Справа № 127/308/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 127/308/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С.А.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача
Соломахи Максима Володимировича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 28 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області та
Вінницької податкової інспекції
Державної податкової служби про
дискримінацію в сфері охорони здоров'я
та проходження державної служби , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідачів, про дискримінацію в
сфері охорони здоров'я та проходження
державної служби

В обгрунтування своїх позовних вимог
повідомив, що з 2003 року перебуває на
обліку у Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області (далі Відповідач 1) і отримує
пенсію відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

В період з жовтня 1990 року по вересень 1999
року він працював на різних посадах
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ. А тому
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» при
призначенні пенсії відповідачі мали б
зарахувати йому цей стаж до вислуги
років на пільгових умовах. Проте,
всупереч вказаній постанові
Вінницькою податковою інспекцією
Державної податкової служби (далі
Відповідач 2) цей стаж не було
пораховано як пільговий, в результаті
чого була занижена його надбавка за
вислугу років. Також до його грошового
забезпечення не було включено надбавку
за допуск до державної таємниці в
розмірі 15%; за оперативно - розшукову
діяльність в розмірі 50%; винагороду за
безперервний стаж роботи в розмірі 30%; у
відповідності з постановою Кабінету
Міністрів України № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» № 1294-07 від
07.01.2007 року та матеріальну допомогу на
оздоровлення, в результаті чого розмір
його пенсії становить 50% від грошового
забезпечення, замість 59%.

Постановою суду першої інстанції від 28
лютого 2013 року позов задоволено
частково.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати її та прийняти
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають
значення для справи.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) підтримав
апеляційну скаргу і просив її
задовільнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати.

Позивач та його представник просили
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач з 2003
року перебуває на обліку у Головному
управлінні Пенсійного фонду України у
Вінницькій області і отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Відповідно до наявних в матеріалах
справи довідок про розрахунок та
перерахунок пенсії за вислугу років по
пенсійній справі №/А 1726 (а.с.14-15) пенсія
ОСОБА_2 призначена із сум грошового
забезпечення:

-посадовий оклад--1117 грн.;

-оклад за військове звання-125 грн.;

-процентна надбавка за вислугу
років--30%-372 грн.;

-надбавка за високі досягнення або
виконання особливо важливої
роботи-25,68%-414,63 грн.;

-премія-79,3% --885,78 грн.;

Всього: 2815,01 грн.

Основний розмір пенсії 50% грошового
забезпечення (вислуга років 20) у
розмірі: 1457,51 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" позивач має право на
перерахунок грошового забезпечення
відповідно до Кабінету Міністрів
України № 1294 «Про упорядкування
структури та умов грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу»
№ 1294-07 від 07.01.2007 року.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 23-1 Закону України
«Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ,
пенсійне забезпечення працівників
міліції після звільнення їх зі служби в
органах внутрішніх справ здійснюється
в порядку та на умовах, встановлених
Законом України від 9 квітня 1992 року №
2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (далі Закон №
2262-ХІІ).

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону № 2262-ХІІ
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
встановлених законодавством.

Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ зазначає, що
порядок обчислення вислуги років та
визначення пільгових умов призначення
пенсій особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанова Кабінету Міністрів
від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (далі -
постанова № 393) встановлено, що для
призначення пенсій за вислугу років
відповідно до Закону № 2262-ХІІ особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ до вислуги
років зараховуються, в тому числі і
служба в органах внутрішніх справ
України на посадах начальницького і
рядового складу з дня призначення на
відповідну посаду.

Відповідно до пункту 7 постанови №393
пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: окладу за
останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням; окладу за військове
або спеціальне звання; процентної
надбавки за вислугу років; додаткових
видів грошового забезпечення, що
надається щомісячно.

Постанову Кабінету Міністрів України
від 20 листопада 2003 року № 1803 «Про
внесення змін до пункту 3 постанови №
393»(набрала чинності з 1 січня 2004 року)
доповнено підпункт «г» в наступній
редакції: один місяць служби за сорок
днів зараховується особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та кримінально
виконавчої системи, які проходять
службу у виправно-трудових установах,
слідчих ізоляторах,
лікувально-трудових профілакторіях,
ізоляторах тимчасового тримання,
приймальниках-розподільниках для осіб,
затриманих за бродяжництво,
спеціальних приймальниках для осіб,
підданих адміністративному арешту,
підрозділах конвойної служби міліції,
та військовослужбовцям постійного
складу, які проходять службу у
дисциплінарних частинах, за переліками
посад і на умовах, затверджуваних
відповідно Міністерством внутрішніх
справ, Державним департаментом з
питань виконання покарань, Центральним
управлінням Служби безпеки,
Міністерством оборони (набрала
чинності з 1 січня 2004 року).

Враховуючи, що позивач був звільнений
зі служби в ОВС до набрання чинності
зазначеної постанови то підстави для
зарахування до вислуги років на
пільгових умовах періодів його роботи
на вищезазначених посадах відсутні.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
державну таємницю» від 21.01.1994 року №
3855-ХІІ (далі Закон №3855-ХІІ) залежно від
ступеня секретності інформації
встановлюються такі форми допуску до
державної таємниці:

-форма 1 - для роботи з секретною
інформацією, що має ступені
секретності "особливої важливості",
"цілком таємно" та "таємно";

-форма 2 - для роботи з секретною
інформацією, що має ступені
секретності "цілком таємно" та "таємно";

-форма 3 - для роботи з секретною
інформацією, що має ступінь
секретності "таємно".

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону № 3855-ХІІ
рішення про надання доступу до
конкретної секретної інформації та її
матеріальних носіїв приймають у формі
наказу або письмового розпорядження
керівники органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій, в
яких виконуються роботи, пов'язані з
державною таємницею або зберігаються
матеріальні носії секретної
інформації.

Зідно зі ст. 30 Закону № 3855-ХІІ у разі
коли за умовами своєї професійної
діяльності громадянин постійно працює
з відомостями, що становлять державну
таємницю, йому повинна надаватися
відповідна компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень, види, розміри
та порядок надання якої встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
затверджено Положення про види,
розміри і порядок надання компенсації
громадянам у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до державної
таємниці від 15 червня 1994 року № 414
(Положення № 414).

За правилами пункту 2 цього Положення
особам, які працюють в умовах режимних
обмежень, установлюється надбавка до
посадових окладів (тарифних ставок)
залежно від ступеня секретності
інформації: відомості та їх носії, що
мають ступінь секретності «особливої
важливості», - 20 відсотків; відомості та
їх носії, що мають ступінь секретності
«цілком таємно», - 15 відсотків;
відомості та їх носії, що мають ступінь
секретності «таємно», - 10 відсотків.

За змістом пунктів 5 та 6 Положення № 414
такими, що постійно працюють з
відомостями, що становлять державну
таємницю, вважаються особи, які за
своїми функціональними обов'язками або
на час виконання робіт згідно з
укладеними договорами займаються
розробленням, виготовленням, обліком,
зберіганням, використанням документів,
виробів та інших матеріальних носіїв
державної таємниці, приймають рішення
з цих питань або здійснюють постійний
контроль за станом захисту державної
таємниці.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій «Про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу», затвердженого Міністром
внутрішніх справ України 30.06.2005, також
визначено, що підставою для виплати
грошового забезпечення є наказ
начальника органу внутрішніх справ про
призначення на штатну посаду, яка
входить в його номенклатуру, наказ
ректора вищого навчального закладу про
зарахування на навчання, наказ про
зарахування в розпорядження органу
внутрішніх справ та встановлення
відповідних надбавок, окладів тощо.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, із наявної в матеріалах
справи копії Наказу Голови ДПА у
Вінницькій області № 10 від 14.01.2000 року,
ОСОБА_2 надано допуск по формі 2 до
державної таємниці і до роботи з
відомостями, що становлять державну
таємницю у межах службових
повноважень. Однак наказ про
встановлення надбавки за таку роботу в
матеріалах справи відсутній, також
позивачем не надано жодних відомостей
про те, що така робота ним
виконувалась.

Указом Президента України від 12 липня
2003 року №595 «Про поширення чинності
Указу Президента України від 24 квітня
2003 року №370 «Про надбавки
військовослужбовцям Служби Безпеки
України та працівникам органів
внутрішніх справ України за
безперервну службу та особам
начальницького складу податкової
міліції ДПА України» (далі Указ №370)
встановлюється надбавка за
безперервну службу.

Відповідно до п. 1 Указу №370, головам
відповідних міністерств надано право
встановлювати щомісячні надбавки за
безперервну службу у відсотках до
грошового забезпечення особам, які
мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби.

Таким чином, зазначена надбавка не є
обов'язковою, вона встановлюється за
поданням безпосереднього керівника до
голови, в даному випадку ДПА України.
Після розгляду зазначеного подання
голова визначає доцільність
встановлення чи не встановлення такої
надбавки.

Позивачем не доведено, що дана надбавка
виплачувалась йому під час проходження
служби в податковій міліції ДПІ
м.Вінниці.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294
"Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу" (далі Постанова
№ 1294), надано право керівникам
державних органів у межах асигнувань,
що виділяються на їх утримання
установлювати надбавку
військовослужбовцям підрозділів
Служби безпеки, Департаменту
оперативної діяльності Державної
прикордонної служби, Управління
державної охорони, Служби зовнішньої
розвідки та інших розвідувальних
органів, особам середнього, старшого та
вищого начальницького складу органів
внутрішніх справ, які провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну чи
контррозвідувальну діяльність та
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади і
оперативно-службову діяльність - в
розмірі до 50 відсотків посадового
окладу.

Постанова № 1294 набула чинності з 01.01.2008
року, а тому її норми не можуть
поширювати свою дію на осіб, які були
звільнені з військової служби до
набрання нею чинності.

Таким чином, задовольняючи частково
позов суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, про наявність у
Відповідача 1 обов'язку здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
урахуванням та у відповідності до
вищезазначеної постанови.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
при винесенні оскаржуваного рішення
суд першої інстанції не врахував тієї
обставини, що позивач, вже звертався до
суду з аналогічним позовом до тих самих
сторін, з тими самими позовними
вимогами. Постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
26.08.2008 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.12.2009 року,
в задоволенні позову відмовлено
(постанова набрала законної сили 18.12.2009
року) .

Даний факт також підтвердив позивач
під час розгляду справи в судовому
засідання судом апеляційної інстанції
і пояснив, що звернувся з таким же
позовом до суду повторно, оскільки
вважав, що з часу винесення попередніх
рішень пройшов великий проміжок часу,
відбулися зміни в законодавсті, а тому
на його думку, він має право на
повторний перерахунок пенсії.

Відповідно до приписів ч.4 ст.157 КАС суд
закриває провадження у справі, якщо є
такі, що набрали законної сили
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що суд першої інстанції невірно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
ухвали про закриття провадження в
справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області задовольнити
частково.

Постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 лютого 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області та Вінницької податкової
інспекції Державної податкової служби
про дискримінацію в сфері охорони
здоров'я та проходження державної
служби,- скасувати та справу закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
19 травня 2014 року.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.