Справа № 603/28/14-а
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/28/14-а
Провадження № 6-а/603/24/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді:
Іванчука В. М.

при секретарі :
Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Монастириська
адміністративну справу за заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про стягнення нарахованих і
невиплачених сум пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
звернувся в суд із заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про стягнення з відповідача в
користь кожного із позивачів по 1932,19
грн. на виконання постанови суду від
01.03.2011 року по справі №2-а-430/2011, а також в
користь ОСОБА_1 невиплачену пенсію
дружини ОСОБА_15 в сумі 221,50 грн.

В обгрунтування заяви посилається на
те, що постановою Монастириського
районного суду від 01.03.2011 року
зобов'язано відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області починаючи з 18.08.2010 року
нараховувати та виплачувати позивачам
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
урахуванням виплачених сум.
Відповідачем проведено перерахунок
пенсії, однак не виплачено нараховані
кошти. Посилаючись на ст.ст.46, 52 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» просить стягнути в
користь кожного з позивачів
нарахованих 1932,19 грн. та в користь
ОСОБА_1 також і 221,50 грн. доплати до
пенсії.

Позивачі та їхній представник в судове
засідання не з'явились, хоча
повідомлялись про дату, час і місце
розгляду справи, в поданій заяві
просили розглядати справу у їхній
відсутності.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області в судове засідання не
з'явилась, хоч належним чином
повідомилась про дату, час і місце
розгляду справи, проте подала письмове
клопотання про розгляд справи у її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою
Монастириського районного суду від
01.03.2011 року позовні вимоги ОСОБА_15,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 задоволено. Дії
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
визнано неправомірними та зобов'язано
відповідача починаючи з 18.08.2010 року
нараховувати та виплачувати позивачам
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та з
урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року вищевказану постанову суду від 01
березня 2011 року залишено без змін.

На виконання постанови суду від 01.03.2011
року відповідно до розпорядження
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі позивачам
проведено нарахування до пенсії в сумі
по 1932,19 грн., ОСОБА_15 в сумі 221,50 грн.,
ОСОБА_15 нарахування не проведено,
оскільки вона померла.

Згідно ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Аналізуючи заяву та додані до неї
документи суд вважає, що строк
звернення до суду позивачами не
пропущено, оскільки про суму
невиплаченої заборгованості по пенсії
їм стало відомо після проведення
перерахунку пенсії в грудні 2013 року, а в
постанові суду від 01.03.2011 року питання
про її стягнення не вирішувалось.

За положеннями ч.3 ст.113 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у разі
виникнення дефіциту коштів Пенсійного
фонду для фінансування виплати пенсій
у солідарній системі (перевищення
видатків над доходами, у тому числі з
урахуванням резерву коштів Пенсійного
фонду) у зв'язку із забезпеченням
виплати пенсій в розмірі,
передбаченому ст.28 цього Закону та
спрямуванням частини страхових
внесків до Накопичувального фонду,
такий дефіцит покривається за рахунок
коштів Державного бюджету України. В
разі недостатності виділених з
Державного бюджету України коштів по
бюджетних програмах, пов'язаних з
розмежуванням джерел виплати пенсій
між Державним бюджетом та Пенсійним
фондом, пенсії, визначені
законодавством для відповідних
категорій громадян, виплачуються у
повному обсязі за рахунок власних
надходжень Пенсійного фонду.

Згідно ст.2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган, яким і є
відповідач.

Статтею 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
встановлено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України, для всіх
осіб, які брали участь у справі і
відсутність бюджетного фінансування,
на яке посилається відповідач, не може
слугувати причиною невиконання
зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Невиплата позивачам суми нарахованої
пенсії є наслідком умисного
затягування та невиконання постанови
Монастириського районного суду від
01.03.2011 року і стягнення вищевказаних
нарахованих сум пенсії з відповідача є
засобом захисту порушеного права
позивачів на отримання нарахованих
коштів на їхню користь.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
стягнення з відповідача коштів.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що права позивачів були
порушені і підлягають захисту.

Крім того, при прийнятті рішення суд
виходить також з того, що із змісту
ст.ст. 6, 17 КАС України випливає, що кожна
особа має право звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Представником позивачів заявлено
вимогу про вирішення
публічно-правового спору, відмінного
від того, що був предметом розгляду
Монастириським районним судом і щодо
якого винесена постанова в справі
№2-а-430/2011, предметом якого було
зобов'язання нарахувати і виплатити
підвищення до пенсії, а не стягнення
конкретних сум. Така ж позиція
викладена в ухвалі Львівського
апеляційного адміністративного суду в
справі №876/2244/14 від 24.03.2014р.

Представник позивачів в поданій заяві
просить стягнути в користь ОСОБА_1
невиплачену пенсію його дружини
ОСОБА_15

Як вбачається із копії свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1, виданого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року Горожанською
сільською радою Монастириського
району Тернопільської області, ОСОБА_15
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що
складено актовий запис №13.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1
та ОСОБА_15 28.02.1966 року зареєстрували
шлюб, про що складено актовий запис №3.

Згідно п.4 ч.1 ст.1219 Цивільного кодексу
України до складу спадщини не входять
права та обов'язки, що нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця,
зокрема, права на аліменти, пенсію,
допомогу або інші виплати, встановлені
законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_15 померла,
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва, суд приходить до
висновку, що в задоволенні заяви в
частині стягнення в користь ОСОБА_1
невиплаченої пенсії дружини в сумі 221,50
грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 159-163 КАС України,
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області в користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 по 1932,19 грн.
нарахованої, але не виплаченої пенсії.

В задоволенні вимог про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області в користь ОСОБА_1 невиплаченої
пенсії дружини ОСОБА_15 в сумі 221,50 грн. -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Монастириський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Суддя: В. М. Іванчук