Справа № 2а-4517/11/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4517/11/2170

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2011 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб та з
податку на додану вартість,-

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у м. Херсоні подало апеляційну
скаргу на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2011 року, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволені адміністративного позову в
повному обсязі.

Постановою від 23 грудня 2011 року
Херсонський окружний адміністративний
суд в повному обсязі задовольнив
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 05
травня 2011 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 86 948,5
грн. (69 558,87 грн. за основним платежем та
17 389,72 за штрафними санкціями), про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 05 травня 2011 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 121 456,05 грн. (80 971 грн.
за основним платежем та 40 485,05 грн. за
штрафними санкціями).

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
які мають значення для справи, оскільки
проведеною податковим органом
перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1
уклав договір із ПП «Валенсія-5» на
здійснення перепакування продукції
замовника, проте ПП «Валенсія-5» не мало
у своєму розпорядженні необхідних
ресурсів для надання такої послуги, а
за актами виконаних робіт невідомо
яким чином було надано послугу,
внаслідок чого ця послуга фактично не
надавалась, а тому відповідні суми не
можуть бути віднесені до валових
витрат та податкового кредиту. Також
апелянт посилається на те, що заниження
обсягу виручки від реалізації
продукції на 13 110,00 грн., відбулось
внаслідок фактичного отримання
позивачем коштів на його розрахунковий
рахунок, які не були враховані до
загального обсягу виручки.

ФОП ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав, але від
нього надійшла заява про відкладення
апеляційного розгляду справи, у зв'язку
з його відрядженням до м. Києва. При
цьому відповідних доказів до заяви не
надано.

Ухвалюючи постанову про задоволення
адміністративного позову суд першої
інстанції встановив, що спірні
податкові повідомлення - рішення від 05
травня 2011 року № та №
складені на підставі висновків акту
планової документальної перевірки
позивача від 22 квітня 2011р.
№1297/17-2/НОМЕР_2, складеного за
результатами перевірки дотримання
позивачем вимог податкового та іншого
законодавства за період з 02 жовтня 2009
року по 31 грудня 2010 року.

Під час перевірки податковий орган
встановив, що декларація про отримані
доходи від здійснення підприємницької
діяльності за 2010 рік надана позивачем
до податкового органу 04 січня 2011року.
За річною декларацією, позивач
задекларував валові доходи від
здійснення підприємницької діяльності
у сумі 1 575 842,02 грн., а валові витрати - у
сумі 1 546 426,09 грн. Під час перевірки
податковий орган встановив, що позивач
до складу валових доходів не включив
частину доходів в розмірі 13 110,25 грн.,
які він отримав у І кварталі 2010 року під
час перебування на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності, що
перевищували граничний розмір 500 000
грн., а до складу валових доходів 2-4
кварталу 2010 року відніс податок на
додану вартість, отриманий від
покупців товарів (робіт, послуг) у
період, коли позивач був
зареєстрований платником ПДВ.

Дослідивши банківські виписки із
особового та карткового рахунків
позивача, суд першої інстанції
встановив, що під час перерахування
коштів із одного рахунку на інший у
призначенні платежу вказано
«Поповнення карткового рахунку». За
таких обставин суд першої інстанції
погодився з доводами позивача, що він
не зобов'язаний був враховувати у
складі доходів кошти у сумі 13 110,25 грн.,
оскільки за своєю суттю це є кошти, які
не пов'язані з отримання доходу у
будь-якій його формі, а пов'язані з
технологічним банківським
обслуговуванням господарської
діяльності позивача.

Також суд першої інстанції встановив,
що податковий орган зменшив валові
витрати позивача на 696 329,35 грн. та
зменшив податковий кредит з ПДВ на суму
80 971,0 грн. по взаємовідносинам ФОП
ОСОБА_1 з ПП «Валенсія- 5».

В акті перевірки зазначено, що позивач
у 2010 році, на підставі договору від
20.10.2009 р., мав надати послуги ТОВ «Данон»
у вигляді перепакування продукції
замовника. Позивач не мав ні складських
приміщень, ні обладнання на здійснення
цієї послуги. Для надання цих послуг
позивач уклав договір від 06.05.2010р. №
21/06.05 з ПП «Валенсія-5» на здійснення
перепакування продукції замовника,
яке, за даними податкового органу,
зазначене підприємство також не мало у
своєму розпорядженні необхідних
ресурсів для здійснення цієї послуги.
При цьому податковий орган послався на
те, що за актами виконаних робіт
невідомо яким чином надано послугу ПП
«Валенсія-5», тому вважає, що ця послуга
фактично не надавалась. Внаслідок того,
що у позивача та ПП «Валенсія-5»
відсутні докази стосовно фактичного
надання послуг з перепакування
продукції, податковий орган дійшов
висновку, що позивач отримав доходи від
ТОВ «Данон», які не пов'язані з
перепакуванням продукції за договором
від 20.10.2009 р., а тому вони підлягають
оподаткуванню податком на доходи та
ПДВ суми без зменшення на суму коштів,
нарахованих ПП «Валенсія-5».

Суд першої інстанції встановив, що
позивач отримав від замовника ТОВ
«Данон» кошти на оплату вартості
послуг з перепакування продукції.
Позивач у свою чергу частину коштів
спрямував на оплату вартості послуг з
перепакування ПП «Валенсії-5», тобто
витрачання коштів було пов'язане з їх
цільовим призначенням - перепакуванням
продукції. Таким чином, позивач отримав
кошти від замовника на надання послуг і
тому правомірно включив їх до складу
валових доходів, а сплативши кошти ПП
«Валенсія-5» - поніс витрати у зв'язку з
наданням, або наданням у наступних
періодах послуг з перепакування
продукції ТОВ «Данон», а тому
правомірно включив ці витрати до
декларації за 2010 рік.

За таких обставин суд першої інстанції
встановив правомірність визначення
позивачем валових доходів та валових
витрат від ведення підприємницької
діяльності за 2010 рік, внаслідок чого у
відповідача відсутні правові підстави
для додаткового нарахування позивачу
податку на доходи фізичних осіб.

Також задовольняючи позов суд першої
інстанції встановив передчасність
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб за 2010 рік, оскільки у
зв'язку з введенням у дію Податкового
кодексу України граничний строк
подання декларації фізичними особами
про доходи, отримані ними від ведення
підприємницької діяльності у 2010 році
був встановлений не пізніше 01.05.2011 року,
а відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» та
Декрету КМУ «Про прибутковий податок з
громадян», податок з доходів від
підприємницької діяльності визначався
безпосередньо податковим органом за
наслідками декларації, поданої
фізичною особою - підприємцем, при
цьому остаточний розрахунок податку до
сплати має бути здійснений податковим
органом не раніше закінчення строку
подання декларації про отримані доходи
фізичної особи підприємства за
календарний рік.

Суд першої інстанції встановив та це
підтверджено матеріалами справи, що
придбання позивачем послуг у ПП
«Валенсія-5» підтверджено належним
чином складеними податковими
накладними, та ці послуги мають пряме
відношення до отримання позивачем
коштів від ТОВ «Данон», а тому у
позивача відсутні перешкоди щодо
включення до складу податкового
кредиту ПДВ у сумі 80 971 грн., який
нарахований ПП «Валенсія-5».

Також суд першої інстанції встановив,
що податковий орган надмірно
застосував штрафну санкцію у розмірі 50
відсотків від суми донарахованого
зобов'язання, оскільки у відповідності
з Податковим кодексом України у разі,
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Визначаючи позивачу грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб, податковий орган
встановив, що позивач не включив до
складу валових доходів частину доходів
в розмірі 13 110,25 грн., які він отримав у І
кварталі 2010 року під час перебування на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності.

Суд першої інстанції правильно
встановив, і це підтверджено
матеріалами справи (банківськими
виписками із особового та карткового
рахунків позивача, а.с. 86-89) та не
спростовується доводами апеляційної
скарги, що отримання позивачем 13110,25
грн. (з призначенням платежу
«Поповнення карткового рахунку») на
розрахунковий рахунок з карткового
рахунку, є переміщенням коштів з одного
банківського рахунку на інший, тобто це
є кошти, які не пов'язані з отримання
доходу у будь-якій його формі, а
пов'язані з технологічним банківським
обслуговуванням господарської
діяльності позивача.

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
помилковості висновків податкового
органу про наявність підстав для
зменшення валових витрат позивача на 696
329,35 грн. та зменшення податкового
кредиту з ПДВ на суму 80 971,0 грн. по
взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з ПП
«Валенсія- 5».

Позивач у 2010 році, на підставі договору
від 20.10.2009 р. (а.с. 52, 53), мав надати
послуги ТОВ «Данон» у вигляді
перепакування продукції замовника.

Для надання цих послуг позивач уклав
договір від 06.05.2010р. № 21/06.05 з ПП
«Валенсія-5» на здійснення
перепакування продукції замовника (а.с.
54).

Посилання податкового органу як в акті
перевірки, так і в письмових
запереченнях на позов та в апеляційній
скарзі, на відсутність у позивача та ПП
«Валенсія-5» необхідних ресурсів для
здійснення цієї послуги,
спростовується умовами договору від
20.10.2009 р. (а.с. 52, 53), за яким ТОВ «Данон»
зобов'язано надати ФОП ОСОБА_1
приміщення та усі витратні матеріали
для виконання робіт (п. 3.2 договору), а
ФОП ОСОБА_1 зобов'язаний забезпечити
усі необхідні ресурси для виконання
робіт з перепакування, а саме
необхідну кількість людей, наявність у
кожного працівника одягу для роботи в
сухому закритому приміщенні, наявність
у кожного працівника санітарної книжки
(п. 2.1. договору).

На виконання своїх зобов'язань позивач
уклав договір з ПП «Валенсія-5», яким
були надані послуги з перепакування
продукції, за наслідками виконання
яких ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Данон» складені
акти виконаних робіт (а.с. 55-57, 91, 94, 97),
ФОП ОСОБА_1 та ПП «Валенсія-5» складені
акти здачі-прийому робіт (послуг) (а.с.
67-72, 92, 93, 95, 96, 98, 99), ФОП ОСОБА_1 виписані
податкові накладні (а.с. 58-56), ПП
«Валенсія-5» виписані податкові
накладні (а.с. 61-66), витрати та доходи
відображені в Книзі обліку доходів і
витрат, яку ведуть громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності протягом
календарного року, за червень та липень
2010 року (а.с. 101-105).

Таким чином, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що неповне з'ясування
податковим органом суті господарських
правовідносин між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ
«Данон» та між ФОП ОСОБА_1 і ПП
«Валенсія-5», призвело до
неправомірного збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб та до неправомірного
збільшення грошового зобов'язання з
податку з податку на додану вартість

Апелянт не спростував висновків суду
першої інстанції про дотримання
позивачем вимог Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003р. №889-УІ, Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1996р. №13-92 та Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997р.
№168/97-ВР, чинних на час виникнення
спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п.
1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
залишити без задоволення.

Постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко