Справа № 161642/12
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
Справа № 161642/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.,

за участю:

представником позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 08.05.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради про
призначення та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

В С Т А Н О В
И В:

21.03.2012 року позивачка звернулася з
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради та просила
визнати неправомірними дії
відповідача щодо невиплати допомоги по
догляду за дитиною до досягненням нею
трирічного віку за період з моменту
призначення допомоги до досягнення
дитиною трирічного віку.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 08.05.2012 року, в задоволенні
адміністративного позову до
управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про визнання
неправомірною відмови щодо
перерахунку допомоги на дитину до
досягнення нею трирічного віку -
відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач, який
вважає, що суд першої інстанції прийняв
незаконне та необґрунтоване рішення та
таке, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відтак просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши всебічну повноту
встановлення обставин справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
з огляду на зібрані документальні
докази по справі та вимоги чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку про те, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
огляду на наступне.

До 01 січня 2008 року , дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» (далі - Закон № 107-VI) -
відносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України від 21
листопада 1992 року № 2811-ХII "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон №
2811-XII), дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ст. 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону №2811-ХІІ.

Оскільки у даній справі суд першої
інстанції встановив, що спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування то за таких
обставин, колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку про те, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі поширювалися норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». Відповідно до ст. 43,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Поряд з цим, при зверненні до суду
позивачкою пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, який
передбачено ч.2 ст.99 КАС України та
фактично не було наведено поважних
причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним позовом, відсутність поважних
причин для поновлення такого строку,
колегія суддів прийшла до висновку про
те, що частину позовних вимог позивача
до 20.09.2011 року, включно, - слід залишити
без розгляду.

За наведених обставин, на переконання
апеляційного суду, заявлений позов
підлягає до часткового задоволення за
період з 21.09.2011 року до досягнення
дитиною трирічного віку , оскільки дію
статті 43 було відновлено з 22 травня 2008
року, згідно рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008.

Відтак, судом першої інстанції було
прийнято помилкове рішення, яке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно та всебічно з'ясованих
обставин справи, які були наявними в
матеріалах справи і є очевидними з
огляду на вимоги діючого
законодавства.

А тому, колегія суддів апеляційного
суду, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3
ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 08.05.2012 року у справі №712/5622/12
- скасувати та винести нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити
частково.

Адміністративний позов в частині вимог
до 20.09.2011 року, включно - залишити без
розгляду.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради провести
ОСОБА_2 перерахунок та виплату допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 21.09.2011 року, до досягнення
дитиною ОСОБА_3 трирічного віку,
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» з врахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання в межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановю законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлено і
підписано 12.05.2014 року