Справа № 808/2292/14
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року о/об 12 год. 07 хв.Справа
№ 808/2292/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у
місті Запоріжжі у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Відділу Держземагенства у
м.Енергодарі Запорізької області

до 1.Головного державного інспектора
праці територіальної Державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області Дубини Василя Дмитровича,
2.Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Запорізькій області

про визнання перевірки протиправною,
скасування акту та припису,

ВСТАНОВИВ:

Відділ Держземагенства у м.Енергодарі
Запорізької області (далі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного державного
інспектора праці територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області Дубини Василя
Дмитровича (далі - Відповідач-1),
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Запорізькій області
(далі - Відповідач-2) в якому позивач
просить суд: 1) визнати перевірку
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка була
проведена Відповідачем-1 протиправною;
2) скасувати акт перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №08-10-0020/0118 який
був складений Відповідачем-1; 3)
скасувати припис №08-10-0020/0118/0095 від
30.01.2014, який складений Відповідачем-1.

У позові позивачем зазначено, що
перевірка додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка була
проведена Відповідачем-1, на підставі
звернення громадян, проведена
безпідставно, акт перевірки №08-10-0020/0118
від 30.01.2014 та припис №08-10-0020/0118/0095 від
30.01.2014 підлягають скасуванню оскільки
направлення на проведення перевірки
суб'єкта господарювання №03-31/0157 від
15.01.2014 адресовано відділу Держкомзему у
м.Енергодарі. Згідно виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 27.11.2012
проведена державна реєстрація відділу
Держземагентства у м.Енергодарі
Запорізької області. Тобто, в
направленні на перевірку зазначене
найменування суб'єкта господарювання,
якого фактично не існує, а інформація
про місцезнаходження суб'єкта взагалі
відсутня. За результатом перевірки
Відповідачем-1 складений акт перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №08100020/0118
відділу Держагенства у м.Енергодарі
(). Згідно виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
22.03.2013 ідентифікаційний код відділу
Держземагентства у м.Енергодарі
Запорізької області - 38325210. В акті
перевірки зазначено, що розпорядчим
документом щодо здійснення перевірки є
наказ №118-0 від 27.12.2013 та направлення на
перевірку №116-0 від 26.12.2013. Але фактично
підставою для перевірки було
направлення на проведення перевірки
№03-31/0157 від 15.01.2014 та наказ №2-0 від
13.01.2014. Направлення на проведення
перевірки №03-31/0157 від 15.01.2014 дійсне з
17.01.2014 по 19.01.2014. В акті перевірки
зазначено, що перевірку було розпочато
27.12.2013, а завершено 30.12.2013. Тобто, на
думку позивача, акт перевірки
складений безпідставно - не у період
дії направлення на перевірку. Останній
день перевірки згідно направлення -
19.01.2014, а за актом дата завершення
перевірки 30.12.2013. Акт перевірки надано
на підпис лише 05.02.2014. Позивач
посилаючись на приписи ст.7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» вважає, що
оскільки датою завершення перевірки
згідно акта є 30.12.2013, то припис повинен
був складений 15.01.2014. Відповідачем-1
складений припис №08-10-0020/0118/0095 від
30.01.2014. Позивач на підставі статті 21
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» звернувся
до центрального органу виконавчої
влади - до Державної інспекції України
з питань праці зі скаргою на дії та
рішення Відповідача-1. 03.03.2014 позивачем
отримано відповідь про розгляд скарги
на дії та рішення Відповідача-2 за
№391/8/31/02/658-14 від 20.02.2014. Перевіркою
фактів, викладених у скарзі, Головою
Державної інспекції України з питань
праці зазначено про допущене халатне
ставлення інспектором праці до
оформлення матеріалів перевірки.
Начальнику Відповідача-2 винесено
подання щодо притягнення Відповідача-1
до дисциплінарної відповідальності.
Заступника начальника відповідального
за підготовку направлення даної
перевірки попереджено про недопущення
подібного порушення у подальшій
роботі.

Представником позивача подано до суду
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження, на задоволенні
позову наполягає.

Відповідач-1, повідомлений належним
чином про дату, час і місце судового
розгляду справи у судове засідання не
прибув, заперечень до суду не подав.

Відповідачем-2 подано до суду письмові
заперечення в яких зазначено, що 17.01.2014
Відповідачем-1 проведено перевірку
відділу Держземагенства у
м.Енергодарі. Підставою для проведення
перевірки стало колективне звернення
працівників позивача щодо призначення
та нарахування премії (згода Держпраці
лист №4/22-04/02-13 від 11.01.2014). Перевірку
проведено на підставі направлення
№03-31/0157 від 15.01.2014, яке оформлено на
підставі наказу №2-о від 13.01.2014.
Відповідач-2 посилаючись на п.5 ст.7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» наполягає,
що Відповідачем-1 перед початком
перевірки було надано направлення на
проведення перевірки суб'єкта
господарювання №03-31/0157 від 15.01.2014.
Невірне зазначення у направленні на
проведення перевірки назви суб'єкта
господарювання та відсутність
місцезнаходження пояснюється
технічною помилкою. Перевіркою
встановлено, що працівникам установи
без поважних причин не нарахована
щомісячна премія за жовтень, листопад
та грудень 2013 року, що є порушенням ч.4
ст.97 КЗпП України. За результатами
перевірки складено акт перевірки
№08-10-0020/0118. Відповідно до акту
«найменування суб'єкта господарювання
- головне управління Держземагенства у
Запорізькій області. Відділ
держагенства у м.Енергодар, код ЄДРПОУ -
36418685». Зазначене пояснюється технічною
помилкою. Дійсно, Відповідачем-1 в акті
перевірки у графі «розпорядчі
документи щодо здійснення перевірки»
помилково зазначено інший номер наказу
та направлення на проведення
перевірки. Відповідно до направлення
№03-31/0157 від 15.01.2014 «направлення дійсне з
17.01.2014 по 19.01.2014». Фактично перевірка
проведена 17.01.2014, тобто, у межах строку,
зазначеного у направленні. Акт
перевірки, на думку Відповідача-2, не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України, не
породжує правовідносин, що можуть бути
предметом спору, оскільки за наслідком
складання перевіряючим органом
зазначеного акту є прийняття
відповідного рішення - припису, яке
може бути оскаржено у судовому порядку.
Тобто, акт перевірки лише фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, факти виявлених
порушень законодавства та не є
остаточним документом, зобов'язуючим
суб'єкта господарювання до вчинення
будь-яких дій. Права та обов'язки для
суб'єкта господарювання, перевірку
якого проведено, породжує саме рішення,
прийняте на підставі складеного за
результатами перевірки акту.
Враховуючи вищевикладене Відповідач-2
вважає, що акт перевірки не може бути
предметом адміністративного позову, а
вимоги про визнання такого акту не
підлягають розгляду у порядку
адміністративного судочинства.
Посилаючись на п.7 ст.7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» Відповідач-2 склав 30.01.2014
Припис №08-10-0020/0118/0095. Викладені
порушення у приписі відповідають
виявленим порушенням у ході перевірки.

У вказаних письмових запереченнях
Відповідач-2 просить суд розглянути
справу без участі його представника та
інспектора.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд з'ясував наступне.

Судом досліджено Направлення на
проведення перевірки суб'єкта
господарювання №03-31/0157 від 15.01.2014
видане Відповідачу-1, якому доручено
проведення позапланової перевірки на
предмет додержання вимог
законодавства з питань праці у Відділі
Держкомзему м.Енергодар за скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 для контролю
Положення про оплату праці та
преміювання за 2013-2014 роки, наказів про
преміювання. Підставою для проведення
перевірки зазначено Наказ
Відповідача-2 №2-0 від 13.01.2014.
Направлення дійсне з 17.01.2014 по 19.01.2014 та
містить відбиток штемпелю позивача у
нижньому правому куті із зазначенням
дати - 17.01.2014 та вх.№103 (а.с.7, 40).

Також, судом досліджено Наказ №2-0
виданий 13.01.2014 начальником
Відповідача-2 «Про направлення на
перевірку» (а.с.39).

У дослідженому судом Акті перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №08-10-0020/0118,
складеному Відповідачем-1, суб'єктом
господарювання вказано відділ
Держагенства у м.Енергодар Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області ()
(а.с.31-37, 8-14).

Також, в Акті перевірки №08-10-0020/0118
зазначено, що перевірка здійснювалась
з 27.12.2013 по 30.12.2013 на підставі наказу
№118-0 від 27.12.2013 та направлення на
перевірку №116-0 від 26.12.2013. У детальному
описі виявленого порушення
Відповідачем-1 зазначено порушення ч.4
ст.97 КЗпП України: «Перевіркою
встановлено, що працівникам
Держземагенства у м.Енергодар ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин не
нарахована щомісячна премія за
жовтень, листопад та грудень 2013 року, що
не відповідає п.5.1, 5.2 Положення про
надання матеріальної допомоги та
систему преміювання працівників
відділу Держземагенства у м.Енергодар
Запорізької області, чим порушено ч.4
ст.97 КЗпП України».

Відповідачами-1,2 не надано жодних
доказів на підтвердження порушень
законодавства про працю, зазначеного в
Акті перевірки №08-10-0020/0118.

Позивачем надано до суду письмові
пояснення, адресовані Відповідачу-1
(вих.№0213/06-27 від 30.01.2014, вих.№72/06-27 від
17.01.2014) стосовно преміювання ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.44, 45)

У дослідженому судом Приписі
№08-10-0020/0118/0095, виданим 30.01.2014 у
м.Енергодар Відповідачем-1, відповідно
до пп.7 п.6 «Положення про Державну
інспекцію України з питань праці»,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №386, приписано: 1)
відповідно до вимог п.5.1, 5.2 «Положення
про надання матеріальної допомоги та
систему преміювання працівників
відділу Держземагенства у м.Енергодарі
Запорізької області» видати наказ про
нарахування або позбавлення
щомісячної премії за жовтень, листопад
та грудень 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4; 2) у подальшому щомісячно
складати накази про преміювання
працівників (а.с.15, 38).

Позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

1. У ч.5 ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» зазначено, що перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення). Посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Як свідчать матеріали справи, позивач
допустив Відповідача-1 до проведення
перевірки. Тобто, позивач не
скористався своїм правом на не допуск
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
заходу.

У листі Державної інспекції України з
питань праці від 20.02.2014 за №391/8/31/02/658-14
на адресу позивача зазначено про
халатне ставлення Відповідача-1 до
оформлення матеріалів перевірки, у
зв'язку з чим Територіальній державній
інспекції з питань праці у Запорізькій
області внесено подання щодо
притягнення Відповідача-1 до
дисциплінарної відповідальності
(а.с.18).

Суд вважає, що неправильне оформлення
перевірки при допуску посадової особи
органу державного нагляду (контролю) до
її проведення не є підставою для
визнання перевірки протиправою.

Таким чином, суд вважає, що позовна
вимога позивача про визнання
протиправною перевірки, проведеної
Відповідачем-1, є не обґрунтованою.

2. У пп.5 п.6 «Положення про Державну
інспекцію України з питань праці»,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №386/2011, зазначено, що
Державна інспекція України з питань
праці (Держпраці України) для виконання
покладених на неї завдань має право:
здійснювати безперешкодно перевірки у
виробничих, службових та
адміністративних приміщеннях
роботодавців, суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, а також перевірки робочих
місць працівників, розташованих поза
цими приміщеннями, з метою нагляду та
контролю за додержанням законодавства
про працю, зайнятість населення,
ознайомлюватися під час проведення
перевірок з інформацією, документами і
матеріалами та одержувати від
роботодавців, суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, необхідні для виконання
повноважень Держпраці України копії
або витяги з документів, ведення яких
передбачено законодавством про працю
(у тому числі з питань, передбачених
підпунктом 1 пункту 4 цього Положення)
та законодавством про зайнятість;

Відповідно до п.7 «Порядку проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів»,
затвердженого 02.07.2012 наказом
Міністерства соціальної політики
України №390, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за
№1291/21603 (далі - «Порядок проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів»),
за результатами перевірки складається
акт перевірки. У разі виявлення
порушень законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування вносяться приписи про
усунення виявлених порушень,
вживаються заходи щодо притягнення до
відповідальності винних осіб згідно із
вимогами чинного законодавства.

Компетенція Відповідачів-1,2 щодо
оформлення результатів перевірок,
зокрема складення актів перевірок,
визначена «Порядком проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів»,
який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин між сторонами.

Отже, компетенція Держпраці України, як
і будь-якого іншого органу - це обсяг
прав та обов'язків, які визначено
законодавством, на вчинення тих чи
інших дій (прийняття рішень),
направлених на виконання цим органом
функцій та завдань, які на нього
покладено.

Звідси, позивач мав відповідну
компетенцію на складання 30.12.2013 Акту
перевірки №08-10-0020/0118.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму (ч.1 ст.17 КАС
України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до приписів ст.ст.2, 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори юридичних,
фізичних осіб щодо рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) суб'єктів
владних повноважень.
Нормативно-правові акти - це рішення,
дію яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб. Правові акти
індивідуальної дії - рішення, дію яких
поширено на конкретних осіб (тобто є
персоніфікованими) або які стосуються
конкретної ситуації, і які є актом
одноразового застосування норм права.

Разом з цим, Акт перевірки №08-10-0020/0118,
складений Відповідачем-1, не має ознак
нормативно-правового акту або
правового акту індивідуальної дії, не
зобов'язує сторони до його
обов'язкового виконання, не носить
ознак норм права.

Таким чином, суд вважає, що позовна
вимога позивача про скасування Акту
перевірки №08-10-0020/0118 є не
обґрунтованою.

3. У п.1 «Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України»,
затвердженого 08.04.2011 Указом Президента
України №445 (далі - «Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України»), зазначено, що Державне
агентство земельних ресурсів України
(Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Згідно з п.7 «Положення про Державне
агентство земельних ресурсів України»
Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

Таким чином, позивач є органом
виконавчої влади.

Як зазначено у ч.2 ст.97 КЗпП України,
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом.

Відповідно до ч.3 ст.97 КЗпП України
конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Власник або уповноважений ним орган чи
фізична особа не має права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами (ч.4 ст.97 КЗпП).

Відповідно до ст.98 КЗпП України оплата
праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законів та
інших нормативно-правових актів
України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів, у межах бюджетних
асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з ч.2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Як зазначено у ч.8, 9 ст.33 Закону України
«Про державну службу», джерелом
формування фонду оплати праці
державних службовців є Державний
бюджет України та інші джерела,
визначені для цієї мети положеннями
про органи державної виконавчої влади,
затвердженими указами Президента
України та постановами Кабінету
Міністрів України. Скорочення
бюджетних асигнувань не може бути
підставою для зменшення посадових
окладів, надбавок до них та
фінансування інших, передбачених цим
Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Пунктом 1 Постанови «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09.03.2006 за
№268 Кабінет Міністрів України
постановив: затвердити схеми посадових
окладів керівних працівників,
спеціалістів і службовців
Адміністрації Президента України,
Секретаріату Кабінету Міністрів
України, Апарату Верховної Ради
України, апарату Національного центру
з питань євроатлантичної інтеграції
України, Рахункової палати України,
апарату Ради національної безпеки і
оборони України, апарату Вищої ради
юстиції, секретаріату Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України, Державної судової
адміністрації, Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, апарату Національної
ради з питань телебачення і
радіомовлення, центральних органів
виконавчої влади, державних
колегіальних органів, їх
територіальних органів, місцевих
державних адміністрацій та їх
структурних підрозділів, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
Рахункової палати Автономної
Республіки Крим, виборчої комісії
Автономної Республіки Крим,
міністерств і республіканських
комітетів Автономної Республіки Крим,
органів прокуратури, судів та інших
органів державної влади, згідно з
додатками 1-47, 55, а також розміри
надбавок за ранг державного службовця,
дипломатичний ранг, спеціальне звання
та класний чин, та окладів осіб
рядового і начальницького складу
податкової міліції за спеціальні
звання згідно з додатками 56-59. Умови
оплати праці посадових осіб місцевого
самоврядування визначаються органом
місцевого самоврядування виходячи з
умов оплати праці, встановлених для
державних службовців відповідних
категорій і схем посадових окладів
згідно з додатками 48-54 і 57. Установити,
що посадові оклади керівних
працівників, спеціалістів
територіальних органів центральних
органів виконавчої влади, які є
структурними підрозділами апарату
центральних органів виконавчої влади,
встановлюються на рівні відповідних
категорій працівників інших
територіальних органів центральних
органів виконавчої влади.

Підпунктом 2 пункту 2 Постанови «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09.03.2006 за
№268 Кабінет Міністрів України надав
право керівникам органів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, у межах
затвердженого фонду оплати праці:
здійснювати преміювання працівників
відповідно до їх особистого вкладу в
загальні результати роботи, а також до
державних і професійних свят та
ювілейних дат у 2006 році в межах коштів,
передбачених на преміювання у
кошторисі відповідного органу, та
економії коштів на оплату праці, а
починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду оплати праці.

У п.5.1 «Положення про надання
матеріальної допомоги та систему
преміювання працівників відділу
Держземагентства у м.Енергодарі
Запорізької області», затвердженого
наказом відділу Держземагентства у
м.Енергодарі Запорізької області від
11.03.2013 за №8, зазначено, що працівник
відділу, який веде бухгалтерський
облік до «24» числа поточного місяця
розраховує суми коштів, які
спрямовуються на преміювання за
результатами роботи у відповідному
місяці, узгоджує з начальником відділу
суми коштів, які спрямовуються на
преміювання кожного працівника. Після
узгодження розмірів преміювання,
готується наказ та підписується
начальником відділу.

Згідно з п.5.2 «Положення про надання
матеріальної допомоги та систему
преміювання працівників відділу
Держземагентства у м.Енергодарі
Запорізької області», затвердженого
наказом відділу Держземагентства у
м.Енергодарі Запорізької області від
11.03.2013 за №8, у разі позбавлення премії
конкретного працівника за рішенням
начальника відділу або на підставі
доповідної записки чи подання
керівника структурного підрозділу
відділу з зазначенням причин де
преміювання, про це зазначається в
наказі про преміювання.

Згідно письмових пояснень позивача на
адресу Відповідача-1 від 30.01.2014 за
№0213/06-27 (а.с.44) та від 17.01.2014 за №72/06-27
(а.с.45) кошторисом на 2013 рік преміальний
фонд був сформований у розмірі 10% від
посадового окладу. Станом на 01.10.2013
преміальний фонд був майже витрачений.

З урахуванням зазначеного,
Відповідачами-1,2 не доведено
документально: порушення позивачем
вимог п.5.1, 5.2 «Положення про надання
матеріальної допомоги та систему
преміювання працівників відділу
Держземагенства у м.Енергодар
Запорізької області», ч.4 ст.97 КЗпП
України; наявність/відсутність у
позивача підстав для нарахування
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячної
премії за жовтень, листопад та грудень
2013 року.

З Акту перевірки №08-10-0020/0118 та Припису
№08-10-0020/0118/0095 від 30.01.2014 не вбачається не
складання позивачем щомісячно наказів
з питань преміювання працівників.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
Припис №08-10-0020/0118/0095 від 30.01.2014 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням з'ясованих обставин,
досліджених матеріалів справи суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню. Доводи відповідача
частково не приймаються судом до уваги
виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати Припис №08-10-0020/0118/0095, виданий
30.01.2014 у м.Енергодар Головним державним
інспектором праці Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області Дубиною Василем
Дмитровичем.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Присудити на користь Відділу
Держземагенства у м.Енергодарі
Запорізької області з Державного
бюджету України судові витрати у сумі 73
грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанову у повному обсязі виготовлено
14.04.2014.

Суддя О.О.
Прасов