Справа № 826/2914/14
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2014 року № 826/2914/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Григоровича П.О.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
«Обрій 2000»доКиївської міської
радипровизнання протиправними та
скасування рішень.ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «Обрій 2000»
звернулось до Окружного
адміністративного суду з даним
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати рішення від
23.10.2013 №№376/9864, 377/9865, 378/9866.
Ухвалою суду від 10.03.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 31.03.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
по справі.
Під час розгляду справи в судовому
засідання представник позивача
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити, з
огляду на неприпустимість скасування
відповідачем самостійно прийнятих
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, правом на
подання заперечень на
адміністративний позов не скористався,
про дату час та місце проведення
судових засідань будучи повідомленим
належним чином, докази чого наявні в
матеріалах справи. З
заявами/клопотаннями про розгляд
справи за його відсутності до суду не
Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч.6 ст.128 КАС
України за відсутності необхідності
заслуховувати свідків чи експертів.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
30 листопада 2004 між позивачем та
Київською міською радою укладено
договір оренди земельної ділянки,
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 28.12.2004
відповідачем, на підставі п.17 рішення
Київської міської ради від 06.09.2001 №9/1443,
передано позивачу в строкове платне
користування (оренду) земельну ділянку
розміром 0,1859га, розташовану на
території Парку культури та відпочинку
«Гідропарк» у Дніпровському районі м.
Києва для будівництва та експлуатації
кафе з літнім майданчиком, строком на 25
Крім того, 30.11.2004 між позивачем і
відповідачем укладено договір оренди
земельної ділянки, зареєстрований
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) 28.12.2004 за
відповідач, на підставі п.5 рішення
Київської міської ради від 24.04.2003
№411-2/571, передав позивачу в строкове
платне користування (оренду) земельну
ділянку розміром 1749кв.м, розташовану на
території Парку культури та відпочинку
«Гідропарк» у Дніпровському районі м.
Києва для будівництва та експлуатації
кафе з літнім майданчиком, строком на 25
28 жовтня 2005 між позивачем і
відповідачем укладено договір оренди
земельної ділянки, зареєстрований
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) 02.12.2005 за
відповідач, на підставі п.10 рішення
Київської міської ради від 08.11.2001 №85/1519
передав позивачу в строкове платне
користування (оренду) земельну ділянку
розміром 0,2630га, розташовану на
території Парку культури та відпочинку
«Гідропарк» у Дніпровському районі м.
Києва для будівництва та експлуатації
кафе з літнім майданчиком, строком на 25
Як зазначає представник позивача, а
іншого судом не встановлено, з моменту
передачі вказаних земельних ділянок у
користування, ПП «Обрій 2000» належно
виконувало власні договірні
зобов'язання, в т.ч. своєчасно вносило
Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, 13.01.2014 на адресу позивача
надійшов лист від Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
що рішенням Київської міської ради від
23.10.2013 року №378/9866 визнано таким, що
втратив чинність п.10 рішення Київської
міської ради від 08.11.2001 №85/1519 «Про
надання і вилучення земельних ділянок
та припинення права користування
землею», а договір оренди земельної
між позивачем та відповідачем -
Рішенням Київської міської ради від
23.10.2013 №376/9864 визнано таким, що втратив
чинність п.17 рішення Київської міської
ради від 06.09.2001 №9/1443 «Про надання і
вилучення земельних ділянок», а
рішенням Київської міської ради від
23.10.2013 №377/9865 визнано таким, що втратив
чинність п.5 рішення Київської міської
ради від 06.09.2001 № 411-2/571 «Про надання і
вилучення земельних ділянок та
припинення права користування землею»,
внаслідок чого договори оренди
земельної ділянки від 28.12.2004 №№63-6-00189,
№63-6-00218 є розірваними.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

В пункті 1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 01.04.2010
по справі №1/6-2010 зазначено, що
положення частини першої статті 143
Конституції України (254к/96-ВР), згідно з
якими територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування «вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції», слід
розуміти так, що при вирішенні цих
питань органи місцевого
самоврядування діють як суб'єкти
владних повноважень.

Положення пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України
(2768-14) у частині повноважень сільських,
селищних, міських рад відповідно до
цього кодексу (2768-14) вирішувати
питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення
земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень.

Положення пункту 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України (2747-15) стосовно
поширення компетенції
адміністративних судів на «спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності» слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, на думку суду, цей спір
підвідомчий суду адміністративної
юрисдикції.

Згідно частини 2 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначений спір предметно підсудний
Окружному адміністративному суду.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України
до повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст.124 цього Кодексу
визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, які перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями.

Відповідно до ст.125 Кодексу право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Як зазначено в абзаці 5 частини 5
Рішення Конституційного суду України
від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), «...в Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3).

Органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами
(стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року №1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.»

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Приймаючи оскаржувані рішення від
23.10.2013 №376/9864 «Про визнання таким, що
втратив чинність п.17 рішення Київської
міської ради від 06.09.2001 №9/1443 «Про
надання і вилучення земельних
ділянок», від 23.10.2013 №377/9865 «Про
визнання таким, що втратив чинність п.5
рішення Київської міської ради від
06.09.2001 №411-2/571 «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею» та від 23.10.2013
№378/9866 «Про визнання таким, що втратив
чинність пункт 10 рішення Київської
міської ради від 08.11.2001 №85/1519 «Про
надання і вилучення земельних ділянок
та припинення права користування
землею», Відповідач - Київська міська
рада, фактично скасувала (відмінила)
своє попереднє рішення, а отже діяла
всупереч наданих їй повноважень.

Стосовно посилань відповідача на
невиконання позивачем умов зазначених
у п.8.4 Договорів оренди земельної
ділянки, а саме: не завершення забудови
орендованої земельної ділянки
протягом трьох років з моменту
державної реєстрації цих договорів,
суд зазначає наступне.

Як зазначає представник позивача, з
метою реалізації забудови орендованої
земельної ділянки між позивачем та ТОВ
«Дніпрянка» 31.08.2010 року укладено
договір про спільну діяльність,
умовами якого передбачено будівництво
на земельній ділянці, що знаходиться у
користуванні позивача
торговельно-розважального комплексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.651 Цивільного кодексу
України розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст.32 Закону України «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

В даному випадку Окружний
адміністративний суд м. Києва вважає за
необхідне зауважити, що оцінки
договору щодо його
недійсності/нікчемності, або порушення
однією зі сторін умов договору, судом
надано не було, також не було жодного
рішення судів про визнання нечинними
пункту 17 рішення Київської міської
ради від 06.09.2001 №9/1443, пункту 5 рішення
Київської міської ради від 24.04.2003
№411-2/571 та пункту 10 рішення Київської
міської ради від 08.11.2001 №85/1519.

Більш того, в п.12 Договорів сторонами
погоджено, що усі спори, пов'язані з
виконанням умов договору вирішуються в
судовому порядку, проте, матеріали
справи, як вже було вказано вище, не
містять в собі жодних рішень судів, що
пов'язані з виконанням сторонами умов
договору.

За таких обставин, оскільки рішення
Київської міської ради «Про надання і
вилучення земельних ділянок», на
підставі яких позивачу в користування
на 25 років було передано земельні
ділянки фактично виконані сторонами, а
договори оренди земельної ділянки від
28.12.2004 № 63-6-00189, від 28.12.2004 №63-6-00218 та від
02.12.2005 №66-6-00308 укладено, зареєстровано
та не визнано недійсними повністю або в
частині, суд приходить до висновку про
неправомірність розірвання
відповідачем Договорів в
односторонньому порядку.

Відтак, рішення Київської міської ради
від 23.10.2013 №376/9864, №377/9865, №378/9866 є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69-71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міської ради від
23.10.2013 №№376/9864, 377/9865, 378/9866.

3. Судові витрати в сумі 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп. присудити на користь ПП
"ОБРІЙ 2000" (, адреса: 02089,
м.Київ, ВУЛИЦЯ РАДИСТІВ, будинок 40) з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
П.О. Григорович