Справа № 367/2992/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/800/49912/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 17 травня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у справі № 367/2992/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
незаконною та скасування постанови від
29 грудня 2012 року №3267 про накладення
штрафу в розмірі 102 060 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

В обґрунтування позову ОСОБА_4
зазначила, що вказана постанова є
незаконною, оскільки винесена без її
відома та без здійснення будь-яких
фактичних перевірок дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 17 травня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року, позов задоволено.
Визнано незаконною та скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області № 3267 від 29.12.2012р. про
накладення на ОСОБА_4 штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності в сумі 102 060 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області звернулась з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29.12.2012р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області було
винесено постанову № 3267 про накладення
штрафу на ОСОБА_4 за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
відповідно до абз.4 п.6 ч.2 ст.2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф в сумі
102 060 грн.

Постановою державного виконавця
Відділу ДВС Ірпінського міського
управління юстиції від 19.03.2013р. було
відкрито виконавче провадження № 37182859
про примусове виконання постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області №3267 від 29.12.2012р. та
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь держави штрафу в сумі
102 060 грн. Копії вказаних постанов були
особисто отримані позивачкою лише
05.04.2013р., про що стверджує відмітка про
вручення.

Суди першої та апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги виходили
з того, що проведення відповідачем
архітектурно-будівельного контролю у
відсутності суб'єкта містобудування
ОСОБА_4 та не повідомлення належним
чином останньої про результати
перевірки, призвело до порушення прав
позивачки на оскарження в
передбаченому порядку прийнятої
відповідачем постанови.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками
суддів та вважає їх обґрунтованими,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення,
зокрема, експлуатація або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553
(далі-Порядок № 533).

Пунктом 9 Порядку № 533 передбачено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 533
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право: вимагати від посадових осіб
інспекції дотримання вимог
законодавства; перевіряти наявність у
посадових осіб інспекції службових
посвідчень; бути присутнім під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю; за
результатами перевірки отримувати та
ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією; подавати в
письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акту
перевірки, складеного інспекцією за
результатами перевірки.

Згідно п. 12 Порядку № 533 посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані, зокрема,
ознайомлювати суб'єкта містобудування
чи уповноважену ним особу з
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством.

Згідно п. 16, 18, 21 Порядку № 533 за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

Акт перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта. У
разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Таким чином, здійснення перевірки
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
відсутність позивача та не
ознайомлення її з результатами
проведення такої перевірки є
порушенням Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Пунктом 9 Порядку про накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів від 06.04.1995 р. №244 (далі-Порядок
№244), передбачено, що постанова про
накладення штрафу складається у трьох
примірниках. Перший примірник
постанови у триденний строк після
прийняття постанови вручається під
розписку керівникові або
уповноваженому представникові
суб'єкта містобудування чи
надсилається поштою, про що робиться
запис у справі. Другий примірник у разі
несплати штрафу в установлений строк
пред'являється інспекцією до
примусового виконання у порядку та
строки, що визначені Законом України
"Про виконавче провадження", а третій -
залишається в інспекції, яка наклала
штраф.

Згідно п. 6 Порядку №244 питання про
накладення штрафу розглядається в
15-денний строк з дня одержання
протоколу про правопорушення. У разі
потреби справа може розглядатися за
участю представників суб'єкта
містобудування, експертів, інших
причетних до неї осіб.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, позивач отримала оскаржувану
постанову лише 05.04.2013 року, коли
звернулась до ВДВС Ірпінського
міського управління юстиції для
з'ясування причини арешту поточного
банківського рахунку.

З огляду на вказані обставини, не
повідомлення Інспекцією належним
чином позивача про винесення
оскаржуваної постанови про накладення
штрафу позбавило ОСОБА_4 права на
оскарження вказаної постанови у
встановленому законом порядку.

Разом з тим, судова колегія не приймає
до уваги посилання скаржника на п. 6
Порядку №244, оскільки відсутність
потреби Інспекції у наданні позивачем
пояснень при розгляді справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, не позбавляє Інспекцію
обов'язку як суб'єкта владних
повноважень повідомити суб'єкта
містобудування про винесення
постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
факту законності оскаржуваної
постанови та правомірності накладення
штрафу.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області відхилити, а
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 17 травня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: