Справа № 580/596/14-а
Суддя: Стеценко В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської
Справа № 580/596/14-а
Номер провадження 2-а/580/19/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р.
Лебединський районний суд Сумської
області

в складі: головуючого - судді
Стеценко В. А.

з участю секретаря
Кальченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лебедині позовну заяву
ОСОБА_1 до Сумської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міністерства
доходів у Сумській області про
визнання постанови про застосування
адміністративного стягнення нечинною
та її скасування;

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою в порядку, передбаченому КАС
України, мотивуючи свої вимоги тим, що
постановою начальника Лебединського
відділення Сумської ОДПІ серії РН №
480470 від 18.03.2014 року на неї було
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в сумі 1700 грн. за порушення
вимог ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а саме - за
несплату Міжгосподарським санаторієм
«Токарі» зазначеного єдиного внеску за
грудень 2013 року в строк до 20.01.2014 року.
Позивачка не згодна з даною постановою,
так як в 2013-2014 роках одним з основних
замовників послуг санаторію з
оздоровлення ветеранів війни та праці,
дітей війни та громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи є Департамент соціальної
політики виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) і
фінансування таких послуг
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Оплата за
надані протягом 2013 року послуги з
оздоровлення ветеранів війни та праці,
дітей війни та громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи проводиться з порушення
встановлених строків у зв'язку із
відсутністю бюджетного фінансування і
станом на 01.01.2014 року та 25.03.2014 року
заборгованість Департаменту
соціальної політики виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) становить 1 564 104 грн. 00
коп. Тобто несвоєчасно перерахування
єдиного внеску виникло через те, що
внаслідок невиконанн державою своїх
фінансових зобов»язань на рахунках МГС
«Токарі» не було необхідних коштів для
сплати цього обов'язкового платежу.

Тому позивачка звернулася до суду та
просила визнати нечинною та скасувати
постанову про застосування
адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала повністю та
пояснила, що в хоча січні-лютому 2014 року
на рахунки санаторію надходили і
надходили кошти на оплату оздоровлення
громадян, їх розміри були незначними і
недостатніми для осплати единого
соціального внеску в той час як
функціонування санаторію теж потребує
періодичних платежів.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
мотивувала свої заперечення тим, що
згідно чинного законодавства
санаторій повинен самостійно
планувати свою господарську
діяльність і забезпечувати наявність
коштів, які в першочерговому порядку
повинні перераховуватись державі в
якості єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування а позивачка, як
головний бухгалтер зобов»язана
здійснювати контроль за додержанням
порядку оформлення первинних та
бухгалтерських документів,
розрахунків та платіжних зобов»язань
та вести роботу, спрямовану на
забезпечення суворого додержання
штатної, фінансової і касової
дисципліни.

З постанови (а.с.5), дослідженої в
судовому засіданні вбачається, що
заступником начальника - начальником
Лебединського відділення Сумської
ОДПІ Колпак В.В. 18.03.2014 року було
накладено адміністративне стягнення
розміром 1 700 грн. 00 коп. на головного
бухгалтера МГС «Токарі» ОСОБА_1 за
порушення вимог ч. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а саме - за те,
що санаторій до 20.01.2014 року не сплатив
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
грудень 2013 року, нарахований в сумі 59
572,51 грн., що перевищує розмір трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З протоколу (а.с. 6), дослідженого в
судовому засіданні вбачається, що він
складений за порушення позивачкою ч. 5
ст. 165-1 КпАП України з тих підстав, що
ОСОБА_1, працюючи головним бухгалтером
Міжгосподарського санаторію «Токарі»
до 20.01.2014 року не сплатила в повному
розмірі єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за грудень 2013
року, нарахований в сумі 59 572,51 грн., що
перевищує розмір трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Розмір боргу складає в сумі 52
708 грн. 70 коп., що складає більше
трьохсот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

З акта, договору та додаткової угоди
(а.с.7-10) досліджених в судовому
засіданні вбачається, що в 2013-2014 роках
одним з основних замовників послуг
санаторію з оздоровлення ветеранів
війни та праці, дітей війни та громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи є
Департамент соціальної політики
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) і фінансування таких
послуг здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Оплата за
надані протягом 2013 року послуги з
оздоровлення ветеранів війни та праці,
дітей війни та громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи поводиться з порушення
встановлених строків у зв'язку із
відсутністю бюджетного фінансування і
станом на 01.01.2014 року та 25.03.2014 року
заборгованість Департаменту
соціальної політики виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) перед Міжгосподарським
санаторієм «Токарі» становить 1 564 104
грн. 00 коп.

Із звіту, витягів та довідок (а.с. 25-30,
32-37), досліджених в судовому засіданні
вбачається, що МГС «Токарі» самостійно
закупає продукти та паливно-мастильні
матеріали, оплачує комунальні послуги
та реалізує послуги з оздоровлення.
Протягом січня - березня 2014 року на його
рахунки надійшло за надані послуги 6 876
грн., повортної фінансової допомоги - 50
000 грн. та кредитних коштів - 227 600 грн.
Оплачено газ - 132 444,25 грн.,
електроенергію - 39 998,35 грн., продукти,
ПММ - 21 431,93 грн., податок на додану
вартість - 44 863 грн. та інші податки і
збори - 3 355,53 грн.

З довідки (а.с. 31), дослідженої в
судовому засіданні вбачається, що на
рахунках санаторія в Лебединському
управлінні Державної казначейської
служби України в січні-лютому 2014 року
рух коштів був відсутній.

З платіжних доручень (а.с. 38),
досліджених в судовому засіданні
вбачається, що 11.04.2014 року санаторієм
було сплачено 45 000 грн. єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за грудень 2013
року а 18.04.2014 року 117 000 грн. єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за грудень 2013
року, січень-лютий 2014 року.

З постанови (а.с. 48), дослідженої в
судовому засіданні, вбачається,
начальником УПФУ України в м. Лебедині
та Лебединському районі Гончаровим В.І.
27.06.2013 року було накладено
адміністративне стягнення розміром 425
грн. на головного бухгалтера МГС
«Токарі» ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 3
ст. 165-1 КпАП України - тобто за
несвоєчасну сплату єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 59 611,22
грн., що не перевищує розмір трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за квітень-травень 2013 року.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи суд вважає, що позов
обґрунтований, позовні вимоги виникли
з правовідносин, які пов'язані з
накладенням адміністративних стягнень
і підлягають до задоволення, так як в
судовому засіданні було встановлено,
що 18.03.2014 року Лебединськми відділенням
Сумської ОДПІ на позивачку було
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в сумі 1700 грн. 00 коп. за
порушення вимог ч. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а саме за
несплату Міжгосподарським санаторієм
«Токарі» до 20.01.2014 року єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за грудень 2013
року в сумі 59 572,51 грн., що перевищує
розмір трьохсот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, в той час
як в судовому засіданні не було
доведено вини позивачки у вчиненні
зазначеного правопорушення.

Вказані обставини стверджуються
поясненням позивачки та матеріалами
справи, дослідженими в судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.5 підрозділу 1 розділу ХХ
Податкового кодексу України, якщо
норми інших законів містять посилання
на неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, то для цілей їх застосування
використовується сума в розмірі 17
гривень, крім норм адміністративного
та кримінального законодавства в
частині кваліфікації адміністративних
або кримінальних правопорушень, для
яких сума неоподатковуваного мінімуму
встановлюється на рівні податкової
соціальної пільги, визначеної
підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169
розділу IV Кодексу для відповідного
року.

Згідно ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України» прожитковий
мінімум для працездатних осіб з 01.01.2014
року становить 1 218 грн.

Згідно ст. 9 КпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно ст. 14 КпАП України посадові
особи підлягають адміністративній
відповідальності за адміністративні
правопорушення, зв'язані з
недодержанням установлених правил у
сфері охорони порядку управління,
державного і громадського порядку,
природи, здоров'я населення та інших
правил, забезпечення виконання яких
входить до їх службових обов'язків.

Згідно зі ст. 33 КпАП України при
накладенні стягнення за вчинення
правопорушення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Згідно ч.8 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Згідно ч. 12 ст. 9 вказаного Закону
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

За наявності у платника єдиного
внеску одночасно із зобов'язаннями із
сплати єдиного внеску зобов'язань із
сплати податків, інших обов'язкових
платежів, передбачених законом, або
зобов'язань перед іншими кредиторами
зобов'язання із сплати єдиного внеску
виконуються в першу чергу і мають
пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань з
виплати заробітної плати (доходу).

Згідно зі ст.ст.13, 14 вказаного
Закону органи доходів і зборів мають
право та зобов'язані, крім іншого,
здійснювати контроль за дотриманням
платниками єдиного внеску вимог закону
та порушувати в установленому законом
порядку питання про притягнення до
відповідальності винних у порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та ч. 4 ст.165-1
КпАП України посадові особи платників
єдиного внеску несуть адміністративну
відповідальність за порушення порядку
нарахування, обчислення, несплату та
несвоєчасну сплату зазначеного
єдиного внеску у сумі більше трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП
України провадження в справі підлягає
закриттю у випадку відсутності події і
складу адміністративного
правопорушення.

Згідно ст. 293 КпАП України орган
при розгляді скарги на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає рішення, одним з яких є
скасування постанови і закриття
справи.

Суд враховує, що позивачка, як
посадова особа оридичної особи -
суб»єкта господарської діяльності
зобов'язана вживати заходів щодо
дотримання строків сплати нарахованих
внесків незалежно від його фінансового
стану.

Однак, отримавши в січні - лютому
2014 року на рахунок санаторію гроші у
вигляді повортної фінансової допомоги
та кредитних коштів всупереч вимогам
чинного законодавства не направила їх
на сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а виконала
вказівки безпосереднього керівництва
і лише в квітні 2014 року, після
надходження додаткових грошей
санаторій перерахував погасив вказану
заборгованість.

Таким чином позивачкою були
порушені вимоги податкового
законодавства України.

Проте, суд враховує і те, що при
кваліфікації правопорушення,
вчиненого позивачкою відповідним
органом не було враховано вимог п. 5
підрозділу 1 розділу ХХ Податкового
кодексу України та ст.7 Закону України
«Про державний бюджет України», згідно
з якими при кваліфікації
адміністративних правопорушень сума
неоподатковуваного мінімуму
встановлюється на рівні податкової
соціальної пільги, розмір якої з 01.01.2014
року становить 609 грн., тобто не
враховано, що на час вчинення
правопорушення розмір трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян складає

182 700 грн., виходячи з розрахунку 300 х 609 =
182 700, а несплата єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за грудень 2013
року Міжгосподарським санаторієм
«Токарі» до 20.01.2014 року була допущена в
сумі лише 59 572,51 грн.

Із огляду на викладене, суд
вважає, що в діях позивачки відсутній
склад адміністративного
правопорушення - порушення порядку
нарахування, обчислення, несплату та
несвоєчасну сплату зазначеного
єдиного внеску у сумі більше трьохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, за яке вона була притягнута
до відповідальності постановою
начальника Лебединського відділення
Сумської ОДПІ серії РН № 480470 від 18.03.2014
року (а.с. 5).

Крім того, суд бере до уваги і те,
що з тексту оскаржуваної постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, винесеної відносно
ОСОБА_1 взагалі не вбачається посилання
на статтю Кодексу України про
адміністративні правопорушення, на
підставі якої позивачку визнано винною
у вчинення адміністративного
правопорушення та в межах санкції якої
на неї накладено стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС
України суд може вийти за межі позовних
вимог в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд вважає вищевказані обставини
необхідними для повного захисту
інтересів позивачки та прийняття
законного та справедливого рішення за
його позовом.

Тому суд, перевіривши законність
і обгрунтованість винесеної постанови
вважає, що в судовому засіданні не було
доведено належним чином вину позивачки
у вчиненні правопорушення і її позов
необхідно задоволити, скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
закрити провадження по справі в
зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 17, 50, 71, 100, 102,
110, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, п.1 ч. 1 ст.
247, ст. 251-252, 293 КпАП України, п.5
підрозділу 1 розділу ХХ Податкового
кодексу України;

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міністерства доходів у
Сумській області про визнання
постанови про застосування
адміністративного стягнення не чинною
та її скасування задовільнити.

Скасувати постанову
Лебединського відділення Сумської
ОДПІ серії РН № 480470 від 18.03.2014 року про
накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700
грн. 00 коп. за порушення вимог ч. 5 ст. 165-1
КпАП України і закрити провадження по
адміністративній справі.

Постанова остаточна,
оскарженню не підлягає.

Суддя
В. А. Стеценко