Справа № 2а-6008/11
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6008/11
Головуючий у 1-й інстанції: Панченко
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих в галузях
економіки України за 2009 рік з 09.02.2011
року та перерахування додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії, виходячи з розміру
30% мінімальної пенсії за віком, з 09.02.2011
року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, з
порушенням вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, виходячи з 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 09.02.2011 року з
урахуванням проведених виплат. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального права, та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову у повному обсязі.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції зміні, виходячи з
наступного.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та одержує
пенсію за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058 для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі
якщо страховий стаж становить менший
період, ніж передбачено абзацом першим
цієї частини, враховується заробітна
плата (дохід) за фактичний страховий
стаж. За вибором особи, яка звернулася
за пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу. Для
визначення розміру пенсії за віком
відповідно до частини другої статті 27
цього Закону заробітна плата для
обчислення частини пенсії за період
страхового стажу до набрання чинності
цим Законом визначається на умовах і в
порядку, передбачених законодавством,
що діяло раніше, а для обчислення
частини пенсії за період страхового
стажу після набрання чинності цим
Законом - на умовах, передбачених
абзацом першим цієї частини. Заробітна
плата (дохід) за період страхового
стажу до 1 липня 2000 року враховується
для обчислення пенсії на підставі
документів про нараховану заробітну
плату (дохід), виданих у порядку,
встановленому законодавством, а за
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року - за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.

Згідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 у разі
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
до частини 4 статті 42 вказаного Закону
були внесені зміни Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107, якими
встановлено, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менше ніж 24 місяці
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Така редакція статті 42 Закону № 1058
передбачала право працюючих
пенсіонерів на перерахунок пенсії з
додаванням стажу, при цьому
перерахунок міг проводитися із
заробітку, з якого була обчислена
пенсія або із заробітної плати за
періоди страхового стажу зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Проте, норма Закону, яка передбачала
право працюючих пенсіонерів на
проведення вказаних перерахунків, була
визнана Конституційним Судом України
неконституційною та на підставі його
рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008 та ст. 152
Конституції України втратила чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення, а отже, фактично
правові норми, що визначають право на
проведення такого перерахунку та
порядок його проведення відсутні.

При цьому, на даний час діє частина 4
статті 42 Закону № 1058 в редакції, що
діяла до прийняття Закону № 107, тобто в
редакції, яка також передбачає право на
проведення перерахунку пенсії, однак
визначає інший механізм його
здійснення.

Так, відповідно до чинної частини 4
статті 42 Закону № 1058 у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Отже, право на перерахунок пенсії
зберігається, проте відсилочний
характер статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»№ 1058 прямо визначає
порядок проведення такого перерахунку
із заробітної плати (доходу), з якої
була обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Враховуючи таку норму права, при
перерахунку слід застосовувати
заробітну плату, з якої була обчислена
пенсія, або (за вибором пенсіонера)
заробіток за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058.

В свою чергу, положення частини 1 статті
40 цього ж Закону не містять посилання
на середню заробітну плату за
попередній рік, яку необхідно
враховувати при перерахунку пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії з
більшого стажу та заробітної плати
слід керуватися правом наданим саме
змістом статті 42 Закону № 1058 в
редакції, що діяла до прийняття Закону
№ 107 та положеннями частини 1 статті 40,
що вказує на те, які періоди заробітної
плати враховуються при перерахунку
пенсії, водночас не зазначаючи, що при
цьому слід застосовувати показник
середньої заробітної плати за рік, що
передує зверненню за перерахунком
пенсії. Про показник середньої
заробітної плати мова йде в наступній
частині вказаної статті та стосується
обчислення пенсії, а не перерахунку,
крім того, ч. 4 ст. 42 обмежує своїм
змістом застосування інших частин
статті 40, крім її частини 1.

Вищевикладене свідчить про те, що на
даний час стаття 42 Закону № 1058, яка
передбачає право на проведення
перерахунку пенсії, є відсилочною
виключно до частини 1 статті 40 цього
Закону, яка в свою чергу не містить
посилання на застосування при
перерахунку пенсії показника
середньої заробітної плати по Україні,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії.

Зважаючи на вказані норми права, при
перерахунку пенсії з більшого стажу та
заробітку (право на який
встановлюється статтею 42 Закону № 1058) з
урахуванням положень частини 1 статті 40
немає правових підстав застосовувати
показник середньої заробітної плати по
Україні за рік, що передує зверненню за
перерахунком, так як норма, що це
передбачала визнана неконституційною,
а попередня її редакція не містить
такого положення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивач постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується посвідченням та
відноситься до 4 категорії
постраждалих внаслідок ЧАЕС.

Згідно ст.51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», особам, віднесених до
категорії 4, додаткова пенсія,
заподіяна за шкоду здоров'ю,
визначається у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком.

Нарахування позивачу пенсії
відповідно до положень ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим вона звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
530 від 28.05.2008 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою КМУ № 530 від
28.05.2008 року 26.07.1996 року, відповідач
неправомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 51 зазначеного Закону.

Проте, судова колегія також не може
погодитися з тим, що судом першої
інстанції не вказано за який саме
період щомісячна додаткова пенсія та
підвищення до пенсії підлягає
нарахуванню та виплаті, оскільки такі
зобов'язання розцінюються колегією
суддів як зобов'язання вчинити дії в
майбутньому. При цьому, апеляційна
інстанція враховує ту обставину, що суд
не наділений повноваженнями щодо
зобов'язання органів державної влади
виконувати будь-які зобов'язання в
майбутньому, оскільки порушення
яких-небудь прав, свобод та законних
інтересів ще не відбулося.

В свою чергу, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік доповнено п. 4 такого змісту:
«Установити, що у 2011 році норми і
положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст.ст. 14, 22, 37 та ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Із аналізу наведеної правової норми
випливає, що визначення порядку та
розмірів виплат зазначеним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка
з однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік».

Водночас необхідно звернути
увагу, що на момент набрання чинності
зазначеним Законом, Кабінетом
Міністрів України не встановлено
нового порядку та розміру виплат
окремим категоріям громадян.

З огляду на викладене, до
набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», застосуванню
підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Аналогічна правова
позиція викладена в листі ВАСУ від
22.07.2011 року № 1091/11/13-11.

В свою чергу, на виконання п.
7 Закону України від 14 червня 2011 р. «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», якою встановлено
конкретний розмір доплат, передбачених
ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки ні положення
Закону «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», ні постанови КМУ від 06.07.2011
року № 745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» не
скасовані та не визнані
неконституційними, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
встановлення кінцевої дати проведення
перерахунку позивачу доплат,
передбачених ст. 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме - 22.07.2011 року, так як
вказана постанова Уряду набула
чинності з 23.07.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами
для зміни постанови суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Отже, судове рішення в
частині періоду зобов'язання провести
нарахування та виплату пенсії підлягає
зміні.

Таким чином, апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а
резолютивну частину постанови суду
першої інстанції змінити, шляхом
зазначення дати, по яку необхідно
проводити перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 30 вересня 2011 року в
частині періоду задоволення позовних
вимог змінити та в цій частині прийняти
нову постанову наступного змісту:

«Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії, виходячи з 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.02.2011 року по 22.07.2011 року включно з
урахуванням проведених виплат».

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття та є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М.
Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.