Справа № 826/844/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/844/14
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
Міщука М.С. суддів:
Бєлової Л.В., Гром Л.М. при
секретарі
Коток А.О.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
відділу державної виконавчої служби
Бориспільського міського районного
управління юстиції у Київській області
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міського районного управління юстиції
у Київській області, треті особи:
Щасливська сільська рада
Бориспільського району Київської
області, товариство з обмеженою
відповідальністю «Расалес»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» про
визнання незаконними дій, зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Київська Русь» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до відділу
державної виконавчої служби
Бориспільського міського районного
управління юстиції у Київській області
(далі ВДВС або відповідач), у якому
просило:

- визнати незаконними дії відповідача
щодо накладення арешту на нерухоме
майно ТОВ «Ольвита» в частині майна, що
перебуває в іпотеці ПАТ «Банк
«Київська Русь», а саме: салатний
корпус, що знаходиться за адресою:
Київська область, Бориспільський
район, с. Щасливе, вул. Леніна, 20Г та
земельна ділянка площею 1,4000 га за
адресою: Київська область,
Бориспільський район, с. Щасливе, вул.
Леніна, 20Г, кадастровий номер
:01:006:0019;

- зобов'язати відповідача вчинити дії
щодо скасування постанови від 12.12.2013 ВП
№39105134 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
в частині накладення арешту на
нерухоме майно, що перебуває в іпотеці
ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме:
салатний корпус, що знаходиться за
адресою: Київська область,
Бориспільський район, с. Щасливе, вул.
Леніна, 20Г та земельна ділянка площею
1,4000 га за адресою: Київська область,
Бориспільський район, с. Щасливе, вул.
Леніна, 20Г, кадастровий номер
:01:006:0019.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 лютого 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ВДВС посилається на те, що
державний виконавець правомірно
скористався правом наданим Законом
України «Про виконавче провадження»
щодо накладення арешту на майно
боржника.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №39105134 від
30.07.2013 року щодо примусового виконання
наказу Господарського суду Київської
області №911/205913 від 22.07.2013 року,
виданого на підставі рішення
Господарського суду Київської області
від 20.06.2013 про стягнення з ТОВ «Ольвита»
на користь ТОВ «Расалес» боргу у
розмірі 403 908 грн. 33 коп.

Постановою №41057233 від 03.12.2013 року
відповідачем відкрито виконавче
провадження щодо примусового
виконання наказу Господарського суду
Київської області №911/1055/13 від 20.11.2013
року, виданого на підставі рішення
Господарського суду Київської області
від 12.06.2013 року про стягнення з ТОВ
«Ольвита» на користь Щасливської
сільської ради основного боргу у
розмірі 1 662 416 грн., 133 152 грн. - 3% річних, 216
113 грн. 07 коп. інфляційної складової
боргу.

Зазначені виконавчі провадження
постановою ВДВС від 20.12.2013 року були
об'єднані у зведене виконавче
провадження за номером згідно Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень: 41345831. Постановами
відповідача від 20.12.2013 року ВП №41057233 та
від 20.12.2013 року ВП №39105134 виконавчі
провадження №39105134 та №41057233 приєднані
до зведеного виконавчого провадження
№41345831.

В рамках виконавчого провадження
№39105134 відповідачем винесено постанову
від 12.12.2013 року про арешт майна боржника
та оголошення на його відчуження, якою
накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно ТОВ «Ольвита», а також
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить ТОВ
«Ольвита» лише в межах суми боргу (а.с.
135 на звороті).

Позивач, не погоджуючись із вказаною
постановою в частині накладення арешту
на майно, що перебуває в іпотеці ПАТ
«Банк «Київська Русь» звернувся до
суду.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у ВДВС були
відсутні правові підстави для
накладення арешту на вищезазначене
майно на користь інших кредиторів, що
не є заставодержателями.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
Акціонерний Банк «Київська Русь»
(попередня назва позивача) (Банк) уклав
кредитний договір №5714-20/8-1 від 15.02.2008
року з ТОВ «Ольвита» (Позичальник),
предметом якого є надання Банком
грошових коштів позичальнику у вигляді
відзивної кредитної лінії, сума
кредиту 27 800 000 грн. (а.с. 53-56).

До вказаного кредитного договору
неодноразово вносились зміни шляхом
укладання договорів про внесення змін
до кредитного договору №5714-20/8-1 від
15.02.2008 року (а.с. 55-71).

Згідно договору від 04.09.2012 року про
внесення змін до кредитного договору
№5714-20/8-1 від 15.02.2008 ліміт кредитної
лінії було встановлено у розмірі 76 100 000
грн.

На виконання кредитного договору
№5714-20/8-1 від 15.02.2008 Акціонерний Банк
«Київська Русь» (Іпотекодержатель)
уклав Договір іпотеки від 19.02.2008 року з
ТОВ «Акротрейд» (Іпотекодавець-1), та
ТОВ «Ольвита» (Іпотекодавець-2), (далі
договір іпотеки від 19.02.2008 року)
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, який забезпечує вимогу
Іпотекодержателя, що випливає з
кредитного договору №5714-20/8-1 (а.с. 14-18).

До договору іпотеки від 19.02.2008 року
неодноразово вносились зміни шляхом
укладання договорів про внесення змін
до Договору іпотеки, посвідченого
19.02.2008 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу за реєстровим №553 (а.с. 19-52).

Згідно з Договором іпотеки від 19.02.2008
року, а також зі змінами та
доповненнями внесеними до нього, в
іпотеку ПАТ «Банк «Київська Русь» було
передано нерухоме майно, що належить на
праві приватної власності
Іпотекодавцеві - ТОВ «Ольвита», а саме:

- салатний корпус з вбудованими АПК ІІ-а
черга, загальною площею: 3 058,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: Київська
область. Бориспільський р-н, с. Щасливе,
вул. Леніна, 20 Г;

- земельну ділянку, загальною площею
1,4000 га, за адресою: Київська область,
бориспільський район, с. Щасливе, вул.
Леніна, 20 Г, кадастровий номер
земельної ділянки :01:006:0019, цільове
призначення: для розташування і
обслуговування об'єктів нерухомості
(господарських будівель і дворів).

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
одночасно з укладанням Договору
іпотеки від 19.02.2008 року було накладено
заборону відчуження зазначеного у
даному договорі нерухомого майна (а.с.
18).

Інформація про нерухоме майно, що є
предметом Договору іпотеки була
внесена до Державного реєстру іпотек,
що підтверджується витягами про
реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
(а.с. 72-79, 84-86).

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі постанови відповідача від
12.12.2013 року ВП №39105134 про арешт майна та
оголошення заборони на його
відчуження, яким накладено арешт на все
рухоме та нерухоме майно ТОВ «Ольвита»
та до Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно 17.12.2013 року внесено
запис №3890976 про арешт нерухомого майна
ТОВ «Ольвита» (невизначене майно) (а.с.
87-88, 184).

Водночас, з матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що станом на
дату винесення спірної постанови від
12.12.2013 року ВП №39105134 відповідачу було
відомо про перебування у заставі
рухомого майна та в іпотеці нерухомого
майна ТОВ «Ольвита». Про передачу майна
в заставу та іпотеку ТОВ «Ольвита»
повідомило Бориспільського МРУЮ у
Київській області листом від 11.12.2013
року №72, який згідно вхідного штампу
отриманий відповідачем 12.12.2013 року (а.с.
136-155).

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Частиною 1 статті 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України «Про заставу» в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Крім того,
право заставодержателя на звернення
стягнення саме на заставлене майно
регулюється статтею 20 Закону України
«Про заставу».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Відповідно до частин 6, 7 статті 3 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Таким чином, вказана норма встановлює
пріоритет Іпотекодержателя та
передбачає черговість реалізації
зареєстрованих прав та вимог на
нерухоме майно та, відповідно,
черговість повернення заборгованості,
в результаті невиконання
позичальником своїх основних
зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено, що
право іпотеки спірного нерухомого
майна, виникло у ПАТ «Банк «Київська
Русь» з 19.02.2008 року, тобто з моменту
нотаріального посвідчення іпотечного
договору від 19.02.2008 року та накладення
нотаріусом заборони відчуження такого
нерухомого майна.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, інформаційної
довідки з Державного реєстру іпотек,
інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухомого майна станом
на 10.02.2014 року земельна ділянка площею
1,4000 га кадастровий номер: :01:006:0019
та салатний корпус загальною площею
3058,4 кв.м. за адресо: Київська область,
Бориспільський район, с. Щасливе, вул.
Леніна, 20Г перебуває під забороною
відчуження на підставі іпотечного
договору від 19.02.2008 (а.с. 256-261).

На момент вчинення виконавчих дій щодо
арешту спірного нерухомого майна,
право іпотеки на це майно на визначених
законом підставах та в установленому
порядку не припинено, кредитний
договір №5714-20/8-1 від 15.02.2008 та Іпотечний
договір від 19.02.2008 року недійсними не
визнано.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», взаємні права та
обов'язки за правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом. Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

Зазначене нерухоме майно було внесено
до реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 22.10.2009 року, що
підтверджується витягами про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(а.с. 80-83) та в силу статті 12 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
дане обтяження є чинним у відносинах з
третіми особами.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», на
підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету не
визначені цим Законом. Задоволення
прав чи вимог декількох обтяжувачів, на
користь яких встановлено обтяження
одного й того ж нерухомого майна,
здійснюється згідно з пріоритетом,
який визначається в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що
приватне обтяження спірного
нерухомого майна на підставі
Іпотечного договору від 19.02.2008 року
зареєстроване обтяжувачем - ПАТ «Банк
«Київська Русь» 19.02.2008 року, тоді як
публічне обтяження зазначеного
нерухомого майна на підставі постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 12.12.2013
року ВП №39105134 зареєстроване 17.12.2013
року, тобто пізніше реєстрації іпотеки.

Зважаючи на черговість реєстрації
зазначених вище обтяжень, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивач, як обтяжувач з вищим
пріорітетом, встановленим Законом
України «Про іпотеку», володіє
переважним та першочерговим правом на
отримання задоволення своїх вимог щодо
одного й того ж нерухомого майна.

Крім того, право іпотеки на спірне
нерухоме майно виникло у позивача до
винесення рішення Господарського суду
Київської області від 20.06.2013 року про
стягнення з ТОВ «Ольвита» на користь
ТОВ «Расалес» заборгованості у розмірі
403 908 грн. 33 коп. та рішення
Господарського суду Київської області
від 12.06.2013 року про стягнення з ТОВ
«Ольвита» на користь Щасливської
сільської ради основного боргу у
розмірі 1 662 416 грн., 133 152 грн. - 3% річних, 216
113 грн. 07 коп. інфляційної складової
боргу, на підставі яких видано
відповідні накази, в ході примусового
виконання яких накладено арешт на
спірне нерухоме майно.

Згідно з частиною 3 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

З вищенаведеного вбачається, що існує
чіткий перелік підстав, коли на
заставлене майно боржника може бути
звернено стягнення особою, яка не
являється заставодержателем.

ПАТ «Банк «Київська Русь» надало до
матеріалів справи розрахунок суми
заборгованості ТОВ «Ольвита» за
кредитним договором №5714-20/8-1 від 15.02.2008
року станом на 20.09.2013 року, згідно якого
загальний борг ТОВ «Ольвита» складає 92
275 247 грн. 32 коп. (а.с. 89).

Судом першої інстанції встановлено, що
оцінка предмету іпотеки - салатний
корпус, що знаходиться за адресою:
Київська область, Бориспільський
район, с. Щасливе, вул. Леніна, 20Г, за
згодою сторін оцінено на суму 27 498 796
грн., а предмет іпотеки - земельна
ділянка площею 1,4000 га за адресою:
Київська область, Бориспільський
район, с. Щасливе, вул. Леніна, 20 Г,
кадастровий номер :01:006:0019, за
згодою сторін оцінено на суму 37 272 976
грн., про що зазначено у договорах про
внесення змін до Договору Іпотеки від
19.02.2008 року.

Таким чином, загальна оцінка
нерухомого майна, що перебуває в
іпотеці ПАТ «Банк «Київська Русь»
згідно Договору Іпотеки від 19.02.2008 року
складає 31 271 952 грн.

Відповідач не надав доказів того, що
вартість зазначеного нерухомого майна
перевищує розмір заборгованості ТОВ
«Ольвита» перед ПАТ «Банк «Київська
Русь», тобто перевищує 92 275 247 грн. 32 коп.

Накладення відповідачем арешту на
нерухоме майно, що перебуває в іпотеці
ПАТ «Банк «Київська Русь», обмежує
забезпечене іпотекою право останнього
на першочергове право задоволення
своїх вимог за кредитним договором
№5714-20/8-1 від 15.02.2008 року за рахунок
предмету іпотеки.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що у ВДВС були відсутні
правові підстави для накладення арешту
на вищезазначене майно на користь
інших кредиторів, що не є
заставодержателями.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 11.09.2013 року №К/800/1343/13 та від
04.02.2014 року №К/9991/74324/12.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41,160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міського районного управління юстиції
у Київській області залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.