Справа № 683/689/14-а
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/689/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
дорожньої автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України про визнання незаконною та
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,

встановив:

05 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до відділу дорожньої
автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України про визнання протиправною та
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 359256 від 28 лютого 2014 року, якою його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення у вигляді штрафу в
розмірі 340 грн. за те, що він 15 лютого 2014
року близько 06 години 30 хвилини на
автодорозі Р-05 274 км. керував
автомобілем марки RENAULT державний номер
НОМЕР_2, який підлягає обов'язковому
технічному контролю, але своєчасно
його не пройшов, чим порушив п. 31.3 Б
Правил дорожнього руху України. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог він посилався на те, що даний
автомобіль належить до категорії
легкових автомобілів, які не
підлягають обов'язковому технічному
контролю, оскільки його вага становить
3,5 тонни і кількість місць для сидіння
не більше ніж 8, не враховуючи місця
водія. Він не використовує його для
роботи в якості таксі або для
перевезення вантажу з метою отримання
прибутку. Крім того в страховому полісі
№ АС/4622274 зазначено, що цей автомобіль
не підлягає обов'язковому технічному
контролю. При складанні
адміністративного протоколу він
заперечував свою вину, однак це не було
взято до уваги працівником ДАІ, тому
він відмовився надавати пояснення, про
що було зазначено в протоколі.

Відповідач про час і місце розгляду
справи був повідомлений в
встановленому законом порядку, проте в
судове засідання свого представника не
направив, причини неявки суду невідомі.
Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вирішує справу на підставі наявних
у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що постановою у
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №
359256, складеною посадовою особою
відділу дорожньої автомобільної
інспекції Старокостянтинівського РВ
УМВС України 28 лютого 2014 року позивача
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено на нього
штраф у розмірі 340 грн. за те, що він 15
лютого 2014 року близько 06 години 30
хвилини на автодорозі Р-05 274 км. керував
автомобілем марки RENAULT державний номер
НОМЕР_2, який підлягає обов'язковому
технічному контролю, але своєчасно
його не пройшов, чим порушив п. 31.3 Б
Правил дорожнього руху України.

Позивач в судовому засіданні підтримав
вказані в позовній заяві обставини,
якими обґрунтовував заявлені позовні
вимоги, які просив задовольнити. Крім
того сказав, що при складанні протоколу
свідки не залучались, він не надавав
письмових пояснень та не підписував
протокол. Після візуального огляду в
протоколі підписів в графах про
повідомлення про дату розгляду
адміністративного протоколу та про
ознайомлення зі змістом протоколу,
пояснив, що наявні в протоколі підписи
не його. Про винесення даної постанови
він дізнався від знайомої, яка працює в
Старокостянтинівському ДАІ. Також
вказав, має на утриманні двох
малолітніх дочок ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зі змісту протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 694362 від 15 лютого 2014 року
вбачається, що свідки не залучалися,
відсутні пояснення особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, з зазначенням, що
останній відмовився від дачі пояснень.
Наявний підпис в графах про
повідомлення про дату розгляду
адміністративного протоколу та про
його ознайомлення зі змістом протоколу
позивачем заперечуються. Крім того при
кваліфікації дій позивача не було
вказано, порушення якої частини статті
121 КУпАП йому інкриміновано.

В постанові в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 359256 від 28 лютого 2014 року не
зазначено дату, коли правопорушник
отримав постанову, також відсутній
підпис особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 3 ст. 121 КУпАП
наступає у випадку керування водієм
транспортним засобом, що підлягає
обов'язковому технічному контролю, але
своєчасно його не пройшов.

Згідно п.31.3 б) Правил дорожнього руху
України забороняється експлуатація
транспортних засобів згідно із
законодавством, якщо вони не пройшли
обов'язковий технічний контроль (для
транспортних засобів, що підлягають
такому контролю).

Статтею 35 Закону України «Про дорожній
рух» визначено перелік транспортних
засобів, які не підлягають
обов'язковому технічному контролю, а
саме:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і
моделей, причепи (напівпричепи) до них
(крім таксі та автомобілів, що
використовуються для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку), мотоцикли, мопеди,
мотоколяски та інші прирівняні до них
транспортні засоби - незалежно від
строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що
використовуються для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку, вантажні
автомобілі незалежно від форми
власності вантажопідйомністю до 3,5
тонни, причепи до них - із строком
експлуатації до двох років.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
легковий автомобіль - це автомобіль,
який за своєю конструкцією та
обладнанням призначений для
перевезення пасажирів з кількістю
місць для сидіння не більше ніж дев'ять
з місцем водія включно.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок
видачі посвідчень водія та допуску
громадян до керування транспортними
засобами, затвердженого постановою КМУ
№340 від 08 вересня 1993 року в редакції
постанови КМУ № 511 від 20 травня 2009 року,
транспортні засоби, керування якими
дозволяється за наявності посвідчення
водія, залежно від їх типів і
призначення поділяються на категорії,
зокрема В - автомобілі, дозволена
максимальна маса яких не перевищує 3500
кг, а кількість сидячих місць, крім
сидіння водія, - восьми.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
автомобіля RENAULT, державний номер НОМЕР_2
серії НОМЕР_3 вбачається, що зазначений
транспортний засіб є типу «D.3» - фургон
малотоннажний - В.

Згідно посвідчення водія, виданого на
ім'я позивача також вбачається, що він
має право керування транспортними
засобами лише категорії «А», «В» та «С».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

З огляду на вищезазначені нормативні
положення, суд дійшов висновку, що
автомобіль RENAULT, державний номер
НОМЕР_2, яким керував позивач, є
легковим автомобілем, а тому він
підлягав би обов'язковому технічному
контролю лише у випадку, якщо б позивач
використовував його для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку.

Жодних доказів на підтвердження того,
що зазначений автомобіль позивач
використовував саме для перевезення
пасажирів або вантажів з метою
отримання прибутку відповідач суду не
надав, не встановлено такого і судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина
особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

У відповідності до ст. 280 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення орган (посадова особа)
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчинені, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадській
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ніхто
не може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Проаналізувавши обставини справи та
зібрані у судовому засіданні докази у
їх сукупності, суд приходить до
переконання, що при винесенні
відповідачем постанови у справі про
адміністративне правопорушення
порушено норми чинних
нормативно-правових актів, вина
позивача у вчиненні інкримінованого
йому правопорушення належними та
достатніми доказами не доведена, тому
оскаржувана постанова у справі про
адміністративне правопорушення
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159-163, 167,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі ст. ст.
33, ч. 3 ст. 121, 280, 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 359256 від 28
лютого 2014 року відділу дорожньої
автомобільної інспекції
Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення ОСОБА_1 та накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді штрафу 340 грн., провадження по
справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя ___________