Справа № 1423/18567/2012
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/18567/2012

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України на
постанову Центрального районного суду
м.Миколаєва від 13 травня 2013 року, у
справі за позовом Управління
пенсійного фонду України до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 13 травня 2013 року
відмовлено в задоволені позову про
скасування постанови державного
виконавця ВП№28503969 від 20.09.2012 року про
накладення штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням пенсійним органом
подано апеляційну скаргу з якої
вбачається про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
фактичним обставинам у справі, так як
позивачем не отримано постанови про
поновлення виконавчого провадження та
вимогу державного виконавця, а тому
останнім неправомірно застосовано
штрафні санкції до позивача.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 30.08.2011 року виконавчим
органом винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження у
справі №2а-5-1523/10 та зобов'язано
пенсійний орган поновити виплату
пенсії ОСОБА_1 з 07.09.2009 року, проте 19.10.2011
року провадження зупинено, у зв'язку з
поданням до суду заяви про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Ухвалою
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 06.08.2012 року відмовлено у
задоволені даної заяви.

30.08.2012 року відповідачем поновлено
виконавче провадження, винесено вимогу
про зобов'язання пенсійний орган
вчинити дії на виконання судового
рішення та накладено штраф за
невиконання судового рішення. У зв'язку
з повторним невиконанням судового
рішення відповідачем винесено
оскаржувану постанову ВП№28503969 від
20.09.2012 року про повторне накладення
штрафу, у розмірі 1360 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким частково не погоджується судова
колегія з наступних підстав.

Відповідно до ст.159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС
України - підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення -
є порушення судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відповідно до ч.3 ст.181 КАС України -
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.3 Закону України
"Про Державну виконавчу службу" -
органами державної виконавчої служби
є: Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Судовою колегією встановлено, що
позивачем оскаржено рішення Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про накладення штрафу за невиконання
судового рішення.

Як зазначено вище ч.3 ст.181 КАС -
відподачем у даній справі є
відповідний орган державної
виконавчої служби, перелік яких
визначено у ст.3 вищевказаного Закону.

Таким чином, оскільки наведений
перелік органів державної виконавчої
служби є вичерпним, у разі подання
позовної заяви до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, суд першої інстанції,
за правилами ст.52 КАС України, повинен
вирішити питання щодо здійснення
заміни первинного відповідача на
належного, а у разі наявності
заперечень позивача, залучати
зазначений орган як другого
відповідача, проте судом цього не
зроблено, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Апеляційний суд, відповідно до
вимог ст.52 КАС України, позбавлений
можливості замінити відповідача у
справи належним органом, або залучити
його у якості другого відповідача,
оскільки такими повноваженнями
наділений лише суд першої інстанції, а
тому це є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення та
відмови у задоволені позову, оскільки
позов пред'явлено до неналежного
відповідача.

Такої правової позиції
додержується й Вищий адміністративний
суд України у своїй ухвалі від 12.03.2013
року по справі № К/9991/74002/12 та від 11.06.2013
року по справі №К/9991/56588/12 та від 03.03.2014
року по справі №К/9991/72849/12.

Вказані обставини не
перешкоджають повторному зверненню
позивача до суду із вимогами до
належного відповідача.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України задовольнити
частково.

Постанову Центрального районного
суду м.Миколаєва від 13 травня 2013 року -
скасувати та прийняти по справі нову
постанову, якою в задоволенні позову
Управління пенсійного фонду України до
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про скасування рішення - відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М.Танасогло