Справа № 523/3850/14-а
Суддя: Малиновський О. М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/3850/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.

Суддя Суворовського районного суду м.
Одеси Малиновський О.М. розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративний позовОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси - про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дій, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2звернувся до суду з позовними
вимогами в яких просить зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії, як інваліду ІІ групи
ВВВ, з урахуванням її підвищення на 350%
мінімального розміру пенсії за віком
щомісячно починаючи з 01.01.2000 року по
31.12.2005р. у розмірі 17785 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він
отримував пенсію та перебував на
обліку як інвалід війни ІІ-ої групи, а
згодом, з 2006року, як інвалід І-ої групи.
В зв'язку з чим на нього
розповсюджуються дії ч.4 ст.13Закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" №
3551-ХІІ від 22.10.1993р., якою передбачена
щомісячна виплата підвищеної пенсії в
розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.
На думку позивача, пенсійним фондом
було неправильно відмовлено йому у
проведеніперерахунку підвищення
пенсії з посиланням на Постанову КМ
України від 19.03.1996р. № 342; від 26.07.1996р. №
831; від 03.01.20002р. № 1, якою було
передбачено розмір пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів та якими фактично був
зменшений розмір їх виплат. Позивач
вважає, що починаючи з 2000 року
пенсійний фонд повинен був проводити
розрахунок підвищення пенсії згідно
Законів України „Про затвердження
прожиткового мінімуму" на відповідні
роки.

Справу розглянуто в скороченому
провадженні.

Від представника відповідача
надійшли письмові заперечення в яких
пред'явлені позовні вимоги не визнав в
повному обсязі посилаючись на те, що
позовні вимоги є безпідставні та не
підлягають задоволенню.

З матеріалів справи убачається що
ОСОБА_2 з 31.12.1986р. було призначено
пенсію за віком. З 20.06.1997р. його було
переведено на пенсію по інвалідності
ІІ групи відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ». З 12.01.2004р.
ОСОБА_2 було переведено на пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Згідно заяви
ОСОБА_2 від 02.10.2006р. його було переведено
на пенсію по інвалідності І-ої групи
відповідно доЗакону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ».

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від
22.10.1993р., із змінами внесеними згідно
Закону України № 458/95 від 23.11.1995р., який
діяв на той час, учасникам бойових дій
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються в розмірі 350
процентів мінімальної пенсії за віком.
В наступному, відповідно до Закону
України № 2939-ІУ від 05.10.2005р. в ч.4 ст. 13
Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993р.,
який набув чинності з 01.01.2006р., були
внесені зміни відповідно до яких,
інвалідам війни ІІ-ої групи пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, замість
раніше встановлених 350 процентів.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 в
період з 12.01.2004р. по 02.10.2006р. отримував
пенсію на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» то його позовні вимоги
щодо порушення його прав на отримання
підвищеної пенсії, визначеної Законом
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» є
безпідставні та за період з 12.01.2004р. по
31.12.2005р. задоволенню не підлягають.

Перебуваючи на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси,ОСОБА_2 у
період з 01.01.2000р. по 12.01.2004р.
виплачувалось підвищення до
пенсіївиходячи з розміру
16,62гривень,згіднопостанови Кабінету
Міністрів України №342 від 19.03.1996р., № 831
від 26.07.1996р., а в наступному згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1 від 03.01.2002р. „Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету",
якою був встановлений розмір
підвищення до пенсії 19,91 гривень
(350%х19,91=69,69).

Проте,неможна погодитись з проведеними
нарахуваннями та виплатою підвищення
до пенсії у розмірах зазначених вище, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
до яких відносяться і пенсії,
визначаються Законом України „Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії" від
05.10.2000р. № 2017-ІІІ. Відповідно до ст.17
вказаного Закону, мінімальний розмір
пенсії за віком, як основна соціальна
гарантія, встановлюється законами.
Встановлення ж розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним норма
закону.

Згідно ст.2 Закону України „Про
прожитковий мінімум", від 15.07.1999р. №
966-ХІУ, прожитковий мінімум
застосовується для визначення
державних соціальних гарантій і
стандартів обслуговування та
забезпечення в галузях охорони
здоров'я, освіти, соціального
обслуговування та інших.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №
1058-1, який набрав чинності з 01.01.2004р.,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіка 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Зазначені вище норми вказують на те, що
розмір мінімальної пенсії за віком, з
якого необхідно проводити розрахунки
додаткової пенсії позивачу, не може
бути нижчим від прожиткового мінімуму
встановленого законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно
правового акту Конституції України,
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням положень Конституції
України, приймаючи до уваги
пріоритетність законів над
підзаконними актами, суд вважає, що при
визначенні додаткової пенсії позивачу
застосуванню підлягають ч.3 ст. 46
Конституції України, ч.4 ст.13 Закону
України № 3551-ХІІ від 22.10.1993р., ст.17
Закону України № 2017-ІІІ від 05.10.2000р. та
ч.1 ст.28 Закону України № 1058- 1 від
09.07.2003р., а не постанови Кабінету
Міністрів України, якими було істотно
звужено обсяг встановлених пенсійних
прав позивача.

Отже, починаючи з 01.01.2000року по
12.01.2004року позивачу неправильно було
проведено нарахування та виплата
підвищення до пенсії як інваліду війни
ІІ-ої групи виходячи із розрахунку
визначеного постановами Кабінету
Міністрів України.

Законом України „Про прожитковий
мінімуму на 2000р." - розмір прожиткового
мінімуму складав 216,56 гривень, в 2001 році
він складав 248,77 гривень, Законом
України „Про прожитковий мінімум на
2002р." - розмір прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб складав - 268
гривень. Статтею 1 Закону України „Про
затвердження прожиткового мінімуму на
2003р." склав - 268 гривень. У 2004р. розмір
прожиткового мінімуму на 2004р. склав 284,69
гривні.

Таким чином, позивач по справі
починаючи з 01.01.2000 року по 12.01.2004року
повинен був отримувати підвищення до
пенсії в розмірі 350% виходячи з
мінімального прожиткового мінімуму
встановленого законодавством у
відповідних роках.

Згідно ч.4 ст. 99 КАС України, якщо
законом встановлена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
обчислення строку звернення до
адміністративного суду починається з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси з
питанням відновлення його порушеного
права у листопаді 2010р. Відповідь про
порушення його прав було надано
пенсійним фондом 17.11.2010р. З даною
позовною заявою ОСОБА_2 звернувся
06.12.2010р. Дані обставини вказують на те,
що позивачем не було пропущено строк
позовної давності. В зв'язку з чим
відсутні підстави для відмови у
задоволенні пред'явлених позовних
вимог в зв'язку з пропуском строку.

Керуючись ст.ст.2, 4, 99, 158-163, 183-2, 256
КАС України, -

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії, що передбачене
ч.4 ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в розмірі 350 %
мінімальної пенсії за віком, щомісячно,
з урахуванням раніше виплачених сум в
наступних розмірах:

з 01.01.2000року по 31.12.2000року - у розмірі 757,96
гривень;

з 01.01.2001 року по 31.12.2001року - у розмірі
870,69 гривень;

з 01.01.2002року по 31.12.2003року - у розмірі 938
гривень;

з 01.01.2004року по 12.01.2004року - у розмірі 996,41
гривень;

В решті позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського адміністративного
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня отримання
копії постанови.

Суддя -