Справа № 2а-4247/12/2170
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/57633/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А., розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року

у справі № 2а-4247/12/2170

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної
податкової інспекції у місті Херсоні
Херсонської області

Державної
податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі також - позивач, ФОП
ОСОБА_4) звернулася до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби (надалі також -
відповідач, ДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень від 3
вересня 2012 року №000310225, №, №.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року адміністративний позов ФОП
ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення - рішення від 3
вересня 2012 року №.В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишено без
задоволення. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби задоволено. Прийнято
нову постанову, якою відмовити
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 у
задоволені адміністративного позову
про скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби від 3 вересня 2012 року
№000310225, №, №.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року і прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Відповідач не скористався
процесуальним правом надати письмові
заперечення на касаційну скаргу, що не
перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія судців звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 2 серпня 2012 року посадовими
особами ДПІ на підставі наказу ДПІ у м.
Херсоні №730 від 31 липня 2012 року про
проведення фактичних перевірок та
направлень на фактичну перевірку від 1
серпня 2012 року № 439/225, № 440/225 проведено
фактичну перевірку позивача За
результатами перевірки, ДПІ винесені
податкові повідомлення-рішення від 3
вересня 2012 року:

- № у розмірі 170 грн., за порушення
пункту 10 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 31 березня 2005 року;

- № у розмірі 3 809, 35 грн., за
порушення підпункту 267.6.4 пункту 267.7
статті 267 Податкового кодексу України у
зв'язку із веденням підприємницької
діяльності без придбання відповідного
патенту;

- №000312205 у розмірі 6 800 грн. за порушення
вимог статті 153 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19 грудня 1995
року.

Відповідно до статті 153 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (надалі також -
Закон № 481/95-ВР) забороняється продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особами, які не досягли 18 років.

Частиною 2 статті 17 Закону N 481/95-ВР
передбачено, що у разі порушення вимог
статті 15 3 Закону N 481/95-ВР до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 6800 гривень.

При цьому слід враховувати, що Закон N
481/95-ВР не пов'язує відповідальність
суб'єкта господарювання з тим, хто саме
здійснив продаж алкогольного напою
неповнолітній особі (офіціант, бармен,
чи інший працівник господарської
одиниці), а визначає, що необхідною
умовою для відповідальності,
передбаченої частиною 2 статті 17 Закону
№ 481/95-ВР, є факт продажу
забороненого товару неповнолітньому
особою, яка перебуває у трудових
відносинах із суб'єктом
господарювання.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, барменом у кафе, що належить
позивачу було здійснено реалізацію
двох пляшок алкогольного напою особі,
яка не досягла 18 років, що
підтверджується його письмовими
поясненнями, відібраними дільничним
інспектором міліції СДІМ
Суворовського РВ ХМУ УМВС України в
Херсонській області лейтенантом
Танським В.В.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що податкове повідомлення-рішення
№000312205 відповідає вимогами чинного
законодавства.

Щодо правомірності донарахування 3 809, 35
грн. на підставі податкового
повідомлення-рішення № судами
попередніх інстанцій встановлено,
позивач здійснює торгівельну
діяльність без відповідного торгового
патенту та займається реалізацією
алкогольних напоїв відповідно до
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями №1-21-21-64-53493, але
при цьому продовжує сплачувати
вартість патенту, що підтверджується
копіями квитанцій.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1
статті 267 Податкового кодексу України
платниками збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності є суб'єкти господарювання
(юридичні особи та фізичні особи -
підприємці), їх відокремлені
підрозділи, які отримують в
установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти;г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
грошових лотерей).

Відповідно до підпункту 267.4.3 пункту
267.4 статті 267 Податкового кодексу
України торговий патент видається
особисто фізичній особі - підприємцю
або особі, уповноваженій юридичною
особою, під підпис у триденний термін з
дня подання заявки. Датою придбання
торгового патенту є зазначена в ньому
дата.

Торговий патент, відповідно до
підпункту 267.6.4 вказаної вище статті,
діє на території, на яку поширюються
повноваження органу, який здійснив
реєстрацію суб'єкта господарювання,
або за місцезнаходженням
відокремленого підрозділу.

За таких обставин, необхідною умовою
для ведення господарської діяльності,
що передбачає сплату збору визначеного
статтею 267 Податкового кодексу України
є наявність патенту. З огляду на те, що
у позивача він був відсутній - суди
попередніх судових інстанцій дійшли
вірного висновку про те, що порушено
вимоги підпункту 267.6.4 пункту 267.7 статті
267 Податкового кодексу України.

Роблячи висновок про правомірність
податкового повідомлення-рішення
№, яким відповідачем застосовано
штрафні санкції у розмірі 170 грн. за
порушення позивачем пункту 10 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (надалі також -
Закон № 265/95-ВР) за не зберігання
контрольних стрічок та КОРО протягом
встановленого законом терміну судами
попередніх інстанцій встановлено, суд
апеляційної інстанції виходив із
наступного.

Пунктом 10 статті 3 Закону № 265/95-ВР
встановлено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
друкувати або створювати в електронній
формі на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг)) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання
протягом трьох років.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44
Податкового кодексу України платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів з
дня подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

Згідно з абзацом 2 пункту 44.7 статті 44
Податкового кодексу України протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
перевірки платник податків має право
надати до контролюючого органу, що
призначив перевірку, документи,
визначені в акті перевірки як відсутні.

Як слідує з підпункту 4.3 пункту 4 Акту
перевірки, для ознайомлення з
матеріалами перевірки, надання
вмотивованих пояснень та документів
щодо фактів, викладених в акті платнику
податків пропонувалося прибути до
органу ДПС у термін 5 днів.

При цьому, представник за довіреністю
ФОП ОСОБА_4 відмовився від підпису про
ознайомлення з направленням на
перевірку та від підписання матеріалів
перевірки, про що свідчать Акти №12/225
від 2 серпня 2012 року та №13/225 від 6 серпня
2012 року.

В матеріалах справи відсутні
підтвердження факту того, позивачем
було надано КОРО та контрольні стрічки
до контролюючого органу протягом
встановлено законодавством та актом
перевірки строку, отже, суд апеляційної
інстанції приходить до юридично
правильного висновку про те, що при
винесенні оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення №
відповідач діяв відповідно норм
податкового законодавства.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів,
перевіривши у межах касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції, яким скасовано
рішення суду першої інстанції, слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко