Справа № 2а/1570/7435/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Київ К/9991/82025/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Головного управління МВС України в
Одеській області, треті особи:
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю УМВС України в Одеській
області, Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, про визнання протиправним та
скасування висновку, визнання
недійсною посвідки на постійне місце
проживання в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року громадянин
Туреччини - ОСОБА_4 (далі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Відділу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Головного управління МВС
України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
висновку від 12.07.2011 року про скасування
дозволу на імміграцію в Україну,
визнання дійсною посвідки на постійне
місце проживання в Україні серії
НОМЕР_1 від 09.09.2003 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28.05.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.11.2012 року, позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправним
та скасовано рішення ВГІРФО ГУ МВС
України в Одеській області про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну громадянину Туреччини ОСОБА_4
від 12.07.2011 року. Зобов'язано ВГІРФО ГУ
МВС України в Одеській області
поновити дозвіл на імміграцію в
Україну та посвідку на постійне
проживання громадянину Туреччини
ОСОБА_4. В решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
відмовити у задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Згідно п.1 ч.3 ст. 4 Закону України
«Про імміграцію» дозвіл на імміграцію
поза квотою імміграції надається
одному з подружжя, якщо другий з
подружжя, з яким він перебуває у шлюбі
понад два роки, є громадянином України,
дітям і батькам громадян України.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, позивач отримав
дозвіл на імміграцію, перебуваючи на
законних підставах в Україні.
Підставою для надання йому дозволу на
імміграцію було перебування його у
шлюбі з громадянкою України.

Разом з тим, на час звернення
позивача із заявою (21.08.2003 року) про
надання дозволу на залишення в Україні
на постійне проживання, він знаходився
у зареєстрованому шлюбі з громадянкою
України ОСОБА_6 менше двох років, так як
шлюб був зареєстрований лише 12.04.2003
року.

Тобто, у відповідача були підстави
для відмови позивачу у наданні дозволу
на імміграцію, однак, такий дозвіл був
наданий. При цьому, з боку позивача не
вбачається жодних протиправних дій.

Згідно п.21 Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого Постановою КМУ
№1983 від 26.12.2002 року, подання щодо
скасування дозволу на імміграцію
вправі порушувати орган виконавчої
влади, який у межах наданих йому
повноважень забезпечує виконання
законодавства про імміграцію, якщо
стало відомо про існування підстав для
скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 23 Порядку передбачено, що
Департамент, територіальні органи і
підрозділи всебічно вивчають у
місячний строк подання щодо скасування
дозволу на імміграцію, запитують у разі
потреби додаткову інформацію у
ініціатора подання, інших органів
виконавчої влади, юридичних і фізичних
осіб, а також запрошують для надання
пояснень іммігрантів, стосовно яких
розглядається це питання. На підставі
результату аналізу інформації
приймається відповідне рішення.
Порядком та Законом України «Про
імміграцію» встановлено, що копія
рішення направляється іммігранту.

В даному випадку вказані вимоги
законодавства дотримані не були.
Позивачу не направлялось рішення, його
не було запрошено для надання пояснень,
а було лише через два місяці
повідомлено про прийняте відносно
нього рішення.

У 2003 році позивач отримав дозвіл на
імміграцію за відсутності жодних
протиправних дій з його боку, а
скасування цього дозволу порушує права
останнього.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що Одеський окружний
адміністративний суд, правильно
застосувавши норми матеріального
права, аргументовано задовольнив
позовні вимоги.

Одеський апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
прийшов до аналогічних висновків і
обґрунтовано залишив її без змін.

З огляду на викладене, висновки
судів попередніх інстанцій є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников