Справа № 808/2105/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року ( 14 год. 50 хв.)Справа №
808/2105/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Максименко Л.Я., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, смт.
Приазовське

до відповідача: Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області, смт. Приазовське

про: скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із
адміністративним позовом до
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області
(далі - відповідач), в якому позивач
просить суд скасувати як незаконне
розпорядження голови Приазовської
районної державної адміністрації
Запорізької області № 50 від 21.02.2014 «Про
затвердження акту щодо визначення
розмірів збитків власнику землі».

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
він дійсно є власником будівель,
розташованих на зазначених у акті
комісії земельних ділянках, у зв'язку
із чим повністю визнає та підтверджує
факт , що земельні ділянки
використовуються без документів на
право користування чи власності на
землю. Також позивач не заперечує проти
того, що згідно Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам він має
відшкодувати власнику землі збитки у
вигляді неодержаних доходів у зв'язку
із тимчасовим невикористанням
земельних ділянок, а також інші збитки,
включаючи неодержані доходи. Проте
позивач зазначає, що невизначеним є
власник земельних ділянок, а також в
акті збитки визначені як розмір
земельного податку, що не відповідає
вимогам Порядку. В свою чергу
стверджує, що жодних витрат чи доходу
при складанні акту підтверджено не
було. З огляду на це вважає, що розмір
збитків актом визначений безпідставно
та незаконно, у зв'язку із чим, акт не
міг бути затверджений оскаржуваним
розпорядженням. Також позивач вважає,
що відповідачем було порушено вимоги п.
2 Порядку, оскільки він, як громадянин,
який відповідно до акту та
оскаржуваного розпорядження повинен
відшкодувати збитки, до складу комісії
включений не був, про її роботу та
існування взагалі не знав, що є
порушенням порядку створення такої
комісії. Зазначає, що відповідно до
того ж п. 2 Порядку до складу комісії
незаконно був включений представник
Державної інспекції сільського
господарства ОСОБА_2, оскільки
залучення до участі представника такої
інспекції можливе лише у випадку, коли
збитки заподіяні погіршенням якості
земель або приведенням їх у
непридатність для використання за
цільовим призначенням. У зв'язку із цим
вважає, що збитки визначені незаконним
складом комісії.

Позивач у судове засідання 24.04.2014 не
з'явився, клопотанням від 24.04.2014 вх.
№ 16208 просить суд розглянути справу
за його відсутності. На задоволенні
позовних вимог наполягає.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях від 24.04.2014 вх. № 16231
посилається на те, що 08.02.2014 до
відповідача надійшла вимога
Прокуратури Приазовського району №
63-3-1 вих.14 від 07.02.2014, в якій вимагалось
визначити розмір збитків нанесених
Приазовській селищній раді (власник
землі в межах населених пунктів)
власниками будівель без сплати плати
за землю під ними - у вигляді податку
або орендної плати. Вказує, що на
підставі ст. ст. 6, 39 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», ст.ст.
156, 157 ЗК України, постанови КМУ від
19.04.1993 № 284 «Про Порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам» розпорядженням
голови райдержадміністрації було
створено комісію з визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам. Зазначає, що
комісією такі збитки були визначені на
підставі зібраних документів за період
часу виникнення права власності на
об'єкти нерухомого майна, а тому у
голови Приазовської РДА були відсутні
підстави для відмови у затвердженні
відповідного акту комісії. На підставі
викладеного, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 24.04.2014 також не з'явився, до
суду надійшло клопотання від 09.04.2014 вх.
№ 13816 про розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку щодо можливості розгляду
справи за відсутності представників
сторін, в порядку письмового
провадження за наявними у справі
документами.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 41 КАС
України, відповідно до якої у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

08.02.2014 на адресу Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області надійшла вимога Прокуратури
Приазовського району Запорізької
області від 07.02.2014 №63-301 вих-14. У вимозі
зазначено, зокрема, що відповідно до
інформації Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області від 07.02.2014 та матеріалів
перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 не
оформив правовстановлюючі документи
на земельні ділянки під: будівлею
олійного цеху, площею 0,044 га,
розташованої за адресою АДРЕСА_1;
адміністративною будівлею площею 0,018
га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2;
нежитловою будівлею ДКУ та
компресорною площею 0,023га, які
розташовані за адресою АДРЕСА_3;
комплексом будівель та споруд
гусеферми площею 3,7га, які розташовані
за адресою АДРЕСА_4; комплексом
будівель та споруд свинотоварної ферми
площею 5,45 га, які розташовані за
адресою АДРЕСА_5. У зв'язку із цим,
прокуратура вимагала здійснити
розрахунок суми збитків, завданих
безоплатним використанням
вищевказаних земельних ділянок,
відповідно до Постанови КМУ № 284 від
19.04.1993 «Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», скласти
комісією акти з розрахунками та
затвердити їх.

20.02.2014 комісією з визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам складено акт щодо
визначення розмірів збитків власникам
землі. В акті зазначено, що комісією
визначено збитки завдані фактичним
використанням фізичними особами
земельних ділянок під об'єктами
нерухомості, що належить їм на праві
власності, без сплати до Приазовської
селищної ради податку за земельні
ділянки. Зокрема, встановлено, що гр.
ОСОБА_1 завдав збитків у вигляді
несплати податку на загальну суму 5 474,69
грн.

21.02.2014 розпорядженням голови
Приазовської районної державної
адміністрації № 50 затверджено акт
комісії з визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам від 20.02.2014, щодо
визначення розмірів збитків власнику
землі.

Не погоджуючись із розпорядженням № 50
від 21.02.2014 гр. ОСОБА_1 звернувся із
адміністративним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 91 та ст. 96 ЗК
України власники землі або
землекористувачі зобов'язані, зокрема,
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 156 ЗК України
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок:

а) вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання;

в) встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового
покриву та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських
угідь, лісових земель та чагарників у
непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Статтею 157 ЗК України встановлено, що
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМУ від 19.04.1993 № 284
затверджено Порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку розміри
збитків визначаються комісіями,
створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад.

До складу комісій включаються
представники Київської,
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, виконавчих
комітетів міських (міст обласного
значення) рад (голови комісій),
власники землі або землекористувачі
(орендарі),

яким заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів
і фінансових органів, органів у
справах містобудування і архітектури
та виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

У разі, коли збитки заподіяні
погіршенням якості земель або
приведенням їх у непридатність для
використання за цільовим
призначенням, до складу комісій
включаються також представники
територіальних органів
Держсільгоспінспекції,

санітарно-епідеміологічних і
природоохоронних органів.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

Частиною 1 ст. 6 Закону України від 09.04.1999
№ 586-ХІV «Про місцеві державні
адміністрації» на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, які
відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання
власних і делегованих повноважень,
голова місцевої державної
адміністрації в

межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники
структурних підрозділів - накази.

Як зазначалося вище, 21.02.2014
розпорядженням голови Приазовської
районної державної адміністрації № 50
затверджено акт комісії з визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам від 20.02.2014,
щодо визначення розмірів збитків
власнику землі.

Суд зазначає, що відповідач по суті,
після розгляду поданого комісією акту
не міг прийняти інше рішення ніж про
його затвердження, оскільки
конструкція ч. 4 п. 2 Порядку побудована
таким чином, що не передбачає прийняття
органом, що створив комісію, будь-якого
іншого рішення.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39
Закону № 586-ХІV голови місцевих
державних адміністрацій утворюють для
сприяння здійсненню повноважень
місцевих державних адміністрацій
консультативні, дорадчі та інші
допоміжні органи, служби та комісії,
члени яких виконують свої функції на
громадських засадах, а також
визначають їх завдання, функції та
персональний склад.

Отже, комісія з визначення розміру
збитків власнику землі і створюється
саме для того, щоб фахівці, які входять
до її складу, після дослідження та
встановлення всіх обставин справи дали
свій висновок щодо розміру заподіяних
збитків.

Тобто, затвердження акту визначення
розміру збитків відповідачем є лише
процедурним моментом та не передбачає
перегляд змісту самого акту.

Тож, прийняття розпорядження № 50 від
21.02.2014 здійснено відповідачем в межах
повноважень.

Відповідно до п. 3 Порядку
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та
інших будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
деревно-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних
систем, протиерозійних і протиселевих
споруд; понесені витрати на
поліпшення якості земель за період
використання земельних ділянок з
урахуванням економічних показників,
на незавершене сільськогосподарське
виробництво (оранка, внесення
добрив, посів, інші види робіт), на
розвідувальні та проектні роботи;
інші збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані).

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками
є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Отже, розрахунок збитків у вигляді
неотриманого (несплаченого позивачем)
податку за землю, можна розглядати як
упущену вигоду.

Тому, заперечення позивача з цього
приводу суд спростовує.

Слід звернути увагу, що суд не вдається
до дослідження правильності
розрахунку розміру самих збитків,
оскільки таке питання не розглядалось
і не мало розглядатись самим
відповідачем під час прийняття
оскаржуваного розпорядження.

Посилання позивача на порушення вимог
п. 2 Порядку суд, розглянувши, до уваги
не приймає, оскільки вважає, що питання
дотримання процедури утворення
комісії в тому числі допущені при цьому
можливі порушення, не впливають на
зміст та процедури прийняття
розпорядження про затвердження
результатів діяльності такої комісії.

Тобто, вказане питання виходить за межі
як позовних вимог, так відповідно, і
предмету доказування по вказаній
справі. Проте, оскарження дій таких
посадових осіб може бути предметом
самостійного розгляду в іншій справі.

За приписами частини третьої статті 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Долученими до справи документами
підтверджено, що відповідач при
прийнятті оскаржуваного розпорядження
діяв у межах компетенції та з
використанням повноважень, наданих
законом. Будь-яких порушень вимог
чинного законодавства Приазовською
районною державною адміністрацією
Запорізької області, під час прийняття
розпорядження № 50 від 21.02.2014, судом не
встановлено.

З огляду на викладене, у
задоволені адміністративного позову
суд відмовляє, у зв'язку із
необґрунтованістю.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області про скасування розпорядження, -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко