Справа № 603/93/14-а
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/93/14-а
Провадження № 6-а/603/10/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області у складі:

головуючого судді:
Іванчука В. М.

при секретарі :
Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Монастириська
адміністративну справу за поданням
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області про зміну способу і порядку
виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Начальник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області та старший державний
виконавець даного відділу звернулись в
суд із поданням про зміну способу і
порядку виконання виконавчого листа №
2-а-109/11, виданого Монастириським
районним судом Тернопільської області,
резолютивною частиною якого
встановлено: «Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області починаючи з 24.07.2011 року
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
урахуванням виплачених сум, шляхом
зміни зобов'язання здійснити виплати
на стягнення цих виплат.

В обґрунтування заявленого подання
зазначають, що у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області на виконанні перебувало
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-а-19/11,
виданого Монастириським районним
судом Тернопільської області 24.09.2013
року. 07 жовтня 2013 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. 28.10.2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.9 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України
«Про виконавче провадження». У зв'язку
з набранням чинності Законом України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виникли трудності з
виконанням судових рішень, ухвалених у
справах, пов'язаних із соціальними
виплатами.

У поданні посилаються на те, що 15.10.2013
року у відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області надійшов лист Державної
виконавчої служби України, яким
встановлено вжиття заходів щодо
виконання рішень національних судів, в
яких передбачається вжиття заходів
зобов'язального (немайнового)
характеру, які не можуть бути виконані,
шляхом звернення до суду із заявою про
зміну способу і порядку виконання
рішень. Також зазначає, що у
відповідності до ч.2 ст.11 та п.8 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», для примусового
виконання виконавчого листа №2-а-109/11,
виданого Монастириським районним
судом Тернопільської області 24.09.2013
року, враховуючи лист Вищого
адміністративного суду №846/12/13-13 від
13.06.2013 року, слід змінити спосіб і
порядок виконання рішення шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області в судове засідання не з'явився,
хоч належним чином повідомлявся про
дату, час і місце розгляду справи, про
причини неявки не повідомив.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
в судове засідання не з'явилась, подала
до суду письмове клопотання про
розгляд подання у її відсутності та
заперечення, в якому просить залишити
подання відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Тернопільській
області без задоволення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась,
хоча повідомлялась про дату і час
розгляду подання, подала заяву про
розгляд подання у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Постановою Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 07.02.2011 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області починаючи з 24.07.2011 року
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
урахуванням виплачених сум. Ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2012 року
постанова залишена без змін.

Як вбачається із матеріалів справи
№2-а-109/11, з метою примусового виконання
постанови 24.09.2013 року Монастириським
районним судом Тернопільської області
видано виконавчий лист.

07.10.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

На підставі п.9 ч.1 ст.49, ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження»
старшим держаним виконавцем 28.10.2013 року
винесено постанову про повернення
виконавчого документа (виконавчого
листа №2-а-109/11, виданого Монастириським
районним судом Тернопільської області
24.09.2013 року) стягувачеві, оскільки
згідно повідомлення Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі здійснено
перерахунок пенсії, виплата
нарахування буде здійснена після
надходження відповідних коштів на
рахунок боржника.

Згідно ч.1 ст.263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Таким чином, підставою для
застосування положень ч.1 ст.263 КАС
України є обставини, що перешкоджають
належним чином виконати судове рішення
в адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу і порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження, знищення
об'єкта стягнення або з інших причини.

При цьому змінюючи спосіб і порядок
виконання рішення, суд не може
змінювати його змісту.

Проте у матеріалах подання відсутні
докази неможливості або ускладнення
виконання рішення суду. Посилання на
державного виконавця на Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», як обставину, що
зумовлює трудності у виконанні рішення
суду не підтверджено жодними належними
доказами.

В силу ст.263 КАС України зміна способу
та порядку виконання судового рішення
є винятковою мірою, однак державним
виконавцем не доведено, що ним вчинено
всі передбачені законом заходи для
виконання рішення, не обґрунтовано, що
зміна способу та порядку виконання -
єдиний можливий та необхідний засіб
вчинення виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду від 07.02.2011
року неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
а тому відсутні підстави для зміни
способу виконання постанови суду.

Крім того, суд враховує посилання
представника управління Пенсійного
фонду України в Монастириському
районі, викладені у письмових
запереченнях з приводу того, що
звертаючись із поданням про зміну
способу виконання виконавчого листа
№2-а-109/11, відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Тернопільській
області не враховано те, що дане
виконавче провадження закінчено.
Відповідно до п.8 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання рішення. З
наведеного випливає, що встановити чи
змінити порядок і спосіб виконання
судового рішення можливо лише на
стадії його виконання.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про
виконавче провадження» не передбачено
порядок виконання судових рішень суду
державним виконавцем після винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Відновлення виконавчого провадження
передбачене ст.51 Закону України «Про
виконавче провадження».

У відповідності до ч.1 ст.51
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною
чи скасована начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

З положень даної статті
випливає, що державний виконавець може
відновити виконавче провадження
тільки після того, якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, або
керівником відповідного органу
державної виконавчої служби.

Доказів того, що виконавче провадження
по справі №2-а-109/11 державним виконавцем
відновлене і з яких підстав суду не
надано.

Суд не бере до уваги посилання
державного виконавця на лист Вищого
адміністративного суду №846/12/13-13 від
13.06.2013 року, оскільки вказаний лист
відкликано листом Вищого
адміністративного суду України
№173/11/14-14 від 11.02.2014 року «Щодо
відкликання листа Вищого
адміністративного суду України
№846/12/13-13 від 13.06.2013 року».

На підставі вищенаведеного
суд приходить до переконання, що у
задоволенні подання про зміну способу
і порядку виконання рішення суду слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 70, 71, 159-163,
263 КАС України, ст.ст.49, 51, 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання рішення -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Монастириський районний суд протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання копії цієї
ухвали.

Суддя: В. М. Іванчук