Справа № 823/1049/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
справа № 823/1049/14

12 год. 50 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

при секретарі - Демченко Н.Ю.,

за участю сторін:

представників позивача: Лукомської Т.Е.
(за посадою згідно з положенням),
Кривіцької Т.В. (за довіреністю),

представника відповідача - Малихіна
В.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради до
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області про визнання неправомірними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
звернулось управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради (далі - позивач) до
начальника управління Пенсійного
фонду України у Золотоніському районі
Лободи Станіслави Людвигівни, в якій з
урахуванням уточнень просило: визнати
неправомірними та скасувати рішення
«Про застосування фінансових санкцій
за неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України» від 16.01.2014 №1, №2, №3 та №4, що
прийняті відповідачем; звільнити
позивача від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 12.05.2014 замінено
первинного відповідача на належного -
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області (далі - відповідач).

Позов мотивовано тим, що відповідач
неправомірно застосував до позивача
штрафні санкції, оскільки норма закону,
якою вони передбачені втратила свою
чинність на момент прийняття
оскаржуваних рішень. Тому позивач
просив їх скасувати.

Відповідач проти позову заперечував та
зазначив, що виявлені перевіркою
порушення позивач вчинив протягом
2006-2009 років, тобто під час дії норми
закону, яка передбачала
відповідальність за таке порушення. У
зв'язку з цим просив відмовити у
задоволенні позову.

У судовому засіданні представники
сторін підтримали свої правові позиції
у спорі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази в
матеріалах справи та оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що на підставі направлення
від 18.12.2013 №38 службовими особами
відповідача проведено перевірку
позивача щодо достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 01.01.2006 до 31.12.2009.

Перевіркою виявлено, що позивач
протягом 2006-2009 років не подавав
відповідачу відомості про
застраховану особу ОСОБА_1 що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Цими діями
порушив п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі -
Закон №1058-ІV). За результатами
перевірки складений акт від 30.12.2013 №49
(далі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв оскаржувані рішення «Про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України» від 16.01.2014 №1, №2, №3 та №4,
якими застосував до позивача штрафи на
загальну суму 680,00грн. (170,00грн.
відповідно до кожного рішення)
відповідно до п.5 ч.9 ст.106 Закону №1058-ІV.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
рішенням, суд виходив з такого.

П.5 ч.9 ст.106 Закону №1058-ІV (в редакції, яка
діяла до 1 січня 2011 року) було
передбачено застосування виконавчими
органами Пенсійного фонду до
страховиків за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме:
у формі штрафу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ)
наведена вище норма матеріального
права із Закону № 1058-ІV була виключена.

У той же час згідно з абз.5 п.7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону №2464-VI стягнення заборгованості
зі сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. Абз.6 вказаного пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством,
поширюється лише на заборгованість зі
сплати страхових внесків та сум
штрафних санкцій, які були нараховані
та/або не сплачені до зазначеної дати.
Питання ж відповідальності
страховиків, не пов'язані із такою
заборгованістю, знаходяться поза
межами регулювання, Закону №1058-ІV та
абз.5-6 п.7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464-VI.

Вказана правова позиція відображена в
постанові Верховного Суду України від
04.06.2013 у справі про неоднакове
застосування касаційним судом у
подібних правовідносинах п.7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VІ.

Ч.1 ст.244-2 КАС України передбачено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Оскільки штрафні санкції за
несвоєчасне подання звітності
відповідачу за 2006-2009 роки не були
застосовані до 01.01.2011 і на час їх
нарахування норма закону, що
передбачала відповідальність за таке
порушення, втратила свою дію, тому
відповідач, застосовуючи зворотну дію
у часі статті, що погіршує становище
позивача, діяв не у спосіб та не в межах
закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що нарахування після 1 січня
2011 року відповідачем на підставі п.5 ч.9
ст.106 Закону №1058-ІV позивачу штрафних
санкцій за несвоєчасне подання
звітності, граничний строк подання
якої настав до цієї дати, є
протиправним. Тому позовні вимоги є
обґрунтованими, а оскаржувані рішення
підлягають скасуванню.

Суд звернув увагу, що позивач просив
суд звільнити його від сплати судового
збору у цій справі. Враховуючи, що
тяжкий майновий стан позивача
обґрунтовується даними тимчасового
кошторису на 2014 рік, а видатки для
сплати судового збору у нього, як
державної установи, відсутні, тому суд
вирішив задовольнити його клопотання
про звільнення від сплати судового
збору. У зв'язку з цим, з огляду на
положення ст.94 КАС України, суд дійшов
висновку, що підстави для стягнення
судового збору на користь позивача
відсутні.

Керуючись ст. ст.2, 158 - 165, 254 - 256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області «Про застосування
фінансових санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України» від
16.01.2014 №1, №2, №3 та №4.

2. Звільнити управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради від сплати судового збору.

3. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з моменту
отримання повного тексту постанови.

4. Копію постанови направити сторонам.

Суддя
А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений
16.05.2014