Справа № 805/5387/14
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 р.
Справа № 805/5387/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Галатіна О.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 08.04.2014 року № 42855289 про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340,00 грн., та
зобов'язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 08.04.2014 року
№ 42855289 про стягнення з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340,00
грн., та зобов'язати вчинити певні дії.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
вказуючи на те, що постановою
державного виконавця Краматорського
міського управління юстиції винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження ( відмова у
прийняті до провадження виконавчого
документа) по виконавчому листу
Донецького окружного
адміністративного суду № 805/15832/13-а
виданого 26.02.2014 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 штраф за несвоєчасне подання
податкових декларацій в сумі 340,00 грн.
Відмовляючи в відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
посилається на норми ст. 95.3 Податкового
кодексу України, а саме стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органом, у розмірі суми
податкового боргу або його частини,
отже Податковим кодексом встановлений
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу. Посилається на те,
що чинним законодавством передбачений
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу.
При цьому органи державної виконавчої
служби для цієї процедури не
залучається.

Позивач не згоден з висновками
виконавчої служби, оскільки вимоги
статті 95.3 регулюють процес стягнення
податкового боргу лише з юридичних
осіб.

Відповідно до п.87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження" ( далі -
Закон № 606), державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

За приписами ч.1 статті 17 Закону № 606,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Таким чином, в порушення
вищезазначених норм законодавства
відповідач відмовив в відкритті
виконавчого провадження по
виконавчому листу від 04.12.2013 № 805/15852/13-а
неправомірно.

Позивач просить скасувати постанову
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 08.04.2014 про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового
боргу на суму 340,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 06.05.2014 року через
відділ діловодства та документообігу
надав клопотання, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просив
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає можливим розглянути справу у
письмовому провадженні.

За приписами ч.1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі документів які містяться в
матеріалах адміністративної справи,
суд встановив наступне.

Відповідно до статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що позовну заяву
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав, свобод чи інтересів.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України "Про
виконавче провадження" ( далі - Закон №
606).

Відповідно до ч.2 статті 17 Закону № 606,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; судові накази;
виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження" ( далі -
Закон № 606), державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

На підставі ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17
вказаного Закону за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення; за заявою
прокурора у випадках представництва
інтересів громадянина або держави в
суді; у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом; в
інших передбачених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 26 вищевказаного Закону
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до
виконання; неподання виконавчого
документа, зазначеного у статті 17
цього Закону, та неподання заяви про
відкриття виконавчого провадження у
випадках, передбачених цим Законом;
якщо рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; пред'явлення виконавчого
документа до органу органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення;
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлене рішення; невідповідність
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону;
якщо виконавчий документ повернуто
стягувану за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів; наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2014
року стягнуто з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 штраф за несвоєчасне
подання податкових декларацій в сумі
340,00 грн.

На підставі зазначеної постанови 26
лютого 2014 року Донецьким окружним
адміністративним судом виданий
виконавчий лист.

Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року
постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції винесено постанову про відмову
у відкритті виконавчого провадження (
відмова у прийняті до провадження
виконавчого документа) по виконавчому
листу Донецького окружного
адміністративного суду № 805/15852/13-а
виданого 26.02.2014 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відмовляючи в відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
посилається на норми ст. 95.3 Податкового
кодексу України, а саме стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органом, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу передбачений главою
12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22.

Цей механізм передбачає оформлення
інкасового доручення для примусового
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу. При цьому судове
рішення, на підставі якого з платника
податків стягуються кошти, відповідно
до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до
банку не подається. Натомість
реквізити відповідного судового
рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні.

Якщо ж достатні для погашення
податкового боргу кошти відсутні,
контролюючий орган відповідно до
абзацу другого пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України
звертається до суду з позовом про
надання дозволу на погашення всієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі. Таке погашення
здійснюється на підставі зазначеного
рішення суду та прийнятого на його
підставі рішення органу доходів і
зборів шляхом продажу майна платника
податків на публічних торгах та/або
торгівельними організаціями в порядку,
визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті 95
Податкового кодексу України.

Отже, чинним законодавством
встановлений особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. При цьому
органи державної виконавчої служби для
цієї процедури не залучається.

Суд зазначає, що фактично державний
виконавець відмовив в відкритті
виконавчого провадження посилаючись
на те, що виконувати постанову суду
повинен податковий орган самостійно,
шляхом виставлення інкасових доручень
до установ банку, обслуговуючих такого
платника податків.

Відповідно до статті 15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Стягнення суми податкового боргу з
юридичних осіб регулюються приписами
статті 95 Податкового кодексу України,
якою передбачено стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Суд звертає увагу на те, що стягнення
суми податкового боргу з фізичних осіб
регулюються приписами п.87.11 статті 87
Податкового кодексу України,
відповідно до якого, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Таким чином, державний виконавець,
відмовляючи в відкритті виконавчого
провадження, помилково посилався на
норми статті 95.3 Податкового кодексу
України, оскільки в даному випадку,
підлягає застосовувати норми статті 87
Податкового кодексу України, яка
передбачає, що стягнення податкового
боргу з фізичних осіб за рішенням суду
здійснює державна виконавча служба
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Позовні вимоги Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 08.04.2014 року № 42855289 про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340,00 грн., та
зобов'язати вчинити певні дії -
задовольнити.

Скасувати постанову відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 42855289 від 08.04.2014 про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу на суму 340,00
грн.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції прийняти
до виконання виконавчий лист
Донецького окружного
адміністративного суду від 04.12.2014 року
№ 805/15852/13-а.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Галатіна О.О.