Справа № 522/16156/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/58221/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2013 року у справі за позовом
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області до громадянина Соціалістичної
Республіки В'єтнам ОСОБА_5 про
примусове видворення з України,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013року Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області звернулося до суду з
позовом до громадянина Соціалістичної
Республіки В'єтнам ОСОБА_5 про
примусове видворення. Свої вимоги
позивач обґрунтовував тим, що
відповідач перебуває на території
України без відповідних правових
підстав.

Постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 27 червня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Прийнято
рішення про примусове видворення
громадянина Соціалістичної Республіки
В'єтнам ОСОБА_5 за межі України.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення скасувати
та залишити в силі постанову
Приморського районного суду міста
Одеси від 27 червня 2013 року.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача на адресу
адміністративного суду касаційної
інстанції не надіслав.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, співробітниками
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22
червня 2013 року виявлено нелегальний
(підпільний) цех з виготовлення
текстильної продукції, яка маркувалася
торгівельними марками «Adidas», «Chanel»,
«D&G», «Everlast», «Calvin Klein», «Dirk Bikkimbergs».
Підпільний цех знаходився за адресою:
м. Одеса, вул. Миколаївська
дорога, 124 з іноземцями. На території
цеху, в тому числі, виявлено
громадянина Соціалістичної Республіки
В'єтнам ОСОБА_5. Вказана особа проживає
за адресою: АДРЕСА_1, без належних
документів, не має законних джерел для
існування, прямих родичів, майна у
власності, коштів. Судами зазначено, що
інформації щодо того, яким чином
відповідач потрапив до України та
місто Одесу, чому не звертався до
міграційних служб, чи мав намір
самостійно виїхати за межі України
позивачем не встановлено.

Враховуючи наведене Державною
міграційною службою України було
складено протокол про адміністративне
правопорушення ПР МОД 006277, згідно із
яким відповідач притягнений до
відповідальності за ст. 203 КУпАП.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що іноземний
громадянин знаходиться на території
України незаконно, ухиляється від
виїзду з України, законних підстав
перебування його на території України
судом не встановлено, у зв'язку з чим
заявлені позовні вимоги є законними та
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
керувався тим, що судом першої
інстанції не було надано належну
оцінку доказів та не досліджено у
повному обсязі обставини справи, що, в
тому числі, призвело до грубого
порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.30 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства" за порушення
іноземцями та особами без,
громадянства встановленого порядку
перебування в Україні або проживання
за недійсними документами, а також за
недотримання правил транзитного
проїзду через територію України до них
застосовуються заходи відповідно до
законодавства України.

Аналіз наведених норм права дає
підстав для висновку, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства передують дві обставини:
1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття вказаними органами рішення
про примусове повернення.

Положеннями ст.32 вказаного Закону
передбачено, що іноземець та особа без
громадянства має бути витворений за
межі України у разі якщо, зокрема, у
нього немає законних засобів
існування, достатніх для забезпечення
його перебування в Україні та виїзду з
України, у розмірі що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Рішення про видворення іноземця та
особи без громадянства за межі України
приймається відповідним органом за
місцем його перебування з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора про підстави прийняття
такого рішення.

Іноземець та особа без громадянства
зобов'язані покинути територію України
у строк, зазначений у рішенні про
видворення. У разі прийняття рішення
про видворення іноземця та особи без
громадянства за межі України в її
паспортному документі негайно
анулюється віза і вилучаються
документи на право перебування в
Україні. Іноземцю та особі без
громадянства може надаватися строк до
п'яти днів для виїзду з України після
прийняття зазначеного рішення.

У разі якщо ці особи ухиляються від
виїзду після прийняття такого рішення,
вони підлягають примусовому
видворенню на підставі постанови
адміністративного суду.

Органи внутрішніх справ, органи
охорони державного кордону або Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх зверненням
постанови адміністративного суду
затримати і примусово видворити з
України іноземця та особу без
громадянства, якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець та особа
без громадянства будуть ухилятися від
виїзду, крім випадків затримання
іноземця або особи без громадянства за
незаконне перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України та к
передачі органами охорони державного
кордону до суміжної держави.

Така постанова приймається судом за
зверненням органу охорони державного
кордону або Служби безпеки України,
якщо є обґрунтовані підстави вважати,
що іноземець та особа без громадянства
будуть ухилятися від виїзду.

Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №1 від
25.06.2009 року "Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженця,
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України та спорів,
пов'язаних із перебуванням іноземця та
особи без громадянства в Україні" (далі
- Постанова Пленуму), роз'яснено, що
примусовому видворенню іноземця чи
особи без громадянства передують дві
обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
видворення за межі України; 2) ухилення
від виїзду після прийняття рішення про
видворення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що такі
особи будуть ухилятися від виїзду.
Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття указаними органами рішення
про видворення іноземця чи особи без
громадянства.

Таким чином, оскільки, як вірно
зазначено судом апеляційної інстанції,
рішення відповідного компетентного
органу, а саме позивача щодо видворення
громадянина Соціалістичної Республіки
В'єтнам ОСОБА_5 за межі України не
приймалося, не можна стверджувати про
ухилення зазначеного іноземця від
виїзду з України, а отже, відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч.1 зазначеної Постанови
примусове видворення не
застосовується до іноземців та осіб
без громадянства, на яких поширюється
дія Закону України "Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту" та Закону України
"Про протидію торгівлі людьми".

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що в порушення
положень Постанови Пленуму, позивач
звернувся до суду з позовом, попередньо
не встановивши, чи є громадянин
Соціалістичної Республіки В'єтнам
ОСОБА_5 жертвою торгівлі людьми. Крім
того, позивач був зобов'язаний
з'ясувати, чи існувала необхідність
перебування відповідача на території
України, що має підтверджуватися
даними державної установи, яка
здійснює провадження у кримінальній
справі, порушеній за фактом торгівлі
людьми.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Суд касаційної інстанції залишає без
задоволення касаційну скаргу, а
рішення - без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник