту та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення основного виду діяльності,
відсутність за місцезнаходженням,
неможливість проведення зустрічної
звірки, та як наслідок висновки про
відсутність документів у
постачальників.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
постановами Дніпропетровського
окружного адміністративного суду:

- від 13.02.2013 року по справі № 804/1263/13-а
(набрала законної сили 08.05.2013 року)
визнано протиправними дії ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, які полягають у
проведенні перевірки ТОВ «Ферріт - Д», в
результаті яких було складено акт про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7210/224/364412206 від 21.12.2012 року.

- від 05.03.2013 року по справі № 804/1268/13-а
(набрала законної сили 22.05.2013 року)
визнано протиправними дії ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, які полягають у
проведенні перевірки ПП «АТМ», в
результаті яких було складено акт про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7198/22-4/24606641 від 21.12.2012 року;

- від 06.03.2013 року по справі № 804/1259/13-а
(набрала законної сили 04.06.2013 року)
визнано протиправними дії ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, які полягають у
проведенні перевірки ТОВ «Старт - Д», в
результаті яких було складено акт про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7203/224/32694059 від 21.12.2012 року;

Таким чином, суд доходить висновку, що
посадові особи податкового органу
зробили висновок про незаконність
віднесення ТОВ «Ремто» витрат з
виконання договорів до податкового
кредиту лише на підставі актів
перевірок підприємств контрагентів,
які жодним чином не є доказом та
проігнорували факт наявності
первинної документації, що підтверджує
податковий кредит.

У відповідності до ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу
(загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Пунктом 3 ст. 215 ЦК України закріплено,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою ст.216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Крім того, поняття правочину, що
порушує публічний порядок надано у
Постанові Пленуму Верховного суду
України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними». Пункт
18 даної Постанови передбачає «перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦКУ: 1) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
законне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Отже, підставами для визнання договору
недійсним є недотримання сторонами
при укладенні такого договору вимог ст.
203 Цивільного кодексу України,
недійсність такого договору прямо не
передбачена законом, а одна із сторін
або інша зацікавлена сторона вважає, що
договір укладений з порушенням ст. 203
ЦКУ, то такий договір може бути
визнаний недійсним тільки в судовому
порядку. Про недійсність правочину
ухвалюється судове рішення.

Суд звертає увагу, що відповідач,
приймаючи оскаржуване податкове
повідомлення - рішення, не міг
керуватися лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладених
договорів, його позиція про те, що ці
договори суперечать інтересам держави
та суспільства, не підтверджена
належними доказами чи рішенням суду
про визнання їх такими.

Посилання відповідача на ту обставину,
що правочини контрагента позивача в
ланцюгах постачання мають ознаки
нікчемності, суд не приймає до уваги, як
належний доказ нереальності
правочинів укладених між позивачем та
його контрагентом, з огляду на
наступне.

Суд звертає увагу на принцип
персональної відповідальності
платника податку, згідно якого, право
на податковий кредит не може ставитись
у пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.

Згідно змісту листа ВАСУ від 02.06.2011 року
N 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючими органами грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку.

При цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Лише встановлення факту узгодженості
дій платника податків з
недобросовісними постачальниками з
метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару від виконання податкових
зобов'язань може слугувати підставою
для відмови у праві на податковий
кредит.

При цьому такі висновки не можуть
ґрунтуватися на припущеннях, а можуть
ґрунтуватися лише на належних,
достатніх, а також тих доказах, які
одержані з дотриманням закону.

Порушення постачальником товару
правил ведення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку про порушення покупцем товару
(робіт, послуг) вимог закону щодо
формування податкового кредиту та
валових витрат. За умови реального
здійснення господарської операції, яка
призвела до об'єктивної зміни складу
активів платника податків - покупця,
будь-які порушення постачальниками
товару податкового законодавства чи
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
податковий кредит.

Таким чином, позивач не може
відповідати за операції по ланцюгу та
нести відповідальність за
господарську діяльність контрагента.

Пунктом 135.1 ст.135 ПК України
передбачено, що доходи, що враховуються
при обчислені об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2, та
складаються з: доходу від операційної
діяльності та інших доходів, які
визначаються відповідно до п. 135.5, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст.137 ПК України, дохід
від реалізації товарів визначається за
датою переходу покупцеві права
власності на такий товар. Дохід від
надання послуг та виконання робіт
визначається за датою складання акта
або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст.135 ПК України вказано, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення (ч.1 ст. 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1.ст. 14
ПК України, податковий кредит - це сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Суд вважає, що будь-які документи
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції. Визначальною
ознакою господарської операції є те,
що вона повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що укладений з
контрагентом правочин мав на меті
настання реальних правових наслідків,
що обумовлений ним. Сторонами
господарських відносин були дотримані
вимоги чинного законодавства України у
спосіб передбачений законом, що в свою
чергу підтверджує здійснення
господарських операції та правомірно
сформований податковий кредит.

Таким чином, суд доходить висновку, що
правовідносини за спірними
правочинами в повній мірі відображені
в бухгалтерському та податковому
обліку позивача.

Згідно п.198.1, п.198.3. ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (робіт, послуг)
сум податку на додану вартість є факт
придбання товарів, послуг.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на придбання товарів
(робіт, послуг) до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за придбаний товар
(роботи, послуги) до складу податкового
кредиту необхідні належним чином
оформленні первинні документи.

З наведеного вбачається, що підставою
для формування податкового кредиту є
саме наявність у платника податку -
належно оформленої податкової
накладної, та здійснення операцій з
метою досягнення господарської мети.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2. ст.198 Кодексу).

Виходячи з положень п. 198.6. ст. 198 ПК
України, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

У відповідності з п. 201.10. ст. 201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Виходячи із правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в інформаційному листі від
20.07.2010 року № 1112/11/13-10, якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 02.03.2009 року по справі №
К-21781/07 та від 06.11.2007 року.

Крім того, податковий орган в акті
перевірки вказує на відсутність у
позивача товарно - транспортних
накладних, які б могли підтвердити
переміщення товару у просторі.

Проте, суд не погоджується з
вищевказаним твердженням відповідача,
оскільки підтвердження отримання
позивачем товарно-матеріальних
цінностей від його контрагентів, саме
товарно-транспортними накладними, не є
визначальною умовою для формування
валових доходів і витрат та отримання
права на податковий кредит, у зв'язку з
тим, що діючим законодавством не
передбачено ставлення в залежність
відсутність транспортних документів
на перевезення вантажу (товару) з
наслідками формування бази
оподаткування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна не може бути первинним
документом, який підтверджує
здійснення господарської операції з
поставки товарів, та відповідно
набуття права власності на нього,
оскільки не відображає відомості про
господарську операцію з поставки
товару, а відображає відомості про
господарську операцію перевезення. У
зв'язку з вищевикладеним, суд вважає
безпідставним висновок відповідача
про те, що внаслідок відсутності
товарно-транспортних накладних
господарські операції з поставки
товарно-матеріальних цінностей не мали
місце (не здійснювалися).

За змістом п. 11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року N 363, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 20 лютого
1998 р. за N 128/2568, товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля є основними документами на
перевезення вантажів. Однак, жодним
нормативно-правовим актом не
встановлено, що товарно-транспортні
накладні та дорожні листи є єдиними
документами, які підтверджують факт
поставки товару від продавця до
покупця.

Вищевказана позиція зазначена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 22.05.2013 року по справі №2270/10784/11.

Таким чином, наведеними нормами права
визначено підстави для формування
платником податкового кредиту і до
таких підстав віднесено: наявність
господарської операції, сплата
(нарахування) ПДВ, у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), факт
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
податковими накладними, використання
придбаних товарів (робіт, послуг) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Отже, висновки відповідача про те, що
позивач порушив положення Податкового
кодексу України є безпідставними, та не
підтвердженими фактичними обставинами
справи.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби щодо коригування в
електронній базі даних «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» показників
податкової звітності ТОВ «Ремто» за
період грудень 2010 року, жовтень-грудень
2011 року, січень-листопад 2012 року, яке
відбулося на підставі акту перевірки
від 26.02.2013 року №274/222/32264268 та
зобов'язання вчинити дії в електронній
базі даних «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України»
щодо відновлення раніше
задекларованих показників ТОВ «Ремто»,
суд зазначає наступне.

Інструкцією про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженою наказом ДПА України від
18.07.05 № 276, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 02.08.05 за
№843/11123 (надалі - Інструкція),
встановлюється порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку податків і зборів
(обов'язкових платежів), надходження
яких контролюється органами державної
податкової служби і які передбачені
бюджетною класифікацією України за
доходами до Державного бюджету
України, місцевих бюджетів та
державних цільових фондів, надходжень
на погашення простроченої
заборгованості за кредитами,
залученими державою або під державні
гарантії, та бюджетними позичками, а
також сум штрафних (фінансових) санкцій
та пені, що застосовуються до платників
податків відповідно до чинного
законодавства.

Згідно з пунктами 3.1, 3.6 Інструкції з
метою обліку нарахованих і сплачених
сум платежів до бюджету органами
державної податкової служби на кожний
поточний рік відкриваються особові
рахунки за кожним платником та кожним
видом платежу, які повинні
сплачуватися такими платниками.
Зворотний бік картки особового рахунку
відображає стан розрахунків платників
з бюджетом (суми нарахованого та
сплаченого платежу, пені, штрафних
(фінансових) санкцій, плати за кредит
щодо розстрочених (відстрочених)
податкових зобов'язань, суми
податкового боргу, надміру та/або
помилково сплачені, та суми, заявлені
до відшкодування, й інше).

Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що
нарахуванню в особових рахунках
платників підлягають: податкові
зобов'язання, штрафні санкції та пеня,
самостійно визначені платником;
податкові зобов'язання, штрафні
санкції та пеня, нараховані органом
державної податкової служби та
узгоджені платником відповідно до
чинного законодавства; пеня за
порушення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання; відсотки за користування
розстроченням (відстроченням)
податкових зобов'язань; непогашені
суми векселя, що видається суб'єктом
господарювання при здійсненні
операцій з давальницькою сировиною у
зовнішньоекономічних відносинах.

Відповідно до підпунктів 4.2.1, 4.2.2 пункту
4.2 Інструкції податкові зобов'язання,
штрафні санкції, пеня, самостійно
визначені платником у податковій
звітності, уносяться до електронної
бази даних підрозділами обробки та
ведення податкових документів і
формуються в електронні та паперові
реєстри. Податкові зобов'язання,
штрафні санкції та пеня, розраховані
органом державної податкової служби,
обліковуються у картках особових
рахунків за даними електронного
реєстру податкових повідомлень у
частині узгоджених сум.

Таким чином, будь-які нарахування,
збільшення або зменшення сум
податкових зобов'язань платника
податків, негативні наслідки за
результатами перевірок, які призводять
до змін у структурі податкових
зобов'язань платника податків,
відображаються структурними
підрозділами органу державної
податкової служби в картці особового
рахунку платника податків.

Як визначено у п. 71.1 Податкового
кодексу України,
інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності державної податкової
служби - це комплекс заходів із збору,
опрацювання та використання
інформації, необхідної для виконання
органами державної податкової служби
покладених на них функцій та завдань.

Згідно зі статтею 74 Податкового
кодексу України податкова інформація,
зібрана відповідно до цього Кодексу,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах органів державної
податкової служби або безпосередньо
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
державної податкової служби. Зібрана
податкова інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Судом встановлено, що органи державної
податкової служби використовують у
своїй діяльності автоматизовану
інформаційну систему (АІС) «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України».

Вказана система створена як програмний
продукт для реалізації Методичних
рекомендацій щодо взаємодії органів
Державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з ПДВ з урахуванням
інформації розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів (надалі - Методичні
рекомендації), які затверджені наказом
ДПА України від 18.04.2008 № 266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів» (в редакції наказу від
30.12.2009 р. № 742).

Згідно з пунктом 1.1. Методичних
рекомендацій вони запроваджуються в
органах державної податкової служби з
метою удосконалення адміністрування
податку на додану вартість, руйнування
схем мінімізації податкових
зобов'язань, ліквідації віртуального
податкового кредиту з податку на
додану вартість, повноти декларування
податкових зобов'язань та забезпечення
своєчасності відшкодування податку на
додану вартість в умовах запровадження
системи подвійного контролю перевірки
податкової звітності з податку на
додану вартість та подання платниками
податку на додану вартість розшифровок
податкового кредиту та податкових
зобов'язань у розрізі контрагентів.

Відповідно до пункту 1.3. Методичних
рекомендацій для їх реалізації
створені такі програмні продукти:
система формування та подання до
органу ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку
податкової звітності в електронному
вигляді щодо ведення обліку
розшифрування податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів; система приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності щодо проведення
автоматизованого контролю податкової
декларації з податку на додану
вартість на районному рівні;система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України.

Як передбачено пунктами 2.14, 2.15., 2.16 - 2.18,
2.21, 2.24. Методичних рекомендації,
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, підлягає
розподілу відповідно до вимог
Методичних рекомендацій щодо порядку
розподілу платників податків за
категоріями уваги та співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Результати автоматизованого
співставлення даних податкової
звітності з податку на додану вартість
та проведений за ними розподіл
платників ПДВ за категоріями
враховуються при визначенні категорії
уваги суб'єкта господарювання.

Обробка системою автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
проводиться щоденно у міру надходження
незвірених даних.

Працівники підрозділів оподаткування
юридичних, фізичних осіб, податкового
контролю та податкової міліції після
проведення автоматизованого
співставлення на центральному рівні
даних податкової звітності з податку
на додану вартість контрагентів
(розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту контрагентів,
розрахунків коригування сум ПДВ
контрагентів) у той же день отримують
доступ (екранні форми) до інформації (у
розрізі звітних періодів) про
результати такого співставлення
платників ПДВ, що перебувають на обліку
в органі ДПС, у вигляді: переліків
платників ПДВ у розрізі категорій;
детальної інформації щодо обраного
платника ПДВ про результати
співставлення кожної операції з
контрагентом (записів, що пройшли
співставлення); статистичної
інформації про результати такого
співставлення у розрізі органу ДПС.

Отримані результати автоматизованого
співставлення на центральному рівні
податкової звітності з ПДВ підлягають
перевірціорганами ДПС на місцях.

Підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівнівідображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит».

По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Підрозділи органу ДПС усіх рівнів
(центрального, регіонального,
районного) отримують доступ (екранні
форми) до статистичної інформації
результатів автоматизованого
співставлення на рівні ДПА України
даних податкової звітності з податку
на додану вартість контрагентів
(розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту контрагентів,
розрахунків коригування сум ПДВ
контрагентів) у розрізі звітних
періодів. Статистична інформація щодо
кількості, суми відхилень ПДВ та
результатів їх опрацювання органом ДПС
формується за підпорядкованими
органами ДПС, категоріями платників
ПДВ (або категоріях записів), звітними
періодами.

З 01 Січня 2013 року в органах державної
податкової служби була впроваджена
єдина система «Податковий блок», до
складу якої увійшли також підсистеми
«Податковий аудит» (замість АРМ
«Аудит») та «Аналітична система»
(замість «Системи співставлення
податкового кредиту та податкових
зобов'язань»).

Виходячи з наведеного, суд доходить
висновку, що дані усіх актів перевірок
(камеральних, документальних
невиїзних, планових, позапланових) або
довідок без виключень, що
здійснювались посадовими особами
Державної податкової служби,
підлягають фіксації в інформаційній
аналітичній системі «Аудит» незалежно
від їх змісту.

Зміст інформації, що міститься в актах
або довідках, коригується по мірі
підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань.

Інформація, внесена до інформаційних
систем державної податкової служби, не
визначає змісту прав та обов'язків
платників податків, а є службовою
інформацією, яка використовується в
інформаційно-аналітичних цілях з метою
здійснення податкового контролю.

Внесення до інформаційно-аналітичних
систем податкової інформації,
незалежно від її позитивного чи
негативного змісту, перевірка цієї
інформації, є обов'язком податкового
органу.

При цьому, внесення або зміна
інформації у базах інформаційних
систем, які використовуються органами
державної податкової служби є
функціональним процедурним обов'язком
органів ДПС. Внесення інформації до баз
даних само по собі не зумовлює для
платника податків будь-яких юридичних
наслідків у формі виникнення або зміни
у структурі податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ, не
призводить до коригування податкових
зобов'язань та не порушує права
позивача.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
доходить висновку, про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог в
частині визнання протиправними дій
щодо коригування в електронній базі
даних «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України»
показників податкової звітності ТОВ
«Ремто» та зобов'язання вчинити дії в
електронній базі даних «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» щодо відновлення
раніше задекларованих показників ТОВ
«Ремто».

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи
позивача, відповідач суду не надав. З
огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є частково
обґрунтованими, та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Як підтверджується матеріалами справи,
судові витрати позивача за майнові
вимоги складають 2294 грн.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про необхідність присудження
з Державного бюджету України позивачу
документально підтверджених судових
витрат в сумі 2294 грн.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 94, 128, 158 - 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ремто» -
задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 12.03.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
82932 грн. 50 коп., винесене
Криворізькою південною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Судові витрати в розмірі 2294 грн. (дві
тисячі двісті дев'яносто чотири гривні)
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ремто» з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя М.В. Дєєв