Справа № 815/3942/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3942/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Яковлева
Ю.В,

судді - Жука С.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс»
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Еві
Текс» до Південної митниці Державної
митної служби України, Південної
митниці Міндоходів і головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області, за
участю прокуратури Одеської області
про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс»
звернулося до суду з позовом до
Південної митниці Державної митної
служби України, Південної митниці
Міндоходів і головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області, за участю
прокуратури Одеської області про
визнання бездіяльності щодо
повернення 9820235,6 гривень надміру
сплачених грошових зобов'язань
протиправною та стягнення 9820235,6
гривень (3252194,76 гривень - мито, 6568040,84
гривень - ПДВ) надміру сплачених
грошових зобов'язань (з урахуванням
збільшення позовних вимог) /а.с. 105-106/.

Свої позовні вимоги ТОВ «Еві Текс»
обґрунтувало незаконністю спірної
бездіяльності.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у задоволенні вищенаведеного
позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Еві Текс»
просить скасувати вищенаведену
постанову, як таку, що прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості даного позову та
відсутності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 12
червня 2012 року позивачем та компанією
«CORTDALE ENTERPRISES S.A/» було укладено контракт
№ ECE-1. Пунктом 1.1 наведеного Контракту
продавець зобов'язується поставляти, а
покупець приймати й оплачувати товар
відповідно до специфікації поставки
або інвойсів. Згідно Контракту
продавець здійснює поставку товару на
умовах, які оговорюються на кожну
партію в інвойсах, при тлумаченні
термінів зазначеного контракту має
чинність документ Інкотермс 2000 року і
Конвенція ООН про договори міжнародної
купівлі-продажу товару 1980 року. Також,
Контрактом встановлено, що ціна товару
визначається для кожної партії та
зазначається в інвойсах на окрему
поставку, умови поставки - СІР, CIF, DDU, DAF,
СРТ кордон України (п.п. 2.3, 3.2, 4.2, 4.3
Контракту).

Відповідно до вказаного контракту на
адресу позивача були поставлені
товари, згідно наявних в матеріалах
справи інвойсів та митних декларацій,
загальною фактурною вартістю 8092054,54
гривень.

Позивачем до Південної митниці було
підготовлено та подано вантажно-митні
декларації та інші документи (в тому
числі контракти, інвойси), відповідно
до яких були задекларовані товари,
поставлені на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс».

У зв'язку з відмовою Південної митниці
у митному оформленні товарів за
фактурною ціною, з метою прискорення
митного оформлення, запобігання
штрафних санкції з боку контрагентів
за затримку поставки та значного
збільшення митних платежів за тривале
знаходження товарів під митним
контролем, позивачем були заповнені та
подані вантажні митні декларації на
підставі визначеної митним органом
митної вартості товару,

Відповідно до вантажних митних
декларацій, поданих позивачем до
Південної митниці, загальна фактурна
вартість задекларованих товарів,
поставлених товариству з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» склала
37680064,09 гривень. Митна вартість у цих
деклараціях самостійно визначена
позивачем згідно із шостим методом та
склала 12638157,26 гривень.

В результаті збільшення митної
вартості товару позивачем було
сплачено до бюджету на 3252194,76 гривень
мита та на 6568040,84 гривень ПДВ (загальна
сума 9820235,6 гривень) більше порівняно з
розрахунком митних платежів за
контрактною вартістю імпортованих
товарів (1 метод).

25 січня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс»
зверталося до Південної митниці із
заявою про повернення надмірно
сплачених мита та ПДВ, проте,
відповідачем не було здійснено заходів
щодо повернення позивачу надмірно
сплачених коштів, у зв'язку з чим
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» вимушене
було звернутися до суду з даним
позовом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 статті 50 Митного
кодексу України, відомості про митну
вартість товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України передбачено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із статтею 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. Ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця. Платежі можуть бути
здійснені прямо чи опосередковано.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
Південною митницею не було прийнято
подані позивачем митні декларації та
не здійснено митне оформлення та
пропуск товарів через митний кордон
України у зв'язку із заниженням, на її
думку, митної вартості товару, що
імпортується, без належного оформлення
цього рішення. Південною митницею для
встановлення митної вартості товару
позивача був використаний резервний
метод, у зв'язку з чим за пропозицією
митниці товариством з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» визначено
митну вартість товару з урахуванням
коригування (рядок 45 «коригування ціни
товару») у загальній сумі 37680064,09
гривень.

Вищезазначене підтверджується також
тією обставиною, що в інвойсах, які
додано до вантажних митних декларації,
було вказано вартість товару, яка є
значно меншою ніж та, яка зазначена
декларантом в митній декларації.

Слід зазначити, що право позивача на
оскарження дій (бездіяльності) митниці
не залежить від того, чи сам він
помилково зазначив митну вартість
товару, чи в результаті вказівки
митного органу, оскільки останній має
діяти лише в спосіб, на підставі та в
межах закону.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Південна митниця, заперечуючи проти
адміністративного позову не надала
суду доказів того, що позивач з
вантажними митними деклараціями із
зазначенням митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, не звертався, а ним
самостійно було визначено митну
вартість товарів за резервним (6
методом), згідно до яких з урахуванням
коригування ціна товару склала 37680064,09
гривень.

Також не було надано суду доказів
неможливості застосування основного
першого методу визначення митної
вартості за ціною договору
задекларованих позивачем товарів.

Крім того, висновком
судово-економічної експертизи
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 11
липня 2013 року № 3440 встановлено, що
нарахування митних платежів,
обчислених Південною митницею при
оформленні вантажних митних
декларацій на поставку товару
компанією «CORTDALE ENTERPRISES S.A/» на адресу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» у
відповідності до умов контрактів у
розмірі 9946534,93 гривень, у тому числі:
мито у розмірі 3357444,19 гривень та податок
на додану вартість у розмірі 6589090,74
гривень, документально не обґрунтовані
даними про вартість товару, який
постачається, відображеного в інвойсах
та специфікаціях, нормативно не
обґрунтовані даними про митну вартість
товару, відображеними у графі 47
вантажних митних декларацій.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» надмірно
сплачені до бюджету України митні
платежі, нараховані Південною митницею
при оформленні ВМД на поставку товару
компанією «CORTDALE ENTERPRISES S.A/» на адресу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» у
відповідності до умов контрактів у
розмірі 9946534,93 гривень, з яких мито у
розмірі 3357444,19 гривень та податок на
додану вартість у розмірі 6589090,74
гривень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що визначення митної
вартості задекларованих позивачем
товарів за 6 (резервним) методом
визначення митної вартості не
відповідає вимогам законодавства щодо
процедури визначення митної вартості
товару, що імпортується в Україну, що
призвело до надмірної сплати позивачем
до бюджету мита та ПДВ в загальній сумі
9946534,93 гривень.

Згідно із частиною 1 статті 301 Митного
кодексу України, повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Статтею 43 Податкового кодексу України
встановлено, що помилково та/або
надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті,
крім випадків наявності у такого
платника податкового боргу.

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові Державного казначейства
України.

На підставі отриманого висновку орган
Державного казначейства України
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому Державним казначейством
України.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі Державному
казначейству України для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 4 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого наказом
Державної митної служби України,
Державного Казначейства України від
20.07.2007 року № 611/147, розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як переоплата,
і митних та інших платежів, помилково
та/або надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 року №
618, загальний строк прийняття митним
органом рішення про повернення
платникам податків помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів не повинен перевищувати
одного місяця. У разі, коли цей строк
недостатній для складання документа, у
якому відображаються результати
перевірки, такий строк (за письмовою
згодою платника податків) може бути
продовжений митним органом з
урахуванням специфічних обставин
кожного випадку, коли може бути
здійснене повернення митних та інших
платежів. За відсутністю підстав для
повернення коштів у встановленому
порядку готується та надсилається
заявнику письмова обґрунтована
відповідь.

Пунктом 1 Порядку взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи
визначено, що його дія не поширюється
на виконання судових рішень про
повернення помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів.

Порядок виконання судових рішень, у
тому числі щодо повернення помилково
та/або надмірно сплачених до бюджетів
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів,
визначений Законом України «Про
виконавче провадження», а також
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845,
яким визначений механізм повернення
органами Державного казначейства
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджетів податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів за
рішенням суду.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів Державного та
місцевих бюджетів або боржників
передбачено, що рішення про стягнення
коштів з Державного та місцевих
бюджетів виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства з попереднім
інформуванням Мінфіну та у порядку
черговості надходження виконавчих
документів.

Згідно із пунктом 16 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів Державного
та місцевих бюджетів або боржників,
органи казначейства за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюють безспірне списання
коштів Державного та місцевого
бюджетів для повернення надмірно
та/або помилково сплачених податків і
зборів.

Пунктом 19 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів Державного та
місцевих бюджетів або боржників
передбачено, що безспірне списання
коштів Державного та місцевих бюджетів
і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів дійшла наступних висновків.

При здійсненні розмитнення товару
товариством з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс»,
отриманого від компанії «CORTDALE ENTERPRISES
S.A/», Південною митницею
необґрунтовано, в порушення визначених
Митним кодексом України повноважень та
обов'язків митних органів щодо
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару та процедури її
визначення, було здійснено митне
оформлення за ВМД, в яких митна
вартість товару визначена за шостим
(резервним) методом, у зв'язку з чим
позивач надмірно сплатив до бюджету
мито у розмірі 3252194,76 гривень та податок
на додану вартість у розмірі 6568040,84
гривень. Коригування митної вартості
товару у ВМД було здійснено
товариством з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» у зв'язку з
рішенням митниці, яке не було оформлено
належним чином, про відмову у митному
оформленні товару та прийнятті митних
декларацій, у яких митна вартість
товару була визначена за першим
методом - договірною ціною відповідно
до контрактів поставки та інвойсів.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» були
подані до Південної митниці всі
необхідні документи, на підставі яких
було можливо визначити митну вартість
товару шляхом застосування першого
методу визначення митної вартості
товару, однак вони не були прийняті
митним органом до уваги при перевірці
правильності визначення митної
вартості товару. Південною митницею не
було надано переконливих доказів
виникнення обґрунтованого сумніву
щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про вартість
товару, та не було здійснено
витребування будь-яких додаткових
документів.

Отже, колегія суддів вважає, що з
Державного бюджету України на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» підлягає
стягненню (поверненню) надмірно
сплачені до бюджету мито в сумі 3357444,19
гривень та податок на додану вартість в
сумі 6589090,74 гривень, що були зараховані
до бюджету, у загальній сумі 9946534,93
гривень.

Вищенаведені висновки здійснені у
відповідності з правовою позицією
викладеною в рішеннях Верховного суду
України та Вищого адміністративного
суду України (справи № 21-1170во09,
К/800/37123/13, К/800/30056/13, К/800/34710/13, К/800/11727/14
тощо).

Частинами 1. 2 ст. 244-2 КАС України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Отже, на думку колегії суддів, з
урахуванням сталої практики суду
касаційної інстанції, судом першої
інстанції дана неправильна правова
оцінка обставин по справі, помилково
застосовані норми матеріального права
при розгляді даної справи, а тому
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві
Ттекс» - слід задовольнити, рішення
суду першої інстанції - скасувати, з
прийняттям нової постанови про
задоволення позову у повному обсязі з
виходом за межі позовних вимог з метою
захисту порушених прав позивача у
повному обсязі (ст.11 КАС України).

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено,
що підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
допустив такі порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
даної справи по суті, внаслідок чого
його постанова підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
задоволення даного позову у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс»
- задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Еві Текс» -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії Приморської митниці щодо
митного оформлення товару товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс»
за митною вартістю товару, визначеною
за 6 (резервним) методом визначення
митної вартості товару - протиправними.

Визнати протиправною бездіяльність
Південної митниці щодо повернення
надмірно сплачених товариством з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс»
мита у сумі 3357444,19 гривень та податку на
додану вартість у сумі 6589090,74 гривень,
які були зараховані до бюджету, у
загальній сумі 9946534,93 гривень.

Стягнути на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Еві Текс»
(ідентифікаційний код 37760204) з
Державного бюджету України надмірно
сплачених мита 3357444,19 гривень та
податку на додану вартість 6589090,74
гривень (загальна сума 9946534,93 гривень).

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Постанова у повному обсязі
виготовлена 19 травня 2014 року

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/Ю.В.
Яковлев/

/С.І. Жук/