Справа № 808/2046/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Справа № 808/2046/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., при
секретарі Петрусь Д.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали адміністративної справи

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального управління
Міндоходів України

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.03.2014 № ,
№ та №,-

за участі представників сторін:

від позивача - Русінова
Т.Ю.(довіреність № 01 від 02.01.2014)

від відповідача - Крошка В.В.
(довіреність № 2/10 від 02.07.2013)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"
звернулось до суду із позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального управління
Міндоходів України про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.03.2014 №,
яким зменшено суму від'ємного значення
з ПДВ у розмірі 334 194,00 грн. за лютий,
березень, квітень, серпень, листопад
2011р. та січень, лютий, березень, червень,
липень, серпень 2012р.;

№, яким зменшено бюджетне
відшкодування з ГІДВ у розмірі 334 194,00
грн. та застосовано штрафні санкції у
розмірі 125 858,50 грн.;

№, яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 701 609,00
грн.;

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі основного платежу 225 667,00 грн. та
застосовано штрафні санкції у розмірі
1,00 грн.

Ухвалою суду від 24.03.2014 відкрито
провадження у адміністративній справі
№808/2046/14 та призначено до судового
розгляду на 10.04.2014. розгляд справи було
відкладено на 23.04.2014.

Відповідно до ст.160 КАС України, 23.04.2014
сторонам проголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
оголошено про час виготовлення
постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просить задовольнити
їх у повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що у період
який перевірявся, підприємство мало
фінансово-господарські відносини,
зокрема з ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас",
ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ
"Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний
центр", ТОВ НВФ "Українські
технологічні системи", ТОВ Компанія
"Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004",
ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість",
ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція".

Угоди, укладені між позивачем та
зазначеними у акті перевірки
підприємствами відповідають вимогам
чинного законодавства й немає жодних
законних підстав вважати їх
нікчемними. Виконання договорів тягне
за собою створення юридичних наслідків
та передачу товарно-матеріальних
цінностей. Жодна із сторін зазначених
правочинів не заперечує проти їх
дійсності, фінансово-господарські
операції за цими угодами підтверджені
первинними документами. Позивачем до
складу податкового кредиту та валових
витрат віднесено суми на підставі
податкових накладних, які були надані
зазначеним підприємством, що у повній
мірі відповідає вимогам чинного
законодавства. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначає, наявність або відсутність
товарно-транспортних накладних є лише
дотримуванням або порушенням тільки
правил перевезення автомобільним
транспортом, які не пов'язані з
вимогами податкового законодавства та
не свідчать про безтоварність
господарських операцій. Відсутність
тільки товарно-транспортних накладних,
чи їх неналежне оформлення не
позбавляє права покупця включати
витрати по придбанню товарів у склад
валових витрат та віднесення до
податкового кредиту відповідних сум
ПДВ.

Тому позивач вважає висновки
податкової інспекції безпідставними,
та податкові повідомлення-рішення
протиправними і просить їх скасувати.

Відповідач проти позову заперечив,
надав письмові заперечення. Зазначив,
що витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Проведеною перевіркою встановлено, що
Позивач мав фінансово-господарські
взаємовідносини з ПП "НВП Кароліна", ТОВ
"Гілас", ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ
"Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний
центр", ТОВ НВФ "Українські
технологічні системи", ТОВ Компанія
"Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004",
ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість",
ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція".

Перевіряючі дійшли висновків, що
господарські операції позивача з
вказаними контрагентами не
спричиняють реального настання
правових наслідків, укладені з метою
заниження об'єкту оподаткування,
несплати податків, в зв'язку з чим дії
підприємств призвели до втрат дохідної
частини Державного бюджету України. В
зв'язку з тим, що договори поставок
товарів, послуг є нікчемними, нікчемний
правочин є недійсним в силу закону,
такий нікчемний правочин не створює
інших юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Зважаючи на викладене, відповідач
вказує на обґрунтованість висновків
перевірки, а відтак і правомірність
спірних податкових повідомлень-рішень,
та просить у позові відмовити у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що, підлягають задоволенню, з
наступних підстав:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у т.ч.
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України".

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку та
їх скасування є невідповідність їх
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним (його
скасування) є також порушення у зв'язку
з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
СДПІ згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1
п.78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VI, відповідно
до наказу Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі МГУ
Міндоходів від 25.01.2014р. №78, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" (далі по тексту ПАТ
"Дніпроспецсталь" або Позивач) щодо
дотримання вимог податкового
законодавства при господарських
взаємовідносинах з платниками
податків: ПП "НВП Кароліна" за період
січень-квітень 2013р., ТОВ "Гілас" за
період вересень - жовтень 2012р., ТОВ
"Індастріал Сістемз" за період серпень
2011р., ТОВ "Технологія" за період червень
- серпень 2012р., ТОВ НВП
"Інструментальний центр" за період
червень 2012р., ТОВ НВФ "Українські
технологічні системи" за період лютий
2011р., ТОВ Компанія "Приват Сервіс" за
період березень 2011р., ТОВ "Монтаж-Сервіс
2004" за період березень 2012р., ТОВ
"Азовгрант" за період листопад 2011р.,
ПрАТ "Метал та якість" за період серпень
2012р., ПрАТ "Спецелектроремонт" за період
листопад 2011р. по лютий 2012р., ТОВ
"Укрпромвентиляція" за період грудень
2010р.

За результатами перевірки було
складено акт документальної
позапланової виїзної перевірки від
19.02.2014 р. № 73/24-04-46-10/00186536, в якому
зазначено про порушення позивачем:

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.94 №334/94-ВР в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток за період з 01.10.2010 р.
по 31.03.2011 р. всього у сумі 33 932 грн.

- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 п. 144.1 ст. 144
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI - в результаті чого
встановлено його заниження за період з
01.04.11 по 31.12.11 у сумі 191 735 грн., крім того
встановлено завищення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за період з 01.01.12
по 31.12.12 у сумі 701 609 грн.

- п.п. 14.1.18, п.п. 14.1.181, п.14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44,
п. 198.3 ст.198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст.200
Податкового Кодексу України від 02.12.10р.
№ 2755-VI, п. 10.1. "Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних" затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 №1002, зареєстрованого
в Мінюсті України 29 грудня 2010 р. за
№1402/18697, в результаті чого завищено
суму податкового кредиту та від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
період з 01.12.2010 по 31.04.2013 на загальну
суму 334 194 грн. та завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування ПДВ за період
з 01.01.2011 по 31.05.2013 на суму 334 194 грн.

На підставі акту перевірки були
прийняті, зокрема, податкові
повідомлення-рішення від 06.03.2014

- №, яким зменшено суму від'ємного
значення з ПДВ у розмірі 334 194,00 грн. за
лютий, березень, квітень, серпень,
листопад 2011 року та січень, лютий,
березень, червень, липень, серпень 2012
року.

- №, яким зменшено бюджетне
відшкодування з ПДВ у розмірі 334 194,00
грн. та застосовано штрафні санкції у
розмірі 125 858,50 грн.;

- №, яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 701 609,00
грн.;

- №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі основного платежу 225
667,00 грн. та застосовано штрафні санкції
у розмірі 1,00 грн.

Висновки акту перевірки базуються на
фіктивній діяльності контрагентів
позивача ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас",
ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ
"Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний
центр", ТОВ НВФ "Українські
технологічні системи", ТОВ Компанія
"Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004",
ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість",
ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція", яка не мала
реального характеру господарської
діяльності. Таких висновків
перевіряючи дійшли з огляду на
виявлені порушення вказаними
підприємствами приписів чинного
законодавства.

Враховуючи те, що у контрагентів
позивача ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас",
ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ
"Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний
центр", ТОВ НВФ "Українські
технологічні системи", ТОВ Компанія
"Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004",
ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість",
ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція" відсутні необхідні
умови для здійснення господарських
операцій, відсутні в достатній
кількості трудові ресурси, власні чи
орендовані транспортні засоби та інше
обладнання, яке необхідно для
виконання договорів, то угоди укладені
із ним не спричиняють реального
настання правових наслідків, а тому є
нікчемними.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками податкового органу з
наступних підстав.

Згідно з п. 44.1 ст.44 ПКУ, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно із п.134.1 ст.134 Податкового
Кодексу України, об'єктом
оподаткування податком на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду.

Витратами у розумінні ПКУ є сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПКУ).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПКУ, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу

Разом з тим, відповідно до пп.139.1.9 п. 139.1
ст.139 ПКУ, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181, п. 14.1.18
Податкового кодексу України (далі ПКУ)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно із п.198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами вказаної статті встановлено,
що право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст.201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПКУ встановлено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПКУ
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу

За приписами п. 138.2 ст.138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

До складну валових витрат, згідно п.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України, не відносяться
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Отже, виходячи із приписів
вищевказаних норм Податкового кодексу
України, податкова накладна є
документом, який підтверджує фактичну
сплату покупцем податку на додану
вартість у ціні товару, та надає право
на формування податкового кредиту
платника податків-покупця.

Обов'язковою умовою формування
підприємством валових витрат з податку
на прибуток та податкового кредиту з
ПДВ є здійснені господарські операції
з придбання товарів (робіт, послуг) з
підтвердженням належним чином
оформленими первинними документами та
зв'язок цих витрат та податкового
кредиту з ПДВ з господарською
діяльністю платника податку.

І лише придбання товарів (послуг,
робіт), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності платника податку,
відсутність податкової накладної та
складання податкової накладної особою,
що не зареєстрована як платник ПДВ,
позбавляють платника податку права на
включення до податкового кредиту
сплачених (нарахованих) сум податків у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що
контрагенти позивача на час здійснення
відповідних господарських операцій
були зареєстровані як платники ПДВ.
Господарські правовідносини з ПП "НВП
Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал
Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП
Інструментальний центр", ТОВ НВФ
"Українські технологічні системи", ТОВ
Компанія "Приват Сервіс", ТОВ
"Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ
"Метал та якість", ПрАТ
"Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція" оформлені
позивачем належним чином, а фактичне
здійснення операцій з постачання
товарів підтверджується належними
первинними документами та документами
податкової звітності, що не
заперечується і актами перевірок.

Таким чином, позивач мав належним чином
оформлені податкові накладні, які
одержані від постачальників, та інші
первинні документи, що підтверджують
факт наявності господарських відносин
між підприємствами.

Будь-які порушення щодо форми та змісту
первинних документів, які
підтверджують фактичне вчинення
господарських операцій з постачання
товару між позивачем та ПП "НВП
Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал
Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП
Інструментальний центр", ТОВ НВФ
"Українські технологічні системи", ТОВ
Компанія "Приват Сервіс", ТОВ
"Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ
"Метал та якість", ПрАТ
"Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція" в актах перевірок
відсутні.

Витрати пов'язані з придбанням у ПП "НВП
Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал
Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП
Інструментальний центр", ТОВ НВФ
"Українські технологічні системи", ТОВ
Компанія "Приват Сервіс", ТОВ
"Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ
"Метал та якість", ПрАТ
"Спецелектроремонт", ТОВ
"Укрпромвентиляція" послуг,
використовувались позивачем у власній
господарській діяльності, що
підтверджується самим актом перевірки
та валовим доходом, задекларованим
позивачем.

Визначення розміру належних платнику
податку сум бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість
здійснюється на підставі норм ст.200
Податкового кодексу України.

Відповідно до п. п.200.1, 200.2, 200.3 ст.200 ПКУ
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст. 200 ПКУ, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду

При цьому виходячи зі змісту
вищезазначених норм, бюджетному
відшкодуванню підлягає частина
податку, сплачена платником податку, що
придбав товари та послуги, їх
постачальникам.

При цьому податковий кодекс України не
обмежує можливості врахування під час
визначення розміру бюджетного
відшкодування сум податку на додану
вартість, сплачених у складі ціни
придбаних товарів та послуг. Також
вказаним кодексом не передбачено
можливості зменшення суми бюджетного
відшкодування в разі несплати сум
податку на додану вартість до бюджету
контрагентами платника податку, який
має право на бюджетне відшкодування.

Податковий кодекс України для
платників податків не передбачає а ні
обов'язок, а ні право вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей достовірності його
державної реєстрації як СПД,
реєстрації платником податків,
"податкових взаємовідносин" з бюджетом,
ведення податкового обліку, подання
декларацій, тощо.

Тому посилання в акті перевірки на
порушення позивачем зазначених вище
приписів ПК України не відповідають
фактичним обставинам.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІV,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Згідно з ч.2 ст.9 цього ж
Закону, первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати обов'язкові реквізити.

Відображення господарської операції у
податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів
бухгалтерського обліку, оформлених
відповідно з вимогами законодавства.

Дані, наведені в декларації, повинні
підтверджуватись первинними
документами обліку та відповідати
податковому обліку (звітності).

Ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Обґрунтованість формування платником
податків валових витрат вимагає
наявності зв'язку витрат платника
податків на придбання товару з його
господарською діяльністю, що полягає у
намірі платника податку отримати
користь від придбаних товарів.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами податкового
законодавства.

Враховуючи наявність у позивача
накладних, на підставі яких відповідні
суми ПДВ у складі вартості придбаних
товарів (послуг) були включені до
податкового кредиту, та до складу
валових витрат, приймаючи до уваги, що
зазначені накладні не визнані
недійсними, будь-яких посилань щодо
невідповідності порядку оформлення
цих накладних вимогам Податкового
кодексу України, акт перевірки не
містить, позивачем цілком правомірно
включило суми податку на додану
вартість по отриманим ним послугам
(товарам) до складу податкового кредиту
та суми податку до складу валових
витрат, оскільки його право
підтверджується належними, з точки
зору діючого законодавства, доказами.

Посилання податкового органу на
необхідність підтвердження факту
отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей від
контрагентів товарно-транспортними
накладними, суд вважає
необґрунтованими, оскільки
законодавець не ставить формування
бази оподаткування податком на додану
вартість в залежність від
наявності/відсутності транспортних
документів на перевезення вантажу
(товару), оскільки, як зазначалося вище,
документом, що підтверджує отримання
покупцем товару, є податкова накладна.
До того ж, системний аналіз діючого
законодавства свідчить, що
товарно-транспортна накладна не може
бути первинним документом, який
підтверджує здійснення господарської
операції з поставки товарів та
відповідно набуття права власності на
нього, оскільки відображає відомості
про господарську операцію не з
поставки товару, а відображає
відомості про господарську операцію з
перевезення. А тому, безпідставним є
твердження відповідача про те, що
внаслідок відсутності
товарно-транспортних накладних
господарські операції з поставки
товарно-матеріальних цінностей не мали
місце (не здійснювалися).

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що твердження
відповідача про "нереальність"
здійснених позивачем господарських
операцій є безпідставним, оскільки на
його підтвердження відповідачем не
було надано рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу. Відповідачем не
надано також доказів підробки
документів або їх фіктивності на
підтвердження здійснених позивачем
господарських операцій.

Статтею 203 ЦК України визначено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.
Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України
встановлено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 234 ЦК України встановлено,
що правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином є
фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Недійсність фіктивного
правочину не встановлена законом, а
отже такий правочин не є нікчемним.
Згідно із статтею 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

З аналізу матеріалів справи
вбачається, що зміст вказаного вище
договору не суперечить актам
цивільного законодавства, а
відповідачем не надано доказів, які б
підтверджували, що зміст угоди не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків чи
свідчить про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання договору або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди -
покупця товару, яка є платником
податку, не покладено обов'язку
здійснювати контроль за дотриманням
усіма постачальниками у ланцюгу
постачання вимог законодавства щодо
здійснення господарської діяльності,
сплати податку і в подальшому за
можливі будь-які неправомірні дії
будь-кого з постачальників у ланцюгу
постачання або через
наявність/відсутність актів про
здійснення зустрічних перевірок таких
постачальників зазнавати певних
негативних наслідків.

З наведеного випливає, що в разі
невиконання контрагентами по ланцюгу
своїх обов'язків по сплаті податків до
бюджету, такі дії тягнуть
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх
сукупності приходить до висновку, що
відповідачем не доведено обставини
встановлені в акті перевірки і докази
позивача не спростовані.

Таким чином, суд вважає що оспорювані
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем необґрунтовано,
тобто без урахування всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення, і
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"
підлягають задоволенню у повному
обсязі. Доводи відповідача не
приймаються судом до уваги виходячи з
вище зазначеного.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 06.03.2014

- №, яким зменшено суму
від'ємного значення з ПДВ у розмірі 334
194,00 грн. за лютий, березень, квітень,
серпень, листопад 2011р. та січень, лютий,
березень, червень, липень, серпень 2012р.

- №, яким зменшено бюджетне
відшкодування з ГІДВ у розмірі 334 194,00
грн. та застосовано штрафні санкції у
розмірі 125 858,50 грн.;

- №, яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 701 609,00 грн.;

- №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі основного платежу 225
667,00 грн. та застосовано штрафні санкції
у розмірі 1,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" () судові
витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 210 коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 20.05.2014.

Суддя О.М.
Нечипуренко