Справа № 802/1687/13-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2014 р.
Справа № 802/1687/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Панченка Т.Д.,

представників позивача:
Онуфрійчука В.В., Білецького О.О.,

представників відповідача:
Кубика М.М., Прокопюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Тульчинське лісомисливське
господарство" до Немирівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів Вінницької області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

В квітні 2013 року Державне підприємство
«Тульчинське лісомисливське
господарство» (далі - ДП «Тульчинське
лісомисливське господарство»)
звернулось в суд з позовом до Державної
податкової інспекції у Тульчинському
районі Вінницької області (далі - ДПІ у
Тульчинському районі) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року ДПІ у Тульчинському районі
складений Акт перевірки № 102/7/22/00991479
від 11.03.2013 року, яким встановлено
порушення податкового законодавства в
частині правильності утримання,
повноти і своєчасності перерахування
коштів до бюджету.

Не погоджуючись з висновками
перевірки, позивач подав відповідачу
письмові заперечення від 27.03.2013 року з
клопотанням про скасування Акту
перевірки. За результатами розгляду
заперечення позивачу надійшла
відповідь №1428/7/22-204 від 27.03.2013 року та
податкові повідомлення-рішення від
27.03.2013 року форми «Р» №0 та від
27.03.2013 року форми «Р» №0, прийняті
на підставі Акту та розгляду
заперечення, за якими внесено зміни до
Акту перевірки № 102/7/22/00991479 від 11.03.2013
року щодо збільшення суми грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та з податку на прибуток.

На думку позивача, висновки, викладені
податковим органом в Акті перевірки є
необґрунтованими, не відповідають
фактичним обставинам справи, а тому
податкові повідомлення-рішення від
27.03.2013 року форми «Р» №0, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на 91681 грн., та від 27.03.2013 року
форми «Р» №0, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на суму 176379 грн., є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Позивачем було збільшено позовні
вимоги заявою від 17.04.2013 року № 247,
згідно якої, він просив також визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від01.04.2013 року щодо збільшення суми
грошового зобов'язання підприємства за
платежем - податок на доходи фізичних
осіб на суму 700098,74 грн., прийнятого
податковим органом на підставі Акту
перевірки від 11.03.2013 року №102/7/22/00/99/1479.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
окружного адміністративного суду від
20.08.2013 року, адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 01.04.2014 року рішення першої
та апеляційної інстанції скасовані, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В судовому засіданні представники
позивача заявлені позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
адміністративний позов в повному
обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили відмовити у задоволені
адміністративного позову, посилаючись
на правомірність винесених податкових
повідомлень - рішень.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази на
підтвердження та спростування
позовних вимог в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

ДП «Тульчинське лісомисливське
господарство» взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби з 12.06.1996 року за № 292 та перебуває
на обліку в ДПІ у Тульчинському районі.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
від 30.09.1997 року №01661085 є платником
податку на додану вартість.

Відповідачем проведена планова
документальна перевірка ДП
«Тульчинське лісомисливське
господарство» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року та
іншого законодавства за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року згідно із п.п. 77.4 ст.
77, ст. 82 Податкового кодексу України
№2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України)
та на виконання наказу ДПІ у
Тульчинському районі від 29.01.2013 року
№58.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт від 11.03.2013 року
№102/7/22/00991479 ( т.1 а.с.91-145).

В ході перевірки виявлені та
зафіксовані в акті порушення позивачем
вимог:

-п.п. 198 «г» п.198.5 ст.198 ПК України, в
результаті чого занижено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість на 58335,00 грн.;

-п.п.135.1, п.135.2 ст.135, п.п.137.1.1ст.137,
п.п.138.1.1п.138.1,п.138.2, п.138.8ст.138 ПК України, в
результаті чого позивачем занижено
суму податку на прибуток на 141578,00грн.;

-п.п. 168.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.176.2 «б»
ст.176 ПК України, шляхом заниження суми
податку на доходи фізичних осіб на 4933,93
грн.

Не погоджуючись з висновками
перевірки, позивач подав до
податкового органу письмові
заперечення № 163 від 27.03.2013 року з
клопотанням про скасування Акту
перевірки (т. 1 а.с. 9-10).

За результатами розгляду заперечень
позивача, податковим органом прийнята
Відповідь №1428/7/-204 від 27.03.2013 року,
згідно якої висновки Акту перевірки
визнані обґрунтованими, а також
донараховано позивачу зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 16425,68
грн. та з податку на прибуток на суму
33650грн. (т.2 а.с.103-112).

За результатами перевірки було
встановлено ряд порушень, а тому, на
підставі Акту від11.03.2013 року №102/7/22/00991479
та відповіді на заперечення №1428/7/-204
від 27.03.2013 року, податковий орган виніс
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 27.03.2013 року №0, яким
збільшено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 91681
грн., податкове повідомлення-рішення
форми «Р» від 27.03.2013 року №0, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток в сумі 176379 грн., а
також податкове повідомлення-рішення
форми «Р» від 01.04.2013 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб на
суму 700698,74 грн.

Як вбачається із п. 1 висновку Акту
перевірки, позивачем порушено п.п. 198 "г"
п.198.5 ст.198 ПК України, в результаті
чого занижено податкові зобов'язання
по податку на додану вартість у сумі
58335,20 грн. за листопад 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
протягом періоду з грудня 2008 року по
квітень 2009 року між ДП «Тульчинське
лісомисливське господарство» та ПП
«Агза-Ліс» було укладено ряд договорів
поставки необробленої деревини та
купівлі-продажу лісопродукції. В ході
проведення документальної
позапланової перевірки ДП
«Тульчинське лісомисливське
господарство» встановлено факт
придбання в ПП «Агза-Ліс» в листопаді
2009 року паркетної дошки на суму 350011,20
грн. в тому числі податок на додану
вартість в сумі 58335,20 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№РН-121 від 27.11.2009 року (т.1а.с.13) та
податковою накладною №167/1 від 27.11.2009
року (т.1а.с.14).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а саме
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюється
Податковим кодексом України.

У відповідності до п. п. 41.1.1. ПК України
контролюючими органами України є
органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Відповідно до положень статті 20 ПК
України, а саме п.п.20.1.4 п.20.1 передбачено,
що органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 198.2 датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Так, ДП «Тульчинське лісомисливське
господарство» придбало в ПП «Агза-Ліс»
паркетну дошку на суму 350011,20 грн. в тому
числі податок на додану вартість в сумі
58335,20 грн. згідно податкової накладної
№167/1 від 27.11.2009 року. Дана податкова
накладна була включена до податкової
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2009 року.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
передбачений статтею 200 ПК України.

Згідно зі статтею 200 Кодексу сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до Кодексу), а
в разі відсутності податкового боргу
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
статті 200 Кодексу, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг)
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації (Наказ N 1492) за
попередній період за отримані від
нерезидента послуги отримувачем
послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.5 статті 200
Кодексу не мають права на отримання
бюджетного відшкодування, зокрема,
особи, які мали обсяги оподатковуваних
операцій за останні 12 календарних
місяців менші, ніж заявлена сума
бюджетного відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів). Згідно
із підпунктом 4.6.6 пункту 4.6 розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого
наказом ДПА України від 25.01.2011 року №41,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 16.02.2011 року за №197/18935,
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду
(відображається у рядку 24 декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 21.2
декларації наступного звітного
(податкового) періоду).

Пунктом 102.1. ст.201 ПК України
встановлено, що контролюючий орган має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Судом встановлено, що планова
документальна перевірка ДП
«Тульчинське лісомисливське
господарство» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
проводилась податковим органом за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, що
відображено в Акті від 11.03.2013 року
№102/7/22/00991479, тоді як податкова накладна
з податковим кредитом на додану
вартість в сумі 58335,20 грн. була включена
до податкової декларації за листопад
2009 року.

З огляду на викладені вище норми
податкового законодавства, суд вважає,
що рішення про визначення податкового
зобов'язання ДП «Тульчинське
лісомисливське господарство» з
податку на додану вартість у сумі 58335
грн. прийняте податковим органом за
спливом строку - 1095 днів, встановленого
ст. 201 ПК України, а тому платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання. Крім того,
період спірних правовідносин щодо
даної податкової декларації не охоплює
періоду за який була проведена
перевірка.

Таким чином, висновок Акту перевірки
щодо визначення податкового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість суперечить
законодавству з питань оподаткування
та фактичним обставинам справи, а
податкове повідомлення-рішення від
27.03.2013 року форми «Р» №0 є
протиправним і підлягає скасуванню.

Викладені в Акті перевірки висновки
податкового органу щодо заниження
позивачем суми податку на прибуток в
сумі 141578,00грн. не заперечуються
позивачем. Разом з цим, у Відповіді
№1428/7/22-204 від 27.03.2013 року вказано, що
внаслідок надходження до податкового
органу податкової інформації, щодо
неможливості СПД ОСОБА_5 одноосібно
здійснювати господарську діяльність,
встановлено порушення
п.п.5.3.9п.5.3ст.Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств, та
п.44.1, п.44.2 ст.44 та п. 138.2, п.138.4 ст.138 п.138.2
ст.138 ПК України. На підставі
викладеного, позивачу додатково
нараховане зобов'язання з податку на
прибуток на суму 33650грн. (т.2 а.с.234).

Суд критично ставиться до таких
висновків податкової, з огляду на
наступне.

Статтею 86 ПК України встановлено, що
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Таким чином, Акт перевірки є єдиним
документом в якому фіксуються
результати перевірки та виявлені в
ході перевірки порушення. Зважаючи на
ті обставини, що податковим органом
під час перевірки не було встановлено
вищезазначене порушення та не було
відображене в Акті перевірки, а лише
викладене у Відповіді податкового
органу, підстави для донарахування ДП
«Тульчинське лісомисливське
господарство» зобов'язання з податку
на прибуток в сумі 33650грн. відсутні.

Зважаючи на викладене та беручи до
уваги факт часткового визнання
позивачем встановлених перевіркою
порушень, податкове
повідомлення-рішення від 27.03.2013 року
форми «Р» №0, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на суму 176379 грн., в частині
визначення основного платежу з податку
на прибуток на суму 33650грн. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Пунктом 4 Акту перевірки зафіксовано
порушення п.п. 168.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168,
п.176.2 "б" ст. 176 ПК України, в результаті
чого позивачу було донараховано
основного платежу по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 4933,93 грн. (т.1
а.с.144-145). З такими висновками
податкового органу позивач погодився
та підписав акт.

Разом з цим, 10.04.2013 року на адресу
позивача надійшло податкове
повідомлення - рішення форми Р №
від 01.04.2013 року, яким йому збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на доходи фізичних осіб на суму 700698,74
грн.

Суд приходить до висновку, що дане
донарахування є безпідставним, а
податкове повідомлення - рішення форми
№Р» № від 01.04.2013 року
протиправним, виходячи з наступного.

Як вбачається із акту перевірки,
позивач подавав до податкового органу
розрахунки форми №1-ДФ за 1-4 квартали 2011
року та за 1- 4 квартали 2012 року, у яких
самостійно визначив та задекларував
свої податкові зобов'язання у сумі
509627,09 грн. Наявність даного узгодженого
зобов'язання позивач не заперечував та
погасив її, що підтверджується
матеріалами справи ( т.2 а.с.79-102).

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Згідно із п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Однак, під час винесення податкового
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 01.04.2013 року крім суми, самостійно
донарахованої податковим органом,
відповідач включив ще суму узгодженого
податкового боргу по податку з доходів
фізичних осіб, що є протиправним, так як
податковий орган повинен був надіслати
платнику податкову вимогу, а у разі її
невиконання - звернутися до суду про
примусове стягнення.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 01.04.2013 року є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин позов підлягає
частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Тульчинському районі Вінницької
області від 27.03.2013 року №0.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Тульчинському районі Вінницької
області від 27.03.2013 року №0 в
частині визначення основного платежу з
податку на прибуток в сумі 33650грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Тульчинському районі Вінницької
області 01.04.2013 року №.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Тульчинське лісомисливське
господарство" судовий збір в розмірі
2225,18 грн., шляхом його безспірного
списання органом Державної
казначейської служби України із
рахунку Тульчинської державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Дончик Віталій
Володимирович