Справа № 802/1144/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 травня 2014 р.
Справа № 802/1144/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:
Комісарчук М. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації

про: визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації (відповідач) про
визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови в наданні
дозволу на сплату митних платежів на
автомобіль "Форд", 1997 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, зобов'язання
відповідача надати дозвіл на сплату
митних платежів вказаний автомобіль.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
листом № 04-1260 від 26.03.2014 Департамент
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації
відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на
сплату митних платежів за автомобіль
"Форд", 1997 року випуску, наданого в 2005
році як гуманітарну допомогу його
(позивача) бабусі з підстав пропуску
шестимісячного терміну, встановленого
пунктом 41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 19.07.2006.

На думку позивача, відповідач
протиправно застосував положення
пункту 41 вказаного Порядку, оскільки на
час смерті його бабусі ця норма була в
іншій редакції, яка не обмежувала
строки сплати митних платежів і саме
таку необхідно застосовувати. Відтак,
на переконання ОСОБА_1, відмова у
наданні дозволу на сплату митних
платежів є протиправною.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні стверджувала про
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення та просила відмовити в
задоволенні адміністративного позову.
Водночас, представник відповідача
зазначила, що про смерть особи, яка має
право на пільги з метою повідомлення її
спадкоємців про необхідністьсплати
обов'язкових платежів у шестимісячний
термін відповідача повинен був
повідомити його структурний підрозділ,
але не повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

В 2005 році ОСОБА_3, відповідно до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі -
Порядок № 999) як гуманітарну допомогу
отримала автомобіль "Форд", 1997 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1
(автомобіль "Форд"). Вказаний автомобіль
ввезено з території Німеччини та
одержувачем є Головне управління праці
та соціального захисту населення
Вінницької облдержадміністрації, що
підтверджується митною декларацією ІМ
40ГД від 04.10.2005.

Факт перебування у родинних стосунках
позивача з ОСОБА_3 підтверджується
Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії
НОМЕР_2 від 24.11.1951, Свідоцтвом про
укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4, серії
НОМЕР_3 від 10.06.1973, Свідоцтвом про
народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від
01.06.1983. З указаних документів суд
убачає, що ОСОБА_3 бабуся позивача -
ОСОБА_1.

Факт спільного проживання позивача та
догляду за бабусею за адресою: АДРЕСА_1
підтверджується довідкою Гайсинської
міської ради № 1212 від 10.04.2014.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5.

У березні 2014 року ОСОБА_1, як член сім'ї
інваліда, звернувся до Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації з
заявою про надання згоди на сплату
митних платежів на автомобіль "Форд".

Листом №04-868 від 14.10.2013 р. відповідач
відмовив позивачу в наданні дозволу на
сплату митних платежів з підстав
пропуску шестимісячного терміну,
встановленого пунктом 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006.

Вважаючи таку відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про гуманітарну допомогу" гуманітарна
допомога - цільова адресна безоплатна
допомога в грошовій або натуральній
формі, у вигляді безповоротної
фінансової допомоги або добровільних
пожертвувань, або допомога у вигляді
виконання робіт, надання послуг, що
надається іноземними та вітчизняними
донорами із гуманних мотивів
отримувачам гуманітарної допомоги в
Україні або за кордоном, які потребують
її у зв'язку з соціальною
незахищеністю, матеріальною
незабезпеченістю, важким фінансовим
становищем, виникненням надзвичайного
стану, зокрема внаслідок стихійного
лиха, аварій, епідемій і епізоотій,
екологічних, техногенних та інших
катастроф, які створюють загрозу для
життя і здоров'я населення, або тяжкою
хворобою конкретних фізичних осіб.

Частиною 1 статті 11-1 Закону України "Про
гуманітарну допомогу" визначено, що
забезпечення інвалідів,
дітей-інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою,
здійснюється на умовах, передбачених
законом, та у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Механізм забезпечення легковими
автомобілями інвалідів, зокрема
дітей-інвалідів, які мають право на їх
отримання безоплатно або на пільгових
умовах, є громадянами України і місце
проживання яких зареєстровано (далі -
місце реєстрації) в Україні в
установленому законодавством порядку
врегульовано Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Пунктом 41 зазначеного Порядку (в
редакції, чинній на момент смерті
ОСОБА_3) визначено, що автомобіль,
отриманий головним управлінням
соціального захисту як гуманітарна
допомога для конкретного інваліда,
який перебуває на обліку, видається
безоплатно такому інваліду (за його
згодою або за згодою законного
представника недієздатного інваліда),
дитині-інваліду (за згодою її законного
представника) незалежно від черговості
на десятирічний строк, визначений з
дати видачі, із зняттям з обліку. Після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий
у власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля.

Водночас постановою Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2012 року
№ 1057 "Про внесення змін до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
внесено зміни до пункту 41 Порядку в
частині встановлення шестимісячного
терміну з дня смерті інваліда для
сплати митних платежів.

Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу
на сплату митних платежів на
автомобіль "Форд", відповідач виходив з
того, що позивач пропустив
шестимісячний строк, передбачений
пунктом 41 Порядку, в редакції із
змінами, внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2012 року
№ 1057 "Про внесення змін до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями".

З вказаною відмовою суд не
погоджується, оскільки на час смерті
ОСОБА_4 були чинні норми пункту 41
Порядку в редакції, які не
встановлювали обов'язку членів сім'ї
інваліда саме у шестимісячний строк з
моменту смерті інваліда сплатити суму
необхідних для викупу автомобіля
податків та зборів.

Частиною 1 статті 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину 1
статті 58 Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Таким чином, застосування відповідачем
до спірних правовідносин положень
пункту 41 Порядку із змінами і
доповненнями, внесеними постановою КМУ
від 31.10.2012 №1057 є неправомірним.

Крім цього, надаючи правову оцінку
рішенню відповідача, суд враховує й те,
що відповідач не повідомив позивача
про необхідність сплатити відповідні
платежі через відсутність у нього
відповідної інформації з вини його
структурного підрозділу.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов`язання Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати дозвіл
на сплату митних платежів на
автомобіль "Форд", 1997 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1 суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
162 КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

З огляду на право суду при задоволенні
вимог адміністративного позову
прийняти рішення про зобов'язання
відповідача вчити певні дії, а також на
встановлені ознаки протиправності
відмови в наданні дозволу на сплату
митних платежів на автомобіль "Форд",
суд вважає, що позивач обрав належний
спосіб захисту порушеного права, який і
підлягає застосуванню при прийнятті
рішення у цій справі.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач під час судового розгляду
справи не довів законності та
обґрунтованості відмови у наданні
дозволу на сплату митних платежів на
автомобіль "Форд", 1997 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови в надані
дозволу ОСОБА_1 на сплату митних
платежів на автомобіль "Форд", 1997 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати дозвіл
ОСОБА_1 на сплату митних платежів на
автомобіль "Форд", 1997 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович