Справа № 802/566/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 р.
м. Вінниця

Справа № 802/566/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни,

представника позивача:
Тихого С.В.,

представника відповідача:
Цибка В.В.,

третьої особи:
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс -
Агро" до Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_3 про скасування
наказу,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро"
(надалі - ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро",
позивач) з адміністративним позовом до
Головного управління Держземагентства
у Вінницькій області (далі - відповілач)
про скасування наказу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що з листа Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області від 17 лютого 2014 року
про надання інформації йому стало
відомо про наказ відповідача від 11
жовтня 2013 року ВН/:03:000/00001169, яким
затверджено розроблений проект
землеустрою та надано в оренду
терміном на 25 років громадянину ОСОБА_3
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
державної власності ( землі запасу )
площею 19,00 га, розташовану на території
Вербівської сільської ради
Липовецького району, для ведення
фермерського господарства.

Позивач не погоджується з вказаним
наказом з огляду на те, що листом від 24
травня 2013 року за №184 ТОВ "Концерн
"Сімекс-Агро" зверталось до Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області, у якому просило
включити земельні ділянки загальною
площею 109,71 га на території Вербівської
сільської ради до ділянок, право оренди
на які можливо набути на земельних
торгах.

На вказаний лист позивач отримав
відповідь від 26.06.2013 року за № 03-55/4031, у
якій роз'яснено процедуру проведення
земельних торгів та повідомлено ТОВ
"Концерн "Сімекс-Агро" про можливість
набуття в оренду земельних ділянок на
земельних торгах.

Відтак, на думку позивача, оскаржений
наказ підлягає скасуванню, оскільки
ним порушено право позивача на участь у
земельних торгах щодо набуття в оренду
земельної ділянки на території
Вербівської сільської ради.

В ході судового розгляду ухвалою суду
від 19 березня 2014 року до участі в справі
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. Додатково
пояснив, що оскаржуваним наказом не
порушено прав позивача на участь у
земельних торгах щодо набуття в оренду
спірної земельної ділянки, оскільки
вказана вище земельна ділянка не
включалась до переліку тих ділянок,
права на які можуть бути реалізовані на
аукціоні. Також зазначив, що земельні
торги щодо реалізації права оренди на
спірну земельну ділянку не
проводились. Разом з тим, вказана
земельна ділянка надана в оренду
громадянину ОСОБА_3 на підставі поданої
ним заяви та доданих до неї документів,
зважаючи на положення частини 2 статті
134 Земельного кодексу України. Відтак,
на думку представника відповідача,
Головне управління діяло в межах
повноважень, що визначені чинним
земельним законодавством.

Третя особа в судовому засіданні також
заперечував щодо позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами докази, суд встановив
наступне.

24 травня 2013 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагентства
у Вінницькій області із клопотанням, у
якому просив надати в оренду земельну
ділянку загальною площею 109,71 га на
території Вербівської сільської ради
за межами населеного пункту. При цьому
просив у разі надходження кількох
звернень щодо набуття в оренду
вказаної земельної ділянки цю земельну
ділянку включити до переліку земельних
ділянок, право оренди на які буде
реалізоване на земельних торгах (а.с. 6).

За результатами розгляду вказаного
клопотання відповідач своїм листом від
26 червня 2013 року за вих. №03-55/403
роз'яснив порядок набуття в оренду
земельних ділянок шляхом участі в
земельних торгах. Також відповідач
повідомив позивача, що у поданих
клопотаннях відсутні відомості про
цільове призначення земельних ділянок,
а з доданих до них викопіювань
неможливо встановити бажане місце
розташування та розмір земельних
ділянок. Крім того, в зазначеному листі
відповідач вказав про можливість
набуття ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" права
оренди на бажану земельну ділянку на
земельних торгах.

Згодом позивачу стало відомо про
передачу в оренду земельної ділянки
площею 19,00 га на території Вербівської
сільської ради Липовецького району
ОСОБА_3 для ведення фермерського
господарства. Таке рішення прийнято у
формі наказу Головного управління
Держземагентства у Вінницькій області
ВН/:03:000/00001169 від 11 жовтня 2013 року.

Позивач вважає, що цим наказом обмежено
його право на участь у земельних
торгах, на яких можливо було б набути
право оренди на зазначену земельну
ділянку.

Надаючи оцінку спірному наказу
Головного управління Держземагентства
у Вінницькій області від 11 жовтня 2013
року ВН/:03:000/00001169 та доводам
позивача щодо його протиправності, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (
вчинення дії ); добросовісно.

Особливості продажу земельних ділянок
або прав на них на конкурентних засадах
врегульовано главою 21 Земельного
кодексу України (надалі - ЗК України).

Так, частиною 1 статті 134 ЗК України
передбачено, що земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них (оренда, суперфіцій,
емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

При цьому, відповідно до частини 1
статті 135 ЗК України, земельні торги
проводяться у формі аукціону, за
результатами проведення якого
укладається договір купівлі-продажу,
оренди, суперфіцію, емфітевзису
земельної ділянки з учасником
(переможцем) земельних торгів, який
запропонував найвищу ціну за земельну
ділянку, що продається, або найвищу
плату за користування нею, зафіксовану
в ході проведення земельних торгів.

Продаж земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них
(оренди, суперфіцію, емфітевзису)
здійснюється виключно на земельних
торгах, крім випадків, встановлених
частинами другою і третьою статті 134
цього Кодексу (частина 2 статті 135 ЗК
України).

Порядок добору земельних ділянок для
продажу їх на земельних торгах
визначений статтею 136 ЗК України.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено,
що організатор земельних торгів
визначає перелік земельних ділянок
державної чи комунальної власності
та/або прав на них, які виставляються на
земельні торги окремими лотами.
Забороняється вносити до зазначеного
переліку призначені під забудову
земельні ділянки без урахування у
випадках, передбачених законом,
результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце
розташування (адреса) земельної
ділянки, її цільове призначення
(функціональне використання), площа,
кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи
комунальної власності, у тому числі
разом з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна (будівлями, спорудами)
державної чи комунальної власності,
які або права на які виставляються на
земельні торги, здійснюється з
урахуванням затверджених
містобудівної документації та
документації із землеустрою, а також
маркетингових досліджень,
інвестиційної привабливості, звернень
громадян та юридичних осіб щодо
намірів забудови (частина 2 статті 136 ЗК
України). Земельні ділянки, включені до
переліку земельних ділянок державної
чи комунальної власності або прав на
них, які виставлені на земельні торги,
не можуть відчужуватися, передаватися
в заставу, надаватися у користування до
завершення торгів (частина 3 статті 136
ЗК України). Підготовку лотів до
проведення земельних торгів
забезпечує організатор земельних
торгів (частина 4 статті 136 ЗК України).

Відтак, аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що виключно
організатор (орган Держземагентства)
земельних торгів формує перелік
земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них,
які можуть бути реалізовані на
аукціоні. Також з метою проведення
аукціону організатором вчиняються ряд
дій, що визначені Земельним кодексом
України.

Таким чином, за відсутності
сформованого переліку земельних
ділянок державної чи комунальної
власності або прав на них на території
Вербівської сільської ради
Липовецького району, які можуть бути
реалізовані на аукціоні, відсутні
підстави стверджувати про обмеження
права позивача на участь у таких
земельних торгах.

Більше того, суду не надано доказів
того, що дії відповідача щодо не
проведення (не організації) таких
земельних торгів є протиправними, або ж
визнавалися в судовому порядку
протиправними.

Натомість, представником відповідача в
підтвердження обґрунтованості наказу,
що оскаржується, надано клопотання
громадянина ОСОБА_3 та всі додані до
нього документи, необхідні для
вирішення такого клопотань.

Дослідивши зазначені документи ( а.с. 38 -
47 ), суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог,
оскільки судом встановлено, що
відповідачем під час прийняття
оскаржуваного наказу дотримано
процедури надання в оренду земельних
ділянок, що визначена Земельним
кодексом України.

Крім того, в судовому засіданні
представником відповідача було надано
оригінал клопотання від 24.05.2013 року №
184, з яким ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро"
31.05.2013 року звернулось до Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області щодо передачі в
оренду земельної ділянки та яке було
зареєстровано за вх. №4022/03-21.

Як вбачається з зазначеного клопотання
загальна площа земельної ділянки, яку
позивач просив передати йому в оренду
на території Вербівської сільської
ради за межами населеного пункту,
становить 9,00 га, в той час, як земельна
ділянка, надана в оренду ОСОБА_3 на
підставі оскаржуваного наказу, має
загальну площу 19,00 га (а.с. 54-56). Також суд
зауважує, що зазначене клопотання не
містить прохання, як то стверджує
позивач, щодо повідомлення останнього
про включення земельної ділянки до
переліку земельних ділянок, право
оренди на які буде реалізоване на
земельних торгах, та вимоги повідомити
товариство про час та місце проведення
земельних торгів.

Представник позивача в судовому
засіданні не зміг пояснити різницю в
текстах клопотання від 24.05.2013 року № 184,
копія якого долучена позивачем до
адміністративного позову ( а.с. 6 ) та в
клопотанні з аналогічними реквізитами,
оригінал якого було надано
представником відповідача в судовому
засіданні для огляду, а виготовлена
копія долучена до матеріалів справи (
а.с. 55 - 56 ).

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи, що наданий представником
відповідача оригінал клопотання ТОВ
"Концерн "Сімекс-Агро" від 24.05.2013 року №
184, який зареєстрований в Головному
управлінні Держземагентства у
Вінницькій області 31.05.2013 року за вх.
№4022/03-21, не викликає сумнівів щодо його
справжності, оскільки містить штамп
реєстрації відповідачем та,
відповідно, вихідні реквізити, підпис
та печатку позивача, суд приймає до
уваги саме зазначене клопотання ( а.с. 55
- 56 ), в той час, як надану позивачем
копію клопотання ( а.с. 6 ) оцінює
критично.

Окрему увагу суд звертає на тому, що
земельне законодавство не передбачає
можливості набуття юридичною особою
права оренди на земельні ділянки, окрім
як на земельних торгах. Натомість,
частиною 2 статті 134 Земельного кодексу
України передбачено, що не підлягають
продажу на конкурентних засадах
(земельних торгах) земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них у разі передачі громадянам
земельних ділянок для ведення
фермерського господарства. Вказане
підтверджує обґрунтованість наказу, що
оскаржується, в частині передачі в
оренду земельної ділянки громадянину
ОСОБА_3 не на конкурентних засадах.

З огляду на викладене, посилання
представника позивача, як на підставу
для скасування оскаржуваного наказу,
на те, що відповідачем не організовано
земельні торги, що призвело до
обмеження прав позивача на участь в цих
торгах, є необґрунтованими.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративному судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд,
відповідно до ст.86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що встановлені
фактичні обставини справи свідчать про
правомірність оскаржуваного рішення,
наданими доказами вимоги позивача не
доводяться, відтак, суд вважає, що
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження під час розгляду
адміністративної справи, а тому в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити.

Визначаючись щодо розподілу судових
витрат, суд керується частиною 2 статті
94 КАС України, відповідно до якої, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати,
пов'язані із залученням свідків та
проведенням судових експертиз. Разом з
тим, суд зазначає про відсутність
понесених відповідачем витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Заброцька Людмила Олександрівна