Справа № 826/1582/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1582/14
інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

за участю представників сторін:

від відповідача: Горленко О.Е., Неділько
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу Ремонтно вагонного депо
Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року у
справі за позовом територіального
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
у Київській області до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу Ремонтно
вагонного депо Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» про
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу Ремонтного вагонного депо
Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» (далі -
відповідач) про застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
шляхом заборони виконання робіт
вантажопідіймальними кранами, що
керуються з підлоги; заборони
виконання зварювальних робіт; заборони
виконання робіт на висоті до усунення
порушень та отримання у встановленому
порядку рішення на відновлення їх
роботи.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
березня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неповно
встановив обставини справи та
застосував норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
посадовими особами Територіального
управління Держгірпромнагляду
проведено перевірку дотримання
відокремленим підрозділом Ремонтного
вагонного депо Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» вимог
законодавчих та нормативно-правових
актів з охорони праці та промислової
безпеки ДТГО «Південно-Західна
залізниця».

За результатами перевірки складено акт
від 28.01.2014 року№14/42/041/А, в якому
зафіксовані встановлені відповідачем
ряд порушень вимог Закону України «Про
охорону праці», а саме:

- не отриманий дозвіл від органів
Держгірпромнагляду на виконання робіт
підвищеної небезпеки (виконання робіт
вантажопідіймальними кранами, що
керуються з підлоги, виконання
зварювальних робіт), чим порушено п. 6
«Порядку видачі дозволів на виконання
робіт підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки», який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 р. №1107 та ст. 21 Закону України
«Про охорону праці».

- не зареєстрована роботодавцем в
установленому порядку декларація
відповідності матеріально-технічної
бази вимогам законодавства з питань
охорони праці та промислової безпеки
при виконанні робіт підвищеної
небезпеки, що зазначені у додатку 6 та 7
«Порядку видачі дозволів на виконання
робіт підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки» та ст. 13, 21 Закону України
«Про охорону праці».

У зв'язку з порушенням відповідачем
вимог законодавства з охорони праці та
промислової безпеки, що створюють
загрозу життю працівників, позивач
керуючись ст.ст. 4, 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що виявлені
при перевірці порушення вимог
законодавства в сфері охорони праці
створюють загрозу для життя
працівників, а тому вжиття заходів
реагування є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Предметом даного позову є застосування
заходів реагування у сфері державного
нагляду.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 року N 877-V
(далі по тексту - Закон N 877-V).

Пунктом 5 ч. 4 ст. 50 КАС України
передбачено, що суб'єкт владних
повноважень може звертатися до суду у
випадках, встановлених законом.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (Закон № 877-V) державний
нагляд (контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 877-V
передбачено, що державний нагляд
(контроль) здійснюється за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання або його
відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Згідно із п. 1 Положення про державну
службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 року № 408/2011 (далі -
Положення), державна служба гірничого
нагляду та промислової безпеки України
(Держгірпромнагляд України) є
центральним органом виконавчої влади,
який входить до системи органів
виконавчої влади та забезпечує
реалізацію державної політики з
промислової безпеки, охорони праці,
державного гірничого нагляду, охорони
надр та державного регулювання у сфері
безпечного поводження з вибуховими
матеріалами промислового призначення.

В силу вимог п.п. 3 п. 3 вказаного
Положення до основних завдань
Держгірпромнагляду України віднесено
організацію та здійснення державного
нагляду (контролю) за додержанням
законів та інших нормативно-правових
актів, зокрема з питань промислової
безпеки, охорони праці, безпечного
ведення робіт юридичними та фізичними
особами, які відповідно до
законодавства використовують найману
працю.

Пунктом 4 Положення визначено, що
Держгірпромнагляд України відповідно
до покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням законодавства з охорони
праці в частині безпечного ведення
робіт, промислової безпеки, безпеки
робіт у сфері поводження з вибуховими
матеріалами промислового призначення
юридичними та фізичними особами, які
відповідно до законодавства
використовують найману працю, у тому
числі з питань будівництва,
реконструкції та експлуатації об'єктів
підвищеної небезпеки, потенційно
небезпечних об'єктів і виробництв;
застосування технологій,
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування, транспортних
та інших засобів виробництва;
забезпечення працівників спеціальним
одягом, спеціальним взуттям та іншими
засобами індивідуального та
колективного захисту; виготовлення,
монтажу, ремонту, реконструкції,
налагодження, випробування і безпечної
експлуатації машин, механізмів,
устаткування, транспортних та інших
засобів виробництва.

Держгірпромнагляд України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (п. 6
Положення).

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про
охорону праці» (Закон № 2694-XII) посадові
особи центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони праці, мають право
безперешкодно відвідувати
підконтрольні підприємства (об'єкти),
виробництва фізичних осіб, які
відповідно до законодавства
використовують найману працю, та
здійснювати в присутності роботодавця
або його представника перевірку
додержання законодавства з питань,
віднесених до їх компетенції.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
організацію та здійснення державного
гірничого нагляду, державного нагляду
(контролю) у сфері промислової безпеки
та охорони праці в системі
Держгірпромнагляду, затвердженого
наказом МНС України від 11.08.2011 року № 826,
державний нагляд (контроль)
здійснюється шляхом проведення
посадовими особами Держгірпромнагляду
України згідно з цим Положенням
перевірок (обстежень) установ,
підприємств, організацій, їх
відокремлених підрозділів, філій,
представництв, юридичних осіб,
фізичних осіб, що використовують
найману працю, у тому числі окремих
виробничих об'єктів суб'єктів
господарювання-виробничих цехів та
дільниць, машин і механізмів,
промислових майданчиків, інших
відокремлених виробничих структурних
підрозділів.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
охорону праці» передбачено, що
державна політика в галузі охорони
праці визначається відповідно до
Конституції України Верховною Радою
України і спрямована на створення
належних, безпечних і здорових умов
праці, запобігання нещасним випадкам
та професійним захворюванням.

Згідно із ст. 13 Закону № 2694-XII
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Статтею 21 Закону № 2694-XII передбачено, що
виробничі будівлі, споруди, машини,
механізми, устаткування, транспортні
засоби, що вводяться в дію після
будівництва (виготовлення) або
реконструкції, капітального ремонту
тощо, та технологічні процеси повинні
відповідати вимогам
нормативно-правових актів з охорони
праці.

Проектування виробничих об'єктів,
розроблення нових технологій, засобів
виробництва, засобів колективного та
індивідуального захисту працюючих
повинні провадитися з урахуванням
вимог щодо охорони праці. Не
допускається виготовлення і
впровадження нових для даного
підприємства технологій і зазначених
засобів без попередньої експертизи
робочого проекту або робочої
документації на їх відповідність
нормативно-правовим актам з охорони
праці. Фінансування цих робіт може
провадитися лише після одержання
позитивних результатів експертизи.
Експертиза проектів будівництва
проводиться відповідно до статті 31
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Роботодавець повинен одержати дозвіл
на виконання робіт підвищеної
небезпеки та на експлуатацію
(застосування) машин, механізмів,
устаткування підвищеної небезпеки
(далі - дозвіл).

Згідно з п. 21 Порядку видачі дозволів на
виконання робіт підвищеної небезпеки
та на експлуатацію (застосування)
машин, механізмів, устатковання
підвищеної небезпеки, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року № 1107., виконання робіт
підвищеної небезпеки, що зазначені у
додатку 6, експлуатація (застосування)
машин, механізмів, устатковання
підвищеної небезпеки, що зазначене у
додатку 7, здійснюються роботодавцем на
підставі декларації відповідності
його матеріально-технічної бази
вимогам законодавства з питань охорони
праці та промислової безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, за
наслідками проведеної перевірки
встановлено, що відповідачем не
отриманий дозвіл від органів
Держгірпромнагляду на виконання робіт
підвищеної небезпеки (виконання робіт
вантажопідіймальними кранами, що
керуються з підлоги, виконання
зварювальних робіт), чим порушено п. 6
«Порядку видачі дозволів на виконання
робіт підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки», який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 р. №1107 та ст. 21 Закону України
«Про охорону праці».

Крім цього, не зареєстрована
роботодавцем в установленому порядку
декларація відповідності
матеріально-технічної бази вимогам
законодавства з питань охорони праці
та промислової безпеки при виконанні
робіт підвищеної небезпеки, що
зазначені у додатку 6 та 7 «Порядку
видачі дозволів на виконання робіт
підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки» та ст. 13, 21 Закону України
«Про охорону праці».

Відповідно до п. 7 ст. 7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду.

Таким чином, право відповідача на
звернення до суду з даним позовом прямо
передбачене положеннями Закону № 877-V.

В силу положень абз. 1 ч. 5 ст. 4 Закону №
877-V повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування.

Згідно із п. 2.26 вже згаданого Положення
про організацію та здійснення
державного гірничого нагляду,
державного нагляду (контролю) у сфері
промислової безпеки та охорони праці в
системі Держгірпромнагляду,
затвердженого наказом МНС України від
11.08.2011 року № 826, право заборони
виконання робіт, виробництва виникає
зокрема у разі виявлення під час
перевірки порушень вимог
законодавства з охорони праці та
промислової безпеки, що створюють
загрозу життю працівників; відсутності
дозволу на виконання робіт підвищеної
небезпеки та на експлуатацію
(застосування) машин, механізмів,
устаткування підвищеної небезпеки; не
проведення у встановленому порядку та
в терміни технічного огляду,
випробування або експертного
обстеження машин, механізмів та
устаткування підвищеної небезпеки.

Під загрозою життю та здоров'ю
працівників відповідно до п. 1.4.
вказаного Положення слід розуміти
виникнення умов, за яких подальше
продовження виконання робіт або
експлуатація об'єкта, машин і
механізмів несе ризик спричинення
внаслідок цих умов фізичної шкоди
працівникові, в тому числі такої, яка
може призвести до смертельних
наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами перевірки відповідачем
виявлено порушення відповідачем вимог
законодавства з охорони праці та
промислової безпеки, що створюють
загрозу життю працівників у зв'язку з
відсутністю дозволу на виконання робіт
підвищеної небезпеки та не проведенням
реєстрації декларації відповідності
матеріально-технічної бази вимогам
законодавства з питань охорони праці
та промислової безпеки при виконанні
робіт підвищеної небезпеки..

Подальше виконання робіт підвищеної
небезпеки, зупинити які в порядку
застосування заходів державного
нагляду просить позивач, може
призвести до завдання шкоди особам, які
виконують зазначені роботи, та
оточуючим.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність обґрунтованих
підстав для вжиття заходів реагування
у сфері державного нагляду.

Посилання скаржника на те, що такий
обмежувальний захід як заборона
виконання робіт може бути вжитий
посадовими особами центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері охорони
праці шляхом винесення відповідного
розпорядження не виключають право
цього органу на звернення до суду з
позовом про застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
на підставі абз. 1 ч. 5 ст. 4, п. 7 ст. 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Доводи відповідача стосовно
часткового усунення виявлених
порушень законодавства у зв'язку з
поданням до територіального органу
Держгірпромнагляду декларації
відповідності матеріально-технічної
бази та вимогам законодавства з питань
охорони праці та промислової безпеки
при виконанні робіт підвищеної
небезпеки та укладанням договору з ТОВ
«Центр підготовки персоналу
«Управління будівництва ХАЕС» на
навчання працівників
ремонтно-вагонного депо Шепетівка за
спеціальністю стропальник та машиніст
крана (кранівник) з метою отримання
дозволу Держгірпромнагляду на
виконання робіт з підвищеної небезпеки
підтверджують, що виявлені посадовими
особами Територіального управління
Держгірпромнагляду під час проведення
перевірки дотримання відокремленим
підрозділом Ремонтного вагонного депо
Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» вимог
законодавчих та нормативно-правових
актів з охорони праці та промислової
безпеки ДТГО «Південно-Західна
залізниця» не на момент вирішення
справи судом першої інстанції не
усунені.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно та всебічно, оцінивши
фактичні обставини справи, з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги позивача
висновки суду першої інстанції не
спростовують та відхиляються судом
так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу Ремонтно
вагонного депо Шепетівка (ВЧДР-6) ДТГО
«Південно-Західна залізниця» залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді І.О.
Грибан О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
19.05.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.