Справа № 569/1934/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"13" травня 2014 р.
Справа № 569/1934/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "06" березня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради, за участю третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача: Відділу по
обліку та розподілу житла Виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Рівненського міського суду
Рівненської області з позовом до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради, в якому просив (з
урахуванням уточнюючої заяви)
зобов'язати відповідача надати йому
рівноцінну земельну ділянку з
побудованим на ній житловим будинком
або грошову компенсацію відповідно до
закону з розрахунку на трьох членів
сім'ї з підстав викладених у
адміністративному позові та письмових
поясненнях. Свої вимоги мотивує тим, що
він з 1985 року перебував на квартирному
обліку в статусі тимчасово відселених
осіб із знесеного будинку в АДРЕСА_2.
Оскільки будинок був знесений,
відповідач має забезпечити його та
членів його сім'ї рівноцінним житлом
або виділити йому компенсацію.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 06 березня 2014
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Рівненської міської Ради про
зобов'язання надання рівноцінної
земельної ділянки з побудованим на ній
житловим будинком або грошову
компенсацію відповідно до закону з
розрахунку на трьох членів сім'ї.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю. В апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу та
просив розглянути справу за
відсутності його представника.

Третя особа не скористалася своїм
правом на участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направила, хоча про дату, час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони та третя особа належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги та
положення частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
відповідача та третьої особи.

Позивач в засіданні суду доводи
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення позивача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що 05
жовтня 1985 року ОСОБА_3 звернувся з
заявою на ім'я голови міської ради
народних депутатів з проханням
поставити його на квартирний облік у
пільгову чергу на отримання квартири
при міськвиконкомі.

В своїй заяві позивач вказував, що він
проживає в АДРЕСА_3 в квартирі жилою
площею 8,2 кв.м. На даній житловій площі
проживають 4 чоловіки: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - будинковласник, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 - піднаймач.

Заява позивача по квартирному питанню
була розглянута на засіданні
виконавчого комітету 15 листопада 1985
року, де прийнято рішення включити
позивача в списки пільгової черги на
отримання житлової площі при
міськвиконкомі під №438, з 08 жовтня 1985
року.

20 липня 1989 року виконавчим комітетом
Ровенської міської ради народних
депутатів, на підставі рішення
виконавчого комітету №89 від 14 березня
1989 року, позивачу видано ордер №9744 на
склад сім'ї з 3 чоловік: ОСОБА_3 -
основний квартиронаймач,
ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_8 - донька, на
право зайняття житлового приміщення
площею 17,35 кв. м., яке складається з
однієї кімнати за адресою АДРЕСА_1.

29 вересня 1994 року ОСОБА_3, подав заяву
на ім'я голови міського управління
Мороза В.М., в якій він просив внести
зміни у його справу по питанню
квартирного обліку, вказуючи на те, що
за адресою АДРЕСА_1 у одній
малосімейного типу житловій кімнаті
проживає троє осіб: ОСОБА_3 - основний
наймач квартири, ОСОБА_10, - дружина та
ОСОБА_11 - син, тому просив у його справі
по квартирному обліку записати новий
склад сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а
ОСОБА_7 - бувшу дружину виключити
зі списку.

Позивач квартиру № АДРЕСА_1, житловою
площею 17,2 кв.м., приватизував та
зареєстрував в КП Рівненське МБТІ на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого 11 квітня 1996 року
департаментом міського господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради.

08 травня 1996 року зазначену квартиру
позивачем було відчужено.

З 17 жовтня 1996 року позивач змінив своє
місце проживання і зареєструвався за
місцем свого постійного проживання, за
адресою АДРЕСА_4 .

При перереєстрації справ квартирного
обліку громадян, відділом по обліку та
розподілу житла Виконавчого комітету
Рівненської міської Ради було
встановлено, що позивач вибув з
м.Рівного у АДРЕСА_5 згідно інформації
адресно-довідкового бюро УМВСУ в
Рівненській області від 13 травня 2008
року та його сім'ю було виключено з
квартирного обліку при Рівненському
міськвиконкомі.

З довідки №572 від 05 жовтня 1985 року
(виписки з будинкової книги про склад
сім'ї та прописки) вбачається, що
довідка видана ОСОБА_3 у тому, що від
проживає і постійно прописний в
АДРЕСА_3 і займає жилу площу 1 кімнату 8,2
к.м. Особовий рахунок відкритий на
ОСОБА_4.. На даній житловій площі
проживає і прописані 4 людини: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - будинковласник, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 - піднаймач.

З довідки виконавчого комітету
Ровенської міської ради народних
депутатів від 25 листопада 1985 року
вбачається, що заява ОСОБА_3 по
квартирному питанню була розглянута на
засіданні виконкому 13 листопада 1985
року де було прийнято рішення про
включення його в списки пільгової
черги на отримання жилої площі при
міськвиконкомі під №438. Документи
надані у відділ звітності та розподілу
житлової площі міськвиконкому.

З корінця ордеру на житлове приміщення
№9744 виданого 20 липня 1989 року
виконавчим комітетом Ровенської
міської ради народних депутатів
вбачається, що даний ордер виданий
ОСОБА_3 на склад сім'ї з 3 чоловік на
право зайняття житлового приміщення
площею 17,35 кв.м., яке складається з
однієї кімнати за адресою АДРЕСА_1.
Підстава видачі ордера - рішення
виконавчого комітету №89 від 14 березня
1989 року. Склад сім'ї: ОСОБА_3 основний
квартиронаймач, ОСОБА_7, дружина, ОСОБА_8
донька.

За адресою АДРЕСА_1 у одній
малосімейного типу житловій кімнаті
проживає трьох: ОСОБА_3 - основний
наймач квартири, ОСОБА_10 - дружина та
ОСОБА_11 син. Тому просив у його справі
по квартирному обліку записати новий
склад сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а
ОСОБА_7 виписати, як бувшу дружину.

Згідно повідомлення начальника КП
Рівненське МБТІ вбачається, що в КП
Рівненське МБТІ за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
було зареєстровано право приватної
власності на квартиру по АДРЕСА_6,
житловою площею 17,2 кв.м. на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого 11 квітня 1996 року
департаментом міського господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради.

Згідно повідомлення міського голови
м.Рівне від 29 серпня 2012 року №Л-2833/850, на
звернення ОСОБА_3 було зазначено, що
позивач перебував на квартирному
обліку при Рівненському
міськвиконкомі з 08 жовтня 1985 року у
списку загальної черги та у списку на
першочергове отримання житла, як
інвалід 2 групи з числа
військовослужбовців.

При перереєстрації справ квартирного
обліку громадян, згідно з інформацією
адресно-довідкового бюро УМВСУ в
Рівненській області 13 травня 2008 року
ОСОБА_3 вибув з м.Рівного у АДРЕСА_5.

Згідно з пп.2 п.26 Правил обліку громадян,
які потребують покращення житлових
умов…, у випадку вибуття громадянина з
населеного пункту він знімається з
квартирного обліку за попереднім
місцем проживання.

Зважаючи на викладене, сім'ю ОСОБА_3
правомірно було виключено з
квартирного обліку при Рівненському
міськвиконкомі.

Наведене підтверджується і постановою
Рівненського міського суду
Рівненської області від 11 жовтня 2013
року, що набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З довідки про реєстрацію місця
проживання від 20 січня 2006 року №44/213
виданої Відділом у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб вбачається, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно зареєстрований з 17
жовтня 1996 року за місцем проживання за
адресою АДРЕСА_4.

Житловий кодекс України встановлює
спеціальні підстави припинення права
на житло, а також умови, за яких
надаються жилі приміщення при
виселенні громадян.

Відповідно до ч.1,2 ст.109 Житлового
кодексу України виселення із займаного
жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Виселення проводиться добровільно або
в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Виселення громадян з жилих приміщень з
наданням іншого благоустроєного
приміщення або з наданням іншого
жилого приміщення, як на підставу своїх
позовних вимог покликається позивач
регулюється статтями 110-111 Житлового
кодексу України.

Статтею110 Житлового кодексу України
передбачено, що громадяни виселяються
з жилих будинків державного житлового
фонду з наданням благоустроєного
жилого приміщення, якщо будинок, в
якому розміщується дане жиле
приміщення, підлягає знесенню, будинок
(жиле приміщення) загрожує обвалом,
будинок (жиле приміщення) підлягає
переобладнанню в нежилий.

Відповідно до ч.1 ст.111 Житлового
кодексу України якщо будинок, в якому
знаходиться жиле приміщення, підлягає
знесенню у зв'язку з вилученням
земельної ділянки для державних або
громадських потреб, громадянам,
виселюваним з цього будинку, інше
благоустроєне жиле приміщення
надається виконавчим комітетом
місцевої Ради народних депутатів, а у
випадках, коли земельна ділянка
відводиться державній, кооперативній
або іншій громадській організації, -
цією організацією.

Підставою для виселення, передбаченою
статтями 110, 111 Житлового Кодексу, є
знесення будинку. Воно може мати місце
у зв'язку з вилученням земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
для державних і громадських потреб.
Громадянам, яких виселяють з цього
будинку, надається інше благоустроєне
жиле приміщення виконавчим комітетом
чи державною адміністрацією
відповідної ради, а у випадках, коли
земельна ділянка відводиться
державній, кооперативній чи іншій
громадській організації, - цією
організацією.

Необхідність вилучення жилого будинку
для державних або громадських потреб
виникає для потреб міст у зв'язку з
розширенням існуючих підприємств,
зведенням нових, реконструкцією
вулиць, майданів, будівництвом шкіл,
лікарень та інших об'єктів
соціально-побутового призначення.
Рішення має бути винесено виконкомом
або державною адміністрацією
незалежно від належності будинку. Воно
має бути обгрунтованим. Зобов'язання
надати тим, хто виселяється, жилі
приміщення у цьому разі покладається
на виконком чи державну адміністрацію
відповідної ради.

Обов'язок надати інше жиле приміщення у
зв'язку з вилученням земельної ділянки
і знесенням будинку покладається на
конкретну організацію, якщо земельна
ділянка вилучається для її потреб або
земельна ділянка вилучена і відведена
виконавчим комітетом або державною
адміністрацією для потреб цієї
організації, будівництво нових жилих
будинків здійснюється за рахунок
власних коштів. При цьому не має
значення відомча належність будинку,
що зноситься.

Якщо будинок зноситься у зв'язку з
відведенням земельної ділянки для
задоволення потреб
житлово-будівельних кооперативів
обов'язок надання іншого
благоустроєного приміщення
покладається на виконавчий комітет чи
державну адміністрацію відповідної
ради.

Як встановлено судом, позивач
перебував на квартирному обліку при
Рівненському міськвиконкомі з 08 жовтня
1985 року у списку загальної черги та у
списку на першочергове отримання
житла, як інвалід 2 групи з числа
військовослужбовців, а не так як
стверджує позивач, що він з 1985 року
перебував на квартирному обліку в
статусі тимчасово відселених осіб із
знесеного будинку в АДРЕСА_2. 20 липня 1989
року ОСОБА_3 отримав квартиру за
адресою по АДРЕСА_1, яку він
приватизував і в послідуючому
реалізував. В житловому приміщенні
АДРЕСА_3 позивач проживав у якості
піднаймача, з даного помешкання його
ніхто не виселяв, він самостійно з
отриманням квартири вибув у надану
йому квартиру, а після її реалізації
вибув з м.Рівне в АДРЕСА_5 на постійне
місце проживання. Тому, відповідач не
мав обов'язку перед позивачем
забезпечити його та членів його сім'ї
житлом, відповідно спеціальних
підстав, передбачених ст.ст.110,111
Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. З Закону України "Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду" цей Закон регулює відносини, що
виникають у зв'язку з реалізацією
інвестиційного проекту комплексної
реконструкції кварталів (мікрорайонів)
застарілого житлового фонду.

Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, інвестори-забудовники,
власники і наймачі жилого (нежилого)
приміщення, юридичні та фізичні особи,
власники і орендарі земельних ділянок
та іншого нерухомого майна на
території забудови.

Дія цього Закону не поширюється на
об'єкти, розташовані на охоронюваних
археологічних територіях, в зонах
охорони пам'яток та історичних ареалах
населених місць, визначених у порядку,
встановленому законодавством.

З огляду на те, що позивач у спірних
відносинах не був наймачем жилого
приміщення та не був виселений з
займаного жилого приміщення, що
підлягало знесенню, правові підстави
для задоволення його позову відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"06" березня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "16" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_4

3- відповідачу: Виконавчий комітет
Рівненської міської ради
вул.Соборна,12-А, м.Рівне, 33000

4-третій особі: Відділ по обліку та
розподілу житла Виконавчого комітету
Рівненської міської ради - вул.
Соборна,12-А, м.Рівне, 33000,