Справа № 806/8209/13-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2014 р.
Справа № 806/8209/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представника позивача
Стеценка А.В.,

представника відповідача Мезенцева
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростишівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"20" лютого 2014 р. у справі за позовом
Приватного підприємства "Полісся" до
Коростишівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ПП "Полісся" звернулося
до адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача від
25.10.2013 року № .

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Коростишівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 25.10.2013 року.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржуване рішення відповідача
прийнято не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятого
рішення на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зазначає
наступне.

В період з 08.07.2013 року по 12.07.2013 року (
наказ про продовження терміну
перевірки № 31 від 10.07.2013 року)
відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року.

За результатами вказаної перевірки,
складено акт № 25/22/30793233 від 19.07.2013 року,
в якому зафіксовано порушення
позивачем, зокрема, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту з ПДВ у сумі 1493368,00 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення: форми
"Р" № від 06.08.2013 року, яким було
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 1866710 грн. та №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму 92669
грн.

Позивач скористався правом на
адміністративне оскарження вказаних
податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
17.10.2013 року №10135/Ч-С/10-205 податкове
повідомлення-рішення № від 06.08.2013
року було скасовано повністю та
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ,
визначене в податковому
повідомленні-рішенні від 29.07.2013 року №
, на суму 1866710 грн.

30.10.2013 року позивач звернувся із
скаргою на вказані податкові
повідомлення-рішення до Міністерства
доходів і зборів України, яку рішенням
про результати розгляду скарги від
25.11.2013 року було залишено без
задоволення.

25.10.2013 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким було збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 1958235 грн., в тому числі
1574672 грн. за основним платежем та 383563
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню, колегія суддів зазначає
наступне.

Встановлено, 01.06.2012 року між ПП "Полісся"
та ПП "ВАФ-Орбіта" укладено договір
поставки №06/01, за умовами якого,
Постачальник (ПП "ВАФ-Орбіта")
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених даним Договором, передавати
у власність Покупця (ПП "Полісся") товар,
а Покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар та сплатити за нього на
умовах Договору.

Партія товару, що узгоджена
відповідною специфікацією, повинна
бути поставлена Покупцю по
домовленості сторін. Обов'язки
Постачальника вважаються виконаними в
момент передачі товару Покупцю.
Передача товару від Постачальника до
Покупця оформлюється видатковою
накладною. Перехід права власності на
партію товару відбувається в момент
поставки партії товару (п.2.1, п. 2.2
Договору).

Відповідно до пункту 1 специфікації до
договору поставки № 06/01 від 01.06.2012 року,
постачальник зобов'язується передати
товар зазначений у таблиці № 1 на суму
5906103,67 грн., в т.ч. ПДВ 984350,61 грн., на
умовах EXW (м. Житомир), у власність
Покупця.

Відповідно до пункту 2 специфікації до
вказаного договору, постачальник
зобов'язується передати товар
зазначений у таблиці № 1 на суму 6397130,00
грн., в т.ч. ПДВ 1066188,33 грн., на умовах СРТ
склад продавця (Житомирська обл.,
Коростишівський р-н, с. Щигліївка), у
власність Покупця.

Факт виконання договору за вказаний
період підтверджуються, податковою та
видатковою накладними та доказами
подальшого використання позивачем
придбаних товарно-матеріальних
цінностей у господарській діяльності.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
додану вартість податкового кредиту,
регулюються ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) (надалі -
Кодекс).

Так, згідно п. 198.1 ст. 198 Кодексу
визначено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 цієї ж статті
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку та придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Відповідно до
даної статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами
позивача відповідно до вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" та
Податкового кодексу України, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Зазначені документи, підтверджують
взаємовідносини позивача з ПП
"ВАФ-Орбіта", містять всі обов'язкові
реквізити, що передбачені для даного
виду господарських операцій, містять
необхідні відомості про господарську
операцію, підтверджують реальність
руху активів учасників правовідносин,
а відтак є первинними в розумінні
закону.

Посилання відповідача на відсутність
товарно - транспортних накладних є
безпідставним , оскільки оформлення та
наявність товарно-транспортної
накладної не є обов'язковим для цілей
податкового обліку та не є підставою
для висновку про відсутність
господарських операцій між суб'єктами
господарювання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
порушення податкової дисципліни
третіми особами не впливає на
формування податкового кредиту
позивача.

Чинне законодавство не передбачає, що
право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість у
разі виконання платником податку усіх
передбачених законом умов щодо
отримання такого податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
його розміру, не ставитися у залежність
від додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Норми податкового законодавства не
передбачають, що право на формування
податкового кредиту повинно ставитися
у залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами.

З урахуванням законодавчого
регулювання спірних правовідносин та
встановлених у справі обставини щодо
дотримання позивачем усіх визначених
Податковим кодексом України умов для
включення сплаченого в ціні придбаних
товарів податку на додану вартість до
складу податкового кредиту
підприємства та при наявності належним
чином складених податкових накладних,
виданих платником податку на додану
вартість, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість доводів позивача щодо
протиправності оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
апелянта.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростишівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "20" лютого
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Полісся"
с.Щигліївка,Коростишівський район,
Житомирська область,12534

3- відповідачу/відповідачам:
Коростишівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області
вул.Шевченка,1,м.Коростишів,Житомирська
область,12501

4-третій особі: - ,