Справа № 815/2637/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2637/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Бессарабія -
В" на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року, у справі за позовом Приватного
підприємства "Бессарабія - В" до
Арцизької міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.05.2013 року
відмовлено в задоволені позову про
скасування рішення відповідача №
від 10.12.2012 року.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням позивачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
правомірності оскаржуваного рішення
податкового органу, так як позивачем
здійснено реальні господарські
операції з ТОВ "Приват - Ойл", у
листопаді 2010 року, що підтверджено
належними документами, а тому розмір
ПДВ за даний період, визначено
позивачем вірно.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 19.11.2012 року по
23.11.2012 року, податковим органом
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку позивача, з питань
достовірності задекларованих
господарських відносин з ТОВ
"Приват-Ойл", за листопад 2010 року, про що
складено акт №783/22-35434347 від 30.11.2012 року,
яким встановлено порушення позивачем
п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість», в
результаті чого позивачем завищено
свій податковий кредит з ПДВ за
листопад 2010 року, на загальну суму 15395,61
грн.

Порушення полягає у тому, що у
вказаний період позивачем укладено
нікчемні (безтоварні) угоди з ТОВ
"Приват-Ойл", оскільки позивачем не
підтверджено належними документами
товарність проведених операцій.

За результатами проведеної
перевірки податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 10.12.2012 року, яким зменшено позивачу
від'ємне значення з ПДВ за даний період,
на 15396 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким не погоджується судова колегія з
наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість» - не дозволяється включення
до податкового кредиту будь-яких
витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями, а при імпорті
робіт (послуг) - актом прийняття робіт
(послуг) чи банківським документом,
який засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг). У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пп. 7.2.3 п.7.2. ст.7 цього
ж закону - податкова накладна
складається в момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, а копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Виписка
податкової накладної та її включення
до реєстру повинні відбуватися
одночасно. Податкова накладна,
виписана та не включена до реєстру на
дату її виписки, не може вважатися
оформленою відповідно до «Порядку
ведення реєстру отриманих та виданих
податкових неладних», затвердженого
Наказом ДПА України № 244 від 30.06.2005 року.

Згідно п.п. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7
вищевказаного закону - податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов`язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього ж Закону визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарських операцій, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обовязкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій та
правомірність подальшого відображення
їх у бухгалтерському та податковому
обліку, можливо досліджувати виключно
на підставі вивчення первинних
документів платника податків.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
завищено свій податковий кредит з ПДВ
за листопад 2010 року, на загальну суму
15395,61 грн.

На формування вказаних сум
вплинули господарські операції з
придбання позивачем соняшника у ТОВ
"Приват-Ойл".

На підтвердження товарності
проведених операцій судом зібрано
наступні документи: видаткова накладна
(а.с.35), рахунок-фактура (а.с.36),
товарно-транспортна накладна (а.с.37),
податкова накладна (а.с.38), платіжне
доручення (а.с.39), реєстр виданих та
отриманих податкових накладних, у
якому зазначено податкову накладну від
контрагента (а.с.57), прибуткова накладна
(а.с.59), акт списання соняшника у
виробництві (а.с.60), накладна
надходження придбаного товару на склад
позивача (а.с.61), докази використання
придбаного соняшника у своїй подальшій
господарській діяльності (а.с.62-67).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що між
позивачем та ТОВ "Приват-Ойл" проведено
господарські операції з придбання
соняшника для його подальшої переробки
і перепродажу, що відповідає основному
напрямку діяльності позивача, а
належними доказами підтверджено
фактичне отримання ним придбаного
товару, його оплату, надходження на
підприємство та використання у своїй
подальшій господарській діяльності,
тобто позивачем доведено товарність
проведеної операції та підтверджено
право на віднесення сум за даним
договором до складу свого податкового
кредиту, а тому оскаржуване рішення
податкового органу є необґрунтованим
та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на фіктивність
проведених операцій, у зв'язку з
відсутністю укладеного письмового
договору між сторонами, з огляду на
наступне.

Статтею 208 Цивільного кодексу
України визначено, що правочини між
юридичними особами належить вчиняти у
письмовій формі. При цьому, правові
наслідки недодержання вимог письмової
форми правочину передбачені статтею 218
Цивільного кодексу України, згідно із
якою недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Разом з тим,
положеннями про особливості
договірних відносин з приводу
купівлі-продажу законодавцем не
визначено обов'язковість додержання
письмової форми при укладанні
договорів купівлі-продажу (поставки),
крім випадків, наведених у статті 657
Цивільного кодексу України.

Судовою колегією встановлено, що
між позивачем та його контрагентом
укладено усний договір купівлі
соняшника (а.с.168) та на підтвердження
виконання сторонами договірних
зобов'язань позивачем надано усі
необхідні документи, а тому
недодержання сторонами письмової
форми договору не є підставою для
автоматичного визнання операцій
безтоварними, оскільки під час
розгляду справи суд розглядає усі
докази сторін в сукупності.

Аналогічна правова позиція
викладена й Вищим адміністративним
судом України у своєму рішенні
від18.09.2013 року, по справі №К/9991/16888/12.

Колегія суддів також не
погоджується з посиланнями
податкового органу, що відсутність у
контрагента позивача необхідних
матеріально-технічних ресурсів для
здійснення своєї діяльності - є
підставою для визнання нікчемними
проведених господарських операцій,
оскільки позивачем добросовісно
придбано товар у вищевказаної
юридичної особи, а якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Такої правової позиції
додержується й Верховний Суд України у
постанові від 09.09.2008 року, по справі
№21-500во08, від 01.06.2010 року, по справі
№21-573во10 та від 31.01.2011 року, по справі
№21-47а10.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Бессарабія - В" -
задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року скасувати та прийняти по справі
нову постанову, якою позов Приватного
підприємства "Бессарабія - В" до
Арцизької міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Арцизької міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби №
від 10.12.2012 року, яким Приватному
підприємству "Бессарабія - В" зменшено
від'ємне значення з податку на додану
вартість за листопад 2010 року, на суму
15396 гривень.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М.Танасогло