Справа № 816/1369/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1369/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Колодяжному Д.В.,

за участі: представника позивача -
Кішко Д.О.,

представника відповідача -
Гриценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2014 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" (далі - ТОВ "Оржицький
цукровий завод") звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі-відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 12 грудня 2013 року,
яким йому зменшено суму від'ємного
значення податку на додану вартість в
розмірі 12913,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, посилався на
необґрунтованість та протиправність
висновків акту перевірки №1004/22/05463791
від 27 листопада 2013 року, щодо порушення
ТОВ "Оржицький цукровий завод" п.198.6
статті 198, п.201.1, п.201.2, п.201.7, п.201.10 статті
201 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного, звітного (податкового)
періоду в сумі 12913,00 грн. за серпень 2013
року. Свої твердження обґрунтовував
тим, що оподатковані позивачем у
відповідному звітному періоді
господарські операції зафіксовані та
підтверджені первинними документами,
на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік. Підприємством
для перевірки податковому органу було
надано всі первинні документи
бухгалтерського обліку щодо
підтвердження господарських операцій
з контрагентом. Позивач наголошував на
помилковості висновків відповідача
про неналежне оформлення податкових
накладних. Податкові накладні, на
підставі яких сформовано спірний
податковий кредит, оформлені
відповідно до статті 201 Податкового
кодексу України, опис (номенклатура)
відповідає опису у видаткових
накладних. Відтак, оскільки в діях ТОВ
"Оржицький цукровий завод" відсутні
порушення податкового законодавства,
про які стверджує відповідач,
оскаржуване рішення Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області є
необґрунтованим, безпідставним,
протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись на законність,
обґрунтованість та правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення. Наголошував на
тому, що податковий кредит позивачем у
відповідному звітному періоді
сформований на підставі податкових
накладних, які оформлені з порушенням
вимог чинного законодавства. Зокрема, у
податковій накладній №31 від 09 липня 2013
року, отриманої від ПАТ "Губинський
цукровий завод", в розділі
"номенклатура товарів/послуг продавця"
вказано на російській мові
"упаковочная машина РА-4/5 гр", у той час
коли за договором купівлі-продажу №11/13
від 01 січня 2013 року предметом договору
є "пакувальна машина РА-4/5 гр", в
податковій накладній №32 від 09 липня 2013
року, отриманої від ПАТ "Губинський
цукровий завод", в розділі
"номенклатура товарів/послуг продавця"
вказано на російській мові "дозатор
весовой полуавтоматич "Норма-С",
кількість 2 штуки, у той час коли за
договором купівлі-продажу №09/13 від 01
січня 2013 року предметом договору є
"дозатор ваговий п/а "Норма-С". Таким
чином, як на думку відповідача, такі
податкові накладні не є дійсними та не
можуть слугувати підставою для
формування позивачем податкового
кредиту у відповідному звітному
періоді.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Оржицький
цукровий завод" (ідентифікаційний код
05463791) 16 березня 2001 року зареєстроване в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
номер запису в ЄДР №1 000302.
Позивач перебуває на податковому
обліку в Лубенській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (Оржицьке
відділення) та є платником податку на
додану вартість.

На підставі наказу Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 14
листопада 2013 року №623 /а.с.47/ проведено
позапланова документальна невиїзна
перевірка ТОВ "Оржицький цукровий
завод" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаєморозрахунках з
ПАТ "Губинський цукровий завод" (код
ЄДРПОУ 373155) за період з 01.07.2013 року по
31.07.2013 року.

За результатами перевірки податковим
органом 27 листопада 2013 року складено
акт № 1004/22/05463791, в якому зафіксовано
порушення позивачем - п.198.6 статті 198,
п.201.1, п.201.2, п.201.7, п.201.10 статті 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит в сумі 12913 грн. за серпень 2013
року. /а.с.51-59/.

На підставі висновку даного акта
перевірки Лубенською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 12 грудня 2013 року, яким
позивачу зменшено суму від'ємного
значення податку на додану вартість в
розмірі 12913,00 грн./а.с.15/.

Позивачем до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
подано скаргу на податкове
повідомлення - рішення Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
№ від 12 грудня 2013 року. У
відповіді від 27 лютого 2014 року
№487/10/16-31-10-04-12 на скаргу ТОВ "Оржицький
цукровий завод" було зазначено, що
порушення встановлені в ході
проведення перевірки, відповідають
нормам чинного законодавства. /а.с.16-18/.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 26 березня 2014 року
№5332/6/99-99-10-01-15 відмовило ТОВ "Оржицький
цукровий завод" в задоволенні скарги
відмовлено, залишено без змін
податкове повідомлення - рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 12 грудня 2013 року

Позивач не погодився з податковим
повідомленням-рішенням та оскаржив
його до суду.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правомірність підстав та порядку
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

Надаючи правову оцінку
оскаржуваному податковому
повідомленню - рішенню та перевіряючи
його на предмет відповідності
вищезазначеним критеріям, суд
приходить до наступних висновків.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу його винесення встановлені
ним у Акті перевірки порушення
позивачем статей 198, 201 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
завищено податковий кредит в сумі 12931,00
грн. за серпень 2013 року.

Зокрема, податковий орган стверджував,
що позивачем податковий кредит у
відповідному звітному періоді
сформований на підставі податкових
накладних, які оформлені з порушенням
вимог податкового законодавства. Так,
у податковій накладній №31 від 09 липня
2013 року на суму 44032,80грн., в т.ч. ПДВ 7338,80
грн. в графі "Номенклатура
товарів/послуг продавця" назву
товару викладена російською мовою, а
саме: "Упаковочная машина PA-4/5/гр" та не
вірно вказано номенклатуру товару,
оскільки в договорі купівлі-продажу
№09/13 від 01 січня 2013 року товар
визначено повною назвою: Пакувальна
машина РА-4/5гр/ (інв.№3,1635), як і у
видатковій накладній №37 від 09 липня
2013р., що складена російською мовою.

Аналогічні порушення і в податковій
накладній №32 від 09 липня 2013 року на
суму 33444.72 грн., в т.ч. ПДВ 5574,12 грн. В
графі "Номенклатура товарів/послуг
продавця" теж не вірно вказано
номенклатуру товару (не відповідає
договору та видатковій накладній) і
назву його викладено російською мовою,
а саме: "Дозатор вес полуавтоматич
"Норма-С" 2 шт.", тоді, коли в договорі
купівлі-продажу від 01 січня 2013 року
№11/13 вказано повну назву товару:
"Дозатор ваговий п/а "Норма-С" (інв.№2,725)
і Дозатор ваговий п/а "Норма-С"
(інв.№2,726)". Також повна назва товару
(російською мовою) наведена у
видатковій накладній №38 від 09 липня 2013
року.

Таким чином, на думку податкового
органу, в податкових накладних
продавцем не повністю та російською
мовою визначено номенклатуру
поставленого товару.

Суд знаходить означені висновки
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області помилковими та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
податкового законодавства, та є
результатом суб'єктивного розуміння
норм Податкового кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі, якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках із
зазначенням обов'язкових реквізитів.

У податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг;

г) податковий номер платника
податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг;

е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна
сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку;

и) вид цивільно-правового
договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної
декларації, за якою було здійснено
митне оформлення товару, ввезеного на
митну територію України.

Відповідно до пункту 201.2 статті 201
Податкового кодексу України форма та
порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Згідно пункту 2 Порядку заповнення
податкової накладної № 1379 податкова
накладна заповнюється державною мовою
за встановленою формою шляхом: або
видруковування такої форми з подальшим
заповненням її платником податку на
додану вартість розбірливим почерком
ручкою з чорнилом (пастою) синього або
чорного кольору без підчисток і
виправлень тексту та цифрових даних;
або заповнення її в електронному
вигляді з подальшим видруковуванням.
Друкована податкова накладна може бути
як з клітинками, так і без них.
Реквізити заголовної частини
податкової накладної вирівнюються по
правій межі поля.

При порівнянні наведених норм
вбачається, що їх положення є
ідентичними, крім визначення
необхідності заповнення податкової
накладної державною мовою у Порядку №
1379 щодо, та визначення у статті 201
Податкового кодексу України
розширеного переліку обов'язкових
реквізитів податкової накладної.

На підставі частини першої статті 10
Конституції України державною мовою в
Україні є українська мова.

У ході розгляду справи судом було
досліджено податкові накладні,
складені, як на думку відповідача, з
порушенням вимог Податкового кодексу
України. /а.с. 33-34/.

Як встановлено судом, та не спростовано
сторонами по справі, всі обов'язкові
реквізити податкових накладних, за
виключенням номенклатури товарів,
зазначені державною мовою.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у податкових
накладних №31 від 09 липня 2013 року та №32
від 09 липня 2013 року номенклатура товару
містить назву товару що зазначена у
видаткових накладних №37 від 09 липня 2013
року та №38 від 09 липня 2013 року. /а.с.27-28/.

В цілому зазначені податкові накладні
заповнені українською мовою, проте
заповнення деяких слів в найменуванні
товару не державною мовою не
призводить до не можливості встановити
назву товару, та є формальним підходом
до розуміння положень Порядку № 1379 та
Податкового кодексу України.

Отже, якщо у податковій накладній
наявні всі обов'язкові реквізити
визначені статтею 201 Податкового
кодексу України та вказані правильно,
крім того, якщо податкова накладна
відповідає іншим обов'язковим вимогам,
зокрема: складена особою, яка
зареєстрована як платник податків,
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних і так далі, то
така податкова накладна вважається
дійсною. Інші незначні помилки не
можуть призвести до невизнання права
на податковий кредит по такій
податковій накладній.

Як вбачається з Акту перевірки та не
заперечувалось і самим представником
відповідача, податковий орган не
ставить під сумнів реальність
оподаткованих господарських операцій
з ПАТ "Губинський цукровий завод" за
рахунок яких сформовано спірний
податковий кредит. Відповідачем
ставиться під сумнів правильність
оформлення документів на передачу та
переміщення товару від ПАТ "Губинський
цукровий завод" до ТОВ "Оржицький
цукровий завод".

Судом встановлено, що між ПАТ
"Губинський цукровий завод" (продавець)
та ТОВ "Оржицький цукровий завод"
(покупець) укладено договір купівлі
продажу №11/13 від 01 січня 2013 року. /а.с.23/.
Предметом договору є дозатор ваговий
п/а "Норма-С" (інв..№2,725), дозатор ваговий
п/а "Норма-С" (інв..№2,726).

На виконання пункту 4.5 договору №11/13
від 01 січня 2013 року позивачу було
надано видаткову накладну №38 від 09
липня 2013 року /а.с.28/, та податкову
накладну №31 від 09 липня 2013 року /а.с.33/.

01 січня 2013 року між ПАТ "Губинський
цукровий завод" (продавець) та ТОВ
"Оржицький цукровий завод" (покупець)
укладено договір купівлі продажу №09/13.
/а.с.24/. Предметом договору є пакувальна
машина РА-4/5гр (інв..№3,1635).

На виконання пункту 4.5 договору №09/13 01
січня 2013 року позивачу було надано
видаткову накладну №37 від 09 липня 2013
року /а.с.27/, та податкову накладну №31
від 09 липня 2013 року /а.с.34/.

Доказом транспортування придбаного
товару слугує товарно-транспортна
накладна №31 від 09 липня 2013 року /а.с.26/, в
якій зазначено місце навантаження та
місце розвантаження товару, назва
продукції що підлягає транспортуванню,
та інші реквізити на підставі яких
встановлено реальність здійснення
транспортування придбаної продукції
за договорами №11/13 та №09/13 від 01 січня
2013 року.

Відповідач зазначає, що у
товарно-транспортній накладній №31 від
09 липня 2013 року наведена марка
автомобіля ГАЗЕЛЬ, державний номер
НОМЕР_1 (Водій ОСОБА_4.) в базі АІС
"Автомобіль ДАІ МВС України" не
значиться. Вказане твердження не
відповідає дійсності. Позивач надав
докази здійснення перевезення власним
транспортом товариства, про що
свідчить свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу: марка ГАЗ,
державний номер НОМЕР_1, організація
ТОВ "Оржицький цукровий завод". /а.с.75/.
Водій ОСОБА_4 дійсно працював на
товаристві, що підтверджується
довідкою №7 від 07 травня 2014 року./а.с.76/.

Придбаний товар був доставлений
покупцеві та прийнятий ним, що
підтверджується актом прийому
передачі основних засобів від 09 липня
2013 року до договору №11/13 від 01 січня 2013
року та актом прийому передачі
основних засобів від 09 липня 2013 року до
договору №09/13 від 01 січня 2013
року./а.с.29-30/.

Аналізуючи надані до суду докази та
оцінивши усні доводи сторін по справі
суд знаходить висновки відповідача
помилковими, оскільки позивачем
доведено та підтверджено відповідними
доказами факт здійснення
господарської операції та її
підтвердження первинними документами,
на основі яких ведеться бухгалтерська
звітність.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку про
невідповідність прийнятих
відповідачем податкових
повідомлень-рішень дійсним обставинам
справи та вимогам діючого
законодавства.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги ТОВ "Оржицький
цукровий завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
Україн якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відтак, оскільки позивачем за
звернення до Полтавського окружного
адміністративного суду сплачено
судовий збір в загальному розмірі 182,70
грн, що підтверджується платіжним
дорученням №49 від 04 квітня 2014 року
/а.с.2/, суд дійшов висновку, що вказана
сума підлягає стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 12 грудня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" () витрати по
сплаті судового збору в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві ) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 19
травня 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко