Справа № 296/1059/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"15" травня 2014 р.
Справа № 296/1059/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "03" березня 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 03 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у м. Житомирі
Житомирської області щодо відмови
ОСОБА_4 в перерахунку з 01 грудня 2013 року
і виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до довідки Житомирського
апеляційного адміністративного суду
№05-37/3/14 від 09.01.2014 року визнано
протиправним.

Зобов`язано управління Пенсійного
фонду України у м. Житомирі
Житомирської області провести з 01
грудня 2013 року перерахунок
призначеного ОСОБА_4 щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, виходячи із розрахунку 90%
від заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді в сумі 21436,80
грн. згідно довідки Житомирського
апеляційного адміністративного суду
№05-37/3/14 від 09.01.2014 року.

Зобов`язано управління Пенсійного
фонду України у м. Житомирі
Житомирської області виплатити ОСОБА_4
різницю між донарахованим з 01 грудня 2013
року розміром щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та фактично виплаченим.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у м. Житомирі
Житомирської області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову у задоволенні
позовних вимог. Зокрема, апелянт
посилається на те, що висновки суду
першої інстанції не узгоджуються з
вимогами чинного законодавства, яке
регкулює порядок виплати довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивача звільнено з
посади судді Житомирського
апеляційного адміністративного суду
згідно постанови Верховної Ради
України №3626-УI від 07.07.2011р. у зв'язку з
поданням заяви про відставку, а наказом
голови цього ж суду №198-к від 29.07.2011р.
його відраховано зі штату зазначеного
суду з 31.07.2011р.

У зв'язку із збільшенням з 01.12.2013р.
посадового окладу судді апеляційного
суду (про що позивач дізнався 09.01.2014р.
після отримання відповідної довідки за
№05-37/3/14 від 09.01.2014р.), позивач звернувся
до відповідача із заявою про
здійснення перерахунку призначеного
йому щомісячного довічного утримання у
розмірі відповідно до нового
посадового окладу працюючого судді
апеляційного суду, додавши до неї
вищезазначену довідку.

Листом від 23.01.2014р. за №12/П-02 відповідач
відмовив позивачу у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у
належному розмірі, пославшись на ту
обставину, що чинним законодавством не
передбачено перерахунку щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
в зв'язку із зміною посадових окладів
працюючих суддів на відповідних
посадах. На думку відповідача, норми
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щодо
перерахунку довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
утримання діючих суддів, поширюється
лише на суддів Конституційного Суду
України.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність дій відповідача і, як
наслідок, обґрунтованість позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
врегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року.

Згідно ч.1 ст.138 цього Закону судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу» або, за
його вибором, щомісячне довічне
грошове утримання.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» визначено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за: вислугу років; перебування
на адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці. Призначення щомісячного
грошового утримання, його розмір
врегульоване частиною 3 статті 138
Закону "Про судоустрій і статус суддів".
З часу набуття чинності Закону
частиною 3 цієї статті було
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Зазначена редакція частини 3 статті 138
Закону проіснувала до 1 жовтня 2011 року,
та після набуття чинності на підставі
змін, внесених згідно із Законом від
08.07.2011 року № 3668-УІ, була викладена у
новій редакції, де безпосередньо
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до, 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Стаття 129 Закону щодо розміру
суддівської винагороди, вводилась в
дію з 1 січня 2011 року. Однак, відповідно
до абзацу шостого пункту 1 розділу XII із
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 23.12.2010 p. N 2856-VI, стаття 129
Закону, щодо суддівської винагороди
введена в дію з 1 січня 2012 року.

Суддівська винагорода, нарахована
судді відповідно до Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" з 1
січня 2012 року за повний відпрацьований
місяць, не може бути меншою, ніж його
середній дохід за попередні 12 місяців.
Тобто, право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі та порядку
визначеному ч. З ст. 138 Закону можливе з 1
січня 2012 року.

Частина II Перехідних положень Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" (розділ XIII) визначає те, що
судді, призначені чи обрані на посаду
до набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло раніше.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» до
внесення змін Законом України «Про
заходи законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08 липня 2011 року щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Пенсія або щомісячне
довічне грошове утримання судді
виплачується незалежно від заробітку
/прибутку/, одержуваного суддею після
виходу у відставку. Довічне грошове
утримання суддям загальної юрисдикції
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
державного бюджету, за винятком суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України та вищих
спеціалізованих судів, яким грошове
утримання виплачується цими судами.

У ст. 2 Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08 липня 2011 року закріплено, що
максимальний розмір пенсії /крім
пенсійних виплат, що здійснюються з
Накопичувального пенсійного фонду/ або
щомісячного довічного грошового
утримання /з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною/, призначених
/перерахованих/, зокрема, відповідно до
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України № 3-рп від 03 червня 2013 року
визнано такими, що не відповідають
Конституції України: частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року в редакції Закону України «Про
заходи законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року; статтю 2 Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, абзац другий пункту 2 розділу
ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
/щомісячного довічного грошового
утримання/ здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством.

Крім того, вказаним рішенням зазначено
порядок його виконання, а саме:
підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, що не суперечать
Конституції України; частина 3 статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» у редакції Закону
України «Про заходи законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року, яка
суперечить Конституції України, не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до змін,
внесених Законом України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, а саме: «Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»; перше, друге, третє речення
частини 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції до змін, внесених
Законом України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку /прибутку/, одержуваного
суддею після виходу у відставку» та
четверте речення ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» зі змінами, внесеними Законом
України «Про заходи законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України»; дія ст. 2
Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року не поширюється на Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів»; дія абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії /щомісячного довічного
грошового утримання/.

З огляду на викладене, твердження
відповідача про те, що позивач не має
права на перерахунок пенсії не
узгоджується з правовими висновками,
викладеними у рішенні Конституційного
Суду України та чинному законодавству,
яке регулює спірні відносини, тому суд
першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку,
задовольнивши позовні вимоги.

Окрім того, з матеріалів справи
убачається, що з 01.01.2012 року, з 01.04.2012
року та з 01.07.2012 року ОСОБА_4 проведено
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці виходячи
із розрахунку 90% від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 23.08.2012
року у справі №2-а-761/12 .

Отже, на час розгляду даної справи,
набули законної сили судові рішення,
якими встановлені обставини щодо права
ОСОБА_4 на щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці у розмірі
90% утримання судді, який працює на
відповідній посаді судді.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб»єктів владних
повноважень адміністративні суду
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії" від
31.05.2000р. № 865 у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України (для
службовців Національного банку
України відповідно до рішень його
Правління) після набрання чинності
Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-ІУ
"Про внесення змін до Закону України
"Про державну службу" заробітна плата
для перерахунку пенсії пенсіонерам,
яким пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України "Про державну
службу" визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі
документів, поданих на час перерахунку,
виходячи із сум заробітної плати, яку
одержує працюючий державний
службовець на відповідній посаді, з
якої призначено (перераховано) пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок. При цьому: посадовий
оклад, надбавки за ранг та вислугу
років враховуються в розмірах,
установлених Кабінетом Міністрів
України (для службовців Національного
банку України у розмірах, установлених
його Правлінням) на момент виникнення
права на перерахунок за відповідною
посадою та рангом на момент
призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 вказаного Порядку
передбачено, що перерахунок пенсій
провадиться з місяця підвищення
розміру заробітної плати працюючого
державного службовця на підставі
поданої заяви та довідок, виданих
державними органами за останнім місцем
роботи. Форма довідки про заробітну
плату, що подається для призначення
(перерахунку) пенсії державним
службовцям, затверджується правлінням
Пенсійного фонду України за
погодженням з Міністерством
соціальної політики.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "03" березня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10008

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області вул.Перемоги,
55,м.Житомир,10003

- ,