Справа № 812/2324/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2324/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці
С.В.

при секретарі: Величко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Луганський
ремонтно-механічний завод» до
Державної екологічної інспекції у
Луганській області про визнання
неправомірними дій, визнання нечинним
та скасування припису №160 від 10.12.2013, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Луганський
ремонтно-механічний завод» (далі за
текстом - Позивач, ПАТ «Луганський РМЗ»)
до Державної екологічної інспекції у
Луганській області (далі за текстом -
Відповідач, Інспекція) про визнання
неправомірними дій, визнання нечинним
та скасування припису №160 від 10.12.2013. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено наступне.

В період з 29.11.2013 по 05.12.2013 Інспекцією
була проведена перевірка Позивача,
після чого 13.12.2013 на адресу
підприємства поштою надійшов припис
№160 від 10.12.2013 щодо усунення порушень
вимог природоохоронного законодавства
(далі за текстом - припис). Однак
інспектори Аюбов Р.Е. та Макушенко Б.О. в
порушення ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» спочатку винесли
оскаржуваний припис, а тільки потім
винесений та підписаний акт перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами. Лише 08.01.2014 держінспектори
Відповідача прибули на підприємство
Позивача з двома примірниками акту
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, які підприємство
підписало з відміткою (з запереченням
від 10.12.2013 № 415 та супровідним листом
від 10.12.2013 № 416) та повернули один
примірник акта держінпекторам.
Виходячи з вищенаведеного, позивач
вважає припис від 10.12.2013 № 160
необґрунтованим та винесеним в
результаті неправильного застосування
норм чинного законодавства.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить суд визнати неправомірними дії
щодо складання припису від 10.12.2013 № 160,
визнати нечинним та скасувати припис
Державної екологічної інспекції у
Луганській області від 10.12.2013 № 160.

У судовому представник позивача позов
підтримав, надав пояснення аналогічні,
викладеному у позові, просив
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог, про що
надали заперечення на
адміністративний позов, у яких
зазначили, що Інспекцією складений акт
29.11.2013-05.12.2013 в якому зазначено стан
виконання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ «Луганський
ремонтно-механічний завод». На
останньому аркуші акта перевірки ПАТ
«Луганський РМЗ» є запис заступника
директора з охорони праці ПАТ
«Луганській РМЗ» про заперечення до
акта перевірки, дата запису 10.12.2013.
Відповідач зазначає, що зазначене
свідчить про те, що заперечення до акта
перевірки написані після ознайомлення
з актом. У зв'язку з тим, що керівництво
підприємства відмовилося від
отримання припису, про що свідчить
запис у приписі та лист ПАТ «Луганський
РМЗ» від 10.12.2013 № 416, припис направлено
позивачу рекомендованим листом,
отримано 13.12.2013. Таким чином строки
надання припису відповідачем не
порушено.

У зв'язку з вищевикладеним,
представники позивача просили суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та представників відповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приходить до наступного.

Згідно до п. 1 Положення про Державну
екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 454/2011,
Державна екологічна інспекція України
(Держекоінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра екології та
природних ресурсів України (далі -
Міністр). Держекоінспекція України
входить до системи органів виконавчої
влади та утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до п.7 даного Положення
Держекоінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, морські
екологічні інспекції (Азовська,
Азово-Чорноморська, Північно-Західного
регіону Чорного моря).

Відповідно до підпункту 4.2 п.4 Положення
про Державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
04 листопада 2011 року № 429,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 листопада 2011 року за
№ 1347/20085, Держекоінспекція відповідно
до покладених на неї завдань, зокрема,
здійснює державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог: законодавства про поводження з
відходами щодо:

- дотримання вимог виданих
дозволів на здійснення операцій у
сфері поводження з відходами;

- дотримання вимог виданих
лімітів на утворення та розміщення
відходів;

- складання і ведення реєстру
об'єктів утворення відходів та реєстру
місць видалення відходів;

- перевезення небезпечних
відходів територією України та
транскордонних перевезень відходів;

- збирання, перевезення,
зберігання, оброблення, утилізації,
знешкодження, видалення, захоронення
відходів;

- ведення первинного обліку
кількості, типу і складу відходів, що
утворюються, збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, подання відповідної
статистичної звітності в
установленому порядку та
паспортизації таких відходів;

- виконання вимог
нормативно-технічної та технологічної
документації, погодженої в
установленому порядку, при виробництві
продукції (крім дослідних зразків) з
відходів чи з їх використанням;

- недопущення змішування та
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
технологія;

- дотримання правил і режиму
експлуатації установок, виробництв з
оброблення та утилізації відходів;

- дотримання правил зберігання,
транспортування, знешкодження,
ліквідації, захоронення пестицидів і
агрохімікатів, токсичних хімічних
речовин, небезпечних речовин;

- додержання вимог екологічної
безпеки при транспортуванні,
зберіганні, використанні, знешкодженні
й похованні хімічних засобів захисту
рослин, мінеральних добрив, токсичних
речовин і відходів;

- своєчасності й повноти виконання
заходів щодо захисту земель від
засмічення відходами;

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом у судовому засіданні
у період з 29.11.2013 по 05.12.2013 Державною
екологічної інспекцією у Луганській
області проведено планову перевірку
ПАТ «Луганський РМЗ», за результатами
якої складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами (а.с. 10-23).

З листа ПАТ «Луганський РМЗ» від 10.12.2013
№ 416 вбачається, що Державною
екологічною інспекцією у Луганській
області позивачу після перевірки
залишений для підписання один
примірник акта, що підтверджується
журналом вхідної кореспонденції ПАТ
«Луганській РМЗ» (а.с. 28, 29-31, 56).

10 грудня 2013 Державною екологічною
інспекцією у Луганській області ПАТ
«Луганський РМЗ» винесено припис № 160
щодо усунення порушень вимог
природоохоронного законодавства (а.с.
6-8).

Відповідно до листа Інспекції до ПАТ
«Луганський РМЗ» від 30.12.2013 №06/1729
підприємству повторно направлялося 2
екземпляри акта перевірки та припису
№160 від 10.12.2013 (а.с.55).

В свою чергу, акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами від 05.12.2013 б/н підписаний
директором ПАТ «Луганський
ремонтно-технічний завод» 08.01.2014 (а.с. 23).

Відповідно до пояснень виконавчого
директора ПАТ «Луганський РМЗ»
Євтушенко Тетяни Іванівни встановлено,
що 05.12.2013 по обіді вона виїхала на ПрАТ
«Криворізьке», на якому знаходилась
приблизно годину, після чого
повернулась назад на ПАТ «Луганський
РМЗ». Юрист Сергін В.О. повідомив, що
держінспектори з ОНПС у Луганській
області не стали її чекати для
підписання акта перевірки,
зареєструвавши один екземпляр акта в
журналі вхідної документації, пішли
(а.с. 82).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_2 пояснила, що працює на
підприємстві ПАТ «Луганський РМЗ», де
наприкінці листопада - на початку
грудня 2013 року екологічною інспекцією
була проведена перевірка. В останній
день перевірки приблизно після 15:00
години інспектори хотіли вручити акти
перевірки керівнику, який тимчасово не
знаходився в своєму кабінеті. Робочий
день на підприємстві закінчується о 16:00
годині. Інспектори не захотіли
дочекатися керівника, залишили один
примірник акту в канцелярії та поїхали
з підприємства. В наступні дні вона не
бачила, щоб інспектори приходили на
підприємство.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснила, що працює на
підприємстві ПАТ «Луганський РМЗ», в
грудні 2013 року вона зареєструвала один
примірник акту перевірки підприємства
екологічною інспекцією. Вона точно не
пам'ятає, де саме знаходився керівник
підприємства на момент реєстрації акта
перевірки.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05 квітня
2007 року № 877-V (надалі - Закон України
№877) державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України №
877 планові заходи здійснюються
відповідно до річних або квартальних
планів, які затверджуються органом
державного нагляду (контролю) до 1
грудня року, що передує плановому, або
до 25 числа останнього місяця кварталу,
що передує плановому.

Органи державного нагляду
(контролю) здійснюють планові заходи з
державного нагляду (контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу (ч.4
ст.5 цього Закону).

Частиною 6 ст.7 Закону України № 877
встановлено, що за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два
примірники акта підписуються
посадовими особами органу державного
нагляду (контролю), які здійснювали
захід, та суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою, якщо інше не
передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не
погоджується з актом, він підписує акт
із зауваженнями. Зауваження суб'єкта
господарювання щодо здійснення
державного нагляду (контролю) є
невід'ємною частиною акта органу
державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта
господарювання підписати акт посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) вносить до такого акта
відповідний запис.

Один примірник акта вручається
суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі, а другий -
зберігається в органі державного
нагляду (контролю).

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону
України № 877 на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів
з дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Згідно ч.8 ст.7 Закону України № 877
припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, аналізуючи норми
вищезазначеного Закону, необхідно
зазначити, що існує послідовна система
перевірки суб'єктів господарювання та
винесення їм припису, яка включає в
себе перевірку, підписання суб'єктом
господарювання двох примірників акта,
а тільки після цього винесення припису.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач в порушення частини 6 ст.7
Закону України № 877 без поважних причин
не виконав процедуру підписання в
останній день перевірки двох
примірників акта суб'єктом
господарювання або уповноваженою ним
особою. Натомість залишив для
підписання один примірник акта, після
чого не з'ясував, чи підписаний акт
суб'єктом господарювання, виніс припис
№160 від 10.12.2013. Як встановлено в
судовому засіданні, два примірники
акта позивач отримав лише 08.01.2014 після
їх направлення лише 30.12.2013. Тобто,
відповідач здійснив повне виконання
приписів п. 6 частини 6 ст.7 Закону
України № 877 в частині підписання двох
примірників акта та вручення одного
примірника акта суб'єкту
господарювання лише 08.01.2014 після
винесення припису 10.12.2013.

Оскільки відповідачем порушено
порядок винесення припису, а саме:
припис від 10.12.2013 № 160 винесений до
підписання акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами від 05.12.2013 б/н, суд приходить
до висновку про скасування припису
Державної екологічної інспекції від
10.12.2013 № 160.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання
неправомірними дій державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища Луганської
області Аюбова Р.Е. та Макушенко Б.О.
щодо складання припису від 10.12.2013 № 160,
суд вважає її необґрунтованою та такою,
що задоволенню не підлягає, з огляду на
те, що вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії - припис. Виходячи
із завдань Кодексу адміністративного
судочинства України, як то захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

Суд вважає за необхідне, також
відмовити у задоволенні позивних вимог
про визнання нечинним припису
Державної екологічної інспекції у
Луганській області від 10.12.2013 № 160, з
огляду на те, що скасування акта
суб'єкта владних повноважень як спосіб
порушеного права позивача
застосовується тоді, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту прийняття такого акту.
Визнання ж акта суб'єкта владних
повноважень нечинним означає втрату
чинності таким актом з моменту
набрання чинності відповідним судовим
рішенням або з іншого визначеного
судом моменту після прийняття такого
акта.

Зазначена правова позиція викладена у
Пленумі Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 № 7 «Про судове
рішення в адміністративній справі».

Крім того, Встановлені статтями 105, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України способи захисту порушеного
права не є вичерпними.

Разом з тим, деякі із встановлених
способів захисту порушеного права
носять обмежений характер і не можуть
бути застосовані при виникненні
будь-якого спору у сфері публічних
правовідносин. Так, вимога про визнання
нечинним акта може стосуватися лише
нормативно-правового акта, а про
визнання протиправним -
індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає
з дати набрання відповідним рішенням
суду законної сили, а протиправність
індивідуального акта виникає, у разі
набрання рішенням суду про задоволення
адміністративного позову законної
сили, з моменту прийняття такого акта
суб'єктом владних повноважень
(вчинення дії або бездіяльності).

Вимога про визнання протиправним
(недійсним, незаконним, неправомірним,
скасування) індивідуальних актів не
містять різних способів захисту, а є
одним і тим же способом, сформульованим
у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли
предметом спору є індивідуальний акт,
дія або бездіяльність позовною вимогою
за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
має бути визнання такого акта, дії чи
бездіяльності протиправними
(недійсними, незаконними,
неправомірними, скасування такого
акту), а в разі оскарження
нормативно-правового акта - визнання
його нечинним.

З огляду на вищевикладене суд прийшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Луганський
ремонтно-механічний завод» до
Державної екологічної інспекції у
Луганській області про визнання
неправомірними дій, визнання нечинним
та скасування припису №160 від 10.12.2013.

Згідно з частиною 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 07 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 12 травня
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94,
158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Луганський
ремонтно-механічний завод» до
Державної екологічної інспекції у
Луганській області про визнання
неправомірними дій, визнання нечинним
та скасування припису №160 від 10.12.2013
задовольнити частково.

Скасувати припис Державної
екологічної інспекції у Луганській
області щодо усунення порушень
природоохоронного законодавства
публічним акціонерним товариством
"Луганський ремонтно-механічний завод"
№160 від 10.12.2013.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
про визнання неправомірними дій
державних інспекторів з охорони
навколишнього природного середовища
Луганської області Аюбова Р.Е. та
Макушенко Б.О щодо складання припису
№160 від 10.12.2013.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
про визнання нечинним припису
Державної екологічної інспекції у
Луганській області щодо усунення
порушень природоохоронного
законодавства публічним акціонерним
товариством "Луганський
ремонтно-механічний завод" №160 від
10.12.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Луганський
ремонтно-механічний завод» судові
витрати в сумі 24,36 грн. (двадцять чотири
гривні 36 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 травня 2014 року.

Суддя
С.В. Борзаниця