Справа № 2-178/2009/1412
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-178/2009/1412

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Агєєва Л.І.

Судді доповідача -
Потапчука В.О.

суддів
- Семенюк Г.В.

- Коваля
М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Заводського
районного суду м. Миколаєва від 17
червня 2009 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни",

В С Т А Н О В И Л А :

30.09.2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду
про відновлення пропущеного строку
звернення до суду за період з 01.01.2006
року по 31.12.2007 року; зобов'язанням
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва
нарахувати недоплачену державну
соціальну допомогу, як дитині війни за
2006-2007 роки в сумі 2733,3 грн.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 17 червня 2009 року
позовні вимоги задоволені; зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва
виплатити ОСОБА_2 на погашення
заборгованості по виплаті зазначеного
підвищення за 2006 і 2007 роки 2744,31 грн., а
також з 01 січня 2008 року підвищити їй
пенсію на 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
сплачувати у передбачених законом
розмірах.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 отримує пенсію за віком і на неї
розповсюджується дія Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Так при вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог позивача за
2006, 2007 роки у сумі 2744,31 грн.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Згідно п.1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 01.01.2006р.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20.12.2005р. №3235-ІV з метою проведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2006 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України від 19.01.2006р. №3367-IV до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» внесені зміни,
відповідно до яких п.17 ст.77 виключено,
а ст.110 викладена в такій редакції:
«Установити, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а
ст.6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005р. та «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
19.01.2006р. не були визнані
неконституційними та діяли протягом 2006
року.

Оскільки до 19.01.2006р. дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено, а пізніше Кабінет
Міністрів України так і не визначив
порядку виплати 30% надбавки до пенсії
дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточними і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» указані правові
норми втратили чинність і застосуванню
не підлягали, то відповідач з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. повинен був нараховувати і
виплачувати позивачеві підвищення до
пенсії, передбачене ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів з огляду на
вищезазначене приходить висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
(в редакції, яка діяла на момент
звернення до суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції,
яка діяла на момент звернення до суду)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів звертає увагу, що
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва при
розгляді цієї справи в суді першої
інстанцій не наполягало на
застосуванні встановленого ч.2 ст.99 КАС
України строку для звернення до
адміністративного суду, як на підставу
для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

До того ж, колегія суддів критично
ставиться до заяви Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва про те, що позивач
до 31.10.2008 року знаходилась на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва, а
тому має стягувати недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
"дітям війни" з цього Управління,
оскільки структурні відділення
Пенсійного Фонду України відносяться
до єдиної системи і відповідні
нарахування має здійснювати те
територіальне управління, на обліку в
якому знаходиться позивач, а саме
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва.

Також слід зазначити, що Пенсійний фонд
України діє на підставі Положення «Про
Пенсійний фонд України» і здійснює
свої повноваження через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003р. №1058-IV рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Отже, обов'язок
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії позивачеві, передбаченого
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», покладається на
відповідне територіальне Управління
Пенсійного фонду України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції безпідставно обрав
такий спосіб захисту порушених прав
позивача, як стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва підвищення до
пенсії в конкретно визначеній грошовій
сумі, оскільки суд не може перебирати
на себе функцію органу, на який
законодавством покладено повноваження
щодо нарахування такої доплати.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції визнаючи рішення, дії
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень протиправними повинен
зобов'язувати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про визначення конкретних сум.

Колегія суддів звертає увагу, що судом
першої інстанції не взято до уваги дані
факти чим допущено порушено норм
процесуального права, що призвело до
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права та висновки
суду не відповідають обставинам
справи, колегія суддів дійшла до
висновку про необхідність скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нової, якою адміністративний позов
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, 202, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - задовольнити
частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 19 грудня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
перерахунок пенсії - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва з нарахування та виплати
ОСОБА_2 щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни в
розмірі меншому, ніж встановлено ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 09 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни в
розмірі , встановленому ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року з врахуванням вже
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.