Справа № 667/1450/14-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/1450/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Іванцова Н.К.

Одеській апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 13 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1,
позивач) звернувся до Комсомольського
районного суду м. Херсона з позовом, в
якому просив визнати відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні (надалі - УПФУ, відповідач) у
нарахуванні йому пенсії від 27 січня 2014
року незаконною та зобов'язати
відповідача провести розрахунок
пенсії згідно наданих документів та
призначити її виплату в установленому
порядку.

Посилаючись на Рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року, позивач просить
призначити та виплачувати йому пенсію,
як громадянину України.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 березня 2014 року
адміністративний позов - задоволено.

Суд визнав дії відповідача щодо
відмови позивачу у нарахуванні пенсії
за віком неправомірними та зобов'язав
УПФУ призначити позивачу пенсію за
віком з 13 січня 2014 року, та виплачувати
її відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В апеляційній скарзі УПФУ ставиться
питання про скасування судового
рішення та відмови в задоволенні
позову, у зв'язку із тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також у зв'язку з тим, що висновки суду
не відповідають обставинам справи.

У зв'язку із відсутністю клопотань від
усіх осіб, про розгляд справи за їх
участю, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження, згідно із приписами
статті 197 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач у січні 2014 року
звернувся до відповідача із заявою про
призначення йому пенсії за віком.

Позивач, також, зазначив, що він у 1993
році виїхав до Ізраїлю, де перебуває на
постійному консульському обліку в
посольстві України в державі Ізраїль,
як громадянин України.

Листом відповідача №9/Г-1 від 27 січня 2014
року, у задоволенні заяви було
відмовлено, із посиланням на те, що
позивачем не надано до УПФУ паспорт
громадянина України з відміткою про
реєстрацію місця проживання в Україні.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
до суду.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що при
постановленні рішення, судом першої
інстанції було дотримано вимоги ст. 159
КАС України у зв'язку з наступним.

Право позивача на призначення та
отримання пенсії врегульовано
наступними правовими актами .

Так, відповідно до статей 1, 3
Конституції України в Україні як
соціальній, правовій державі людина, її
життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються
найвищою соціальною цінністю.
Утвердження і забезпечення прав та
свобод людини є головним обов'язком
держави. Конституційне право на
соціальний захист включає і право
громадян на забезпечення їх старості.
Пенсія за віком, за вислугу років та
інші її види, що призначаються у зв'язку
з трудовою діяльністю, заслужені
попередньою працею є однією з форм
соціального захисту. Цим визначається
зміст і характер обов'язку держави
стосовно тих громадян, які набули право
на одержання пенсі.

Право на соціальний захист віднесене
до основоположних прав і свобод. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел і
забезпечується частиною другою статті
22 Конституції України, відповідно до
якої конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Конституційне право на соціальний
захист включає і право громадян на
забезпечення їх у старості. Пенсія за
віком, за вислугу років та інші її види,
що призначаються у зв'язку з трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією з форм соціального
захисту. Цим визначається зміст і
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні
право на соціальний захист кожного
громадянина, без будь-яких винятків,
держава реалізує положення статті 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права і не може бути
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування
та захист своїм громадянам, які
перебувають за її межами (частина третя
статті 25 Конституції України).

У відповідності зі ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у старості. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Згідно ст.ст. 49, 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року
(надалі - Закон №1058), в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачене міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
дана Верховною Радою України. У разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
6 місяців наперед перед виїздом.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд, при
вирішенні справи, керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення
частини 2 статті 49 та статті 51 Закону
№1058, які надавали право територіальним
органам Пенсійного фонду припиняти
виплату пенсії на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, визнані такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними).

При цьому, в Рішенні Конституційним
Судом зазначено, що право громадянина
на одержання призначеної йому пенсії
не може пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні,
оскільки держава відповідно до
конституційних принципів зобов'язана
гарантувати це право незалежно від
того, де проживає особа, якій
призначена пенсія, в Україні чи за її
межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Виходячи із правової, соціальної
природи пенсій право громадянина на
одержання призначеної йому пенсії не
може пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні; держава
відповідно до конституційних
принципів зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа, якій призначена пенсія, - в
Україні чи за її межами.

Положення статті 47 Закону № 1058, на яку
посилається УПФУ як на підставу
відмови позивачу у призначенні пенсії,
не є перешкодою для реалізації
позивачем свого права на одержання
пенсії, а тому до уваги судом
апеляційної інстанції не приймається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, ч.1 ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О. Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова