Справа № 2а-564/12/1070
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року місто Київ
№ 2а-564/12/1070

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного
товариства «ДПД Україна»доДержавної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Приватне акціонерне
товариство «ДПД Україна» до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що прийняті Державною
податковою інспекцією у
Києво-Святошинському районі Київської
області податкові
повідомлення-рішення від 12.01.2012 №
та від 12.01.2012 № є протиправними та
такими, що винесені з порушенням вимог
чинного законодавства.

В призначений день та час у судове
засідання сторони не з'явилися.

Представник позивача надав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
про причини неприбуття суд не
повідомив, заяви про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
до суду не надходило.

Будь-яких заперечень, доказів, пояснень
відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд вирішив розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи, судом
встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «ДПД
Україна» є юридичною особою, код за
.

З матеріалів справи встановлено, що
Державною податковою інспекцією у
Києво-Святошинському районі Київської
області було проведено перевірку
позивача, за результатами якої
складено Акт від 19.12.2011 № 48/1501/35325422
камеральної перевірки податкової
звітності з податку на прибуток.

Перевіркою встановлено та в Акті
перевірки від 19.12.2011 № 48/1501/35325422
зафіксовано наступні порушення вимог
податкового законодавства, зокрема:

Порушення порядку заповнення
податкової звітності з податку на
прибуток (пункт 150.1 статті 150
Податкового кодексу України та пункт 3
підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України);
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на 4
756 162, 00 гривень; занижено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на 1
093 917, 00 гривень.

Позивачем були подані заперечення на
Акт перевірки від 19.12.2011 № 48/1501/35325422.

Розглянувши заперечення позивача,
відповідач листом від 06.01.2012 № 84/10/15-125
«Про розгляд заперечення» повідомив
позивача, що висновки по акту
камеральної перевірки від 19.12.2011 №
48/1501/35325422 - залишено без змін.

На підставі Акта перевірки від 19.12.2011 №
48/1501/35325422 Державною податковою
інспекцією у Києво-Святошинському
районі Київської області було винесено
податкове повідомлення-рішення від
12.01.2012 № , згідно з яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на прибуток на 4 756 162, 00
гривень та від 12.01.2012 № за
платежем по податку на прибуток на суму
грошового зобов'язання за основним
платежем - 1 093 917, 00 гривень та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 0, 00
гривень.

Позивач, не погодившись з
вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив суд
їх скасувати, що і є предметом даного
позову.

Розглянувши подані документи,
дослідивши всі фактичні обставини
справи, судом встановлено наступне.

Проведеною перевіркою податкової
декларації з податку на прибуток за
ІІ-ІІІ квартал 2011 року відповідачем
встановлено, що результатом розрахунку
об'єкту оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками І
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат ІІ
календарного кварталу 2011 року.

Судом встановлено, що висновки Акта
перевірки від 19.12.2011 № 48/1501/35325422 (далі по
тексту - Акт перевірки) ґрунтується на
тому, що в декларації з податку на
прибуток підприємства за II квартал 2011
року включається виключно від'ємне
значення об'єкта оподаткування,
отримане позивачем за результатами
здійсненої господарської діяльності
за І квартал 2011 року без урахування
від'ємного значення, що увійшло до
складу І квартал 2011 року з 2010 року.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступних норм податкового
законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 22.4
статті 22 Закону України від 28.12.1994 №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин, що
був чинним до 01.04.2011), у 2011 році сума
від'ємного значення, яка відповідно до
абзацу першого цього пункту не була
врахована у складі валових витрат, та
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році,
підлягають включенню до складу валових
витрат у порядку, встановленому
статтею 6 вказаного Закону, без
обмежень, встановлених цим пунктом.

Згідно з пунктом 6.1 статті 6 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), якщо об'єкт
оподаткування платника податку з числа
резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат І
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення
об'єкта оподаткування попереднього
року у складі валових витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Враховуючи зазначене, позивач, подаючи
декларацію за І квартал 2011 року,
задекларував від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року у розмірі 4 756 162, 00
гривень.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2014 в
адміністративній справі № 2а-1552/12/1070
було залишено без змін постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25.04.2012, якою
задоволено позов Приватного
акціонерного товариства «ДПД Україна»,
а саме: визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби №
від 19.05.2011.

Отже, вищезазначеними судовими
рішеннями в адміністративній справі №
2а-1552/12/1070 підтверджено правильність
заповнення позивачем усіх реквізитів
декларації з податку на прибуток
підприємства за І квартал 2011 року та
встановлено, що вказана декларація є
поданою. Також, зазначеними судовими
рішеннями підтверджено правомірність
формування позивачем в декларації за І
квартал 2011 року від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток.

За наслідками розгляду
адміністративної справи № 2а-1552/12/1070
судами зазначено, що позивачем не
здійснювалося будь-якого порушення при
заповнені і подачі декларації з
податку на прибуток підприємства за І
квартал 2011 року.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), об'єктом оподаткування
є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

На підставі зазначеної норми,
позивачем в декларації з податку на
прибуток за І квартал 2011 року
розраховано об'єкт оподаткування
вказаного податкового періоду шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу (рядок 03 декларації) на суму
скоригованих валових витрат (рядок 06
декларації, до якого, як зазначалося
вище, цілком правомірно увійшло і
від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року) та на суму
амортизаційних відрахувань (рядок 07
декларації). Такий розрахунок в повній
мірі відповідає Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємства, що був затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації України № 143 від 29.03.2003 і
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 08.04.2003 за № 271/7592, який діяв до
11.04.2011, тобто у І кварталі 2011 року. Рядок
08 декларації, що має назву «об'єкт
оподаткування» передбачає розрахунок
за формулою: рядок 03 - рядок 06 - рядок 07 =
рядок 08. Відповідно до цього, позивачем
правомірно і обґрунтовано визначено
об'єкт оподаткування за підсумками І
кварталу 2011 року на рівні «-4756162».

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий
кодекс України, окрім, зокрема, розділу
III Податкового кодексу України
«Податок на прибуток підприємств»,
який набрав чинності з 01.04.2011.

Згідно з пунктом 2 розділу XIX
Податкового кодексу України з 01.04.2011
визнано таким, що втратив чинність
Закон України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
крім пункту 1.20 статті 1 Закону, який діє
до 01.01.2013.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України,
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 150.1 статті 150
Податкового кодексу України, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат І календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Таким чином, норма пункту 6.1 статті 6
Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що був чинним до 01.04.2011 і норма пункту
150.1 статті 150 Податкового кодексу
України, що набрала чинності з 01.04.2011 є
тотожними.

Однак, з урахуванням того, що розділ III
Податкового кодексу України «Податок
на прибуток підприємств» набрав
чинності не з початку податкового року,
законодавець в підрозділі 4 розділу XX
Податкового кодексу України визначив
необхідні у зв'язку з цим перехідні
положення. А саме, в пункті 1 вказаного
підрозділу прямо визначено, що розділ
III Податкового кодексу України
застосовується під час розрахунків з
бюджетом, починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 01.04.2011, якщо
інше не встановлено цим підрозділом.
Відповідно до цього, у пункті 2
вказаного підрозділу визначено, що з
дати набрання чинності розділом III
цього Податкового кодексу України,
платники податку на прибуток
підприємств складають наростаючим
підсумком та подають декларацію з
податку на прибуток за такі звітні
податкові періоди: II квартал, II - III
квартали, II - IV квартали 2011 року.
Наведене зумовлене тим, що податок на
прибуток за загальними правилами
обраховується наростаючим підсумком з
початку податкового року, а І квартал
2011 року під дію Податкового кодексу
України не підпадає.

Саме для того, щоб врегулювати порядок
розрахунку платниками податку об'єкта
оподаткування у тому році, І квартал
якого випадає з-під регулювання
Податкового кодексу України,
законодавець в пункті 3 підрозділу 4
розділу XX Податкового кодексу України
визначив, що пункт 150.1 статті 150
Податкового кодексу України
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого: «якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками І
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат II
календарного кварталу 2011 року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками II, ІІ-ІІІ кварталів, II-IV
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за І
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення».

Враховуючи ту обставину, що
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування за підсумками І кварталу
2011 року у позивача було від'ємне
значення на рівні 4 756 162, 00 гривень, то
сума такого від'ємного значення була
включена до складу витрат II кварталу 2011
року.

Такі дії позивача в повній мірі
відповідають вимогам пункту 3
підрозділу 4 розділу XX Податкового
кодексу України. Крім цього, таке
відображення показників у декларації
повністю відповідає вимогам наказу
Державної податкової служби України №
114 від 28.02.2011, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25.03.2011 за
№ 397/19135, яким була затверджена форма
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства, чинна на II
квартал 2011 року (наказ втратив чинність
на підставі наказу Міністерства
фінансів України № 1213 від 28.09.2011). Так,
відповідно до зазначеної форми,
значення рядка 04 «витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування» обраховуються за
формулою: рядок 05 + рядок 06 = рядок 04. В
свою чергу, до складу рядка 06 входить
рядок 06.6, в якому платник податків має
право відобразити: «від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) періоду»
(від'ємне значення рядка 07 Податкової
декларації за попередній звітний
(податковий) період - відповідно до
статті 150 розділу III Податкового
кодексу України, або від'ємне значення
об'єкта оподаткування за І квартал 2011
року).

Суд зазначає, що висновки податкового
органу зроблені виключно за рахунок
невірного тлумачення відповідачем
норм пункту 3 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України. Фактично,
ні в першому, ні в другому абзаці пункту
3 підрозділу 4 розділу XX Податкового
кодексу України, жодного обмеження, у
вигляді неврахування платником
податків від'ємного значення об'єкта
оподаткування, яке увійшло до складу І
кварталу 2011 року з 2010 року, не має.
Навпаки, законодавець чітко визначив:
«якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками І кварталу 2011
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат II кварталу 2011 року». Оскільки
від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 2010 рік приймає участь
у розрахунку об'єкта оподаткування за І
квартал 2011 року у складі валових витрат
(через рядок 04.9, який входить до складу
рядка 04), то, воно має впив і на
показники декларації за II квартал 2011
року, однак, вже не як від'ємне значення
об'єкта оподаткування за 2010 рік, а як
від'ємне значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року.

Висновки податкового органу в Акті
перевірки про те, що законодавець
дозволив платнику податків врахувати
при визначенні об'єкта оподаткування І
кварталу 2011 року від'ємне значення 2010
року, одночасно зобов'язавши його
нормою пункту 3 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України, в
подальшому виключити таку суму
від'ємного значення 2010 року зі складу
витрат при визначенні об'єкта
оподаткування II кварталу 2011 року,
ґрунтуються на такому тлумаченні норми
права, яке безпідставно звужує, як її
зміст, так і права платника податків.

Відповідач при проведенні перевірки
зазначив, що від'ємне значення, яке
увійшло до складу І кварталу 2011 року з
2010 року не повинно враховуватись у II
кварталі 2011 року, позаяк воно отримане
не за результатами здійсненої
платником податків у І кварталі 2011 року
господарської діяльності. В той же час,
пункт 3 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України зазначає
не про результати господарської
діяльності платника податків за І
квартал 2011 року, а про результати
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податків за І квартал 2011 року.
Невірне тлумачення відповідачем норм
чинного законодавства повністю змінює
введений законодавцем на перехідний
етап механізм врахування від'ємного
значення, позаяк валові витрати 2010 року
беруть участь у розрахунку об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року, і не
можуть брати такої участі при підсумку
результатів господарської діяльності
платника за такий окремо взятий період.

З огляду на вищевикладене суд
наголошує на незаконності висновків
Акта перевірки та винесених на його
підставі податкових
повідомлень-рішень.

Сліз звернути увагу, що у І кварталі 2011
року платники податку на прибуток мали
використовувати форму Декларації з
податку на прибуток підприємства,
затверджену наказом Державної
податкової адміністрації України від
29.03.2003 року № 143.

У рядку 04.9 цієї декларації
відображалося від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
податкового року. Як випливає з
приписів пункту 6.1 статті 6 та пункту 22.4
статті 22 Закону України від 28.12.1994 №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин), у
першому кварталі 2011 року до вказаного
рядка без будь-яких обмежень підлягало
включенню непогашене протягом
попередніх звітних періодів
наростаючим підсумком від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
утворилося станом на 1 січня 2010 року, а
також те, що виникло у 2010 році.

Значення рядка 04.9 декларації з податку
на прибуток підприємства, що
використовувалася як форма податкової
звітності за перший квартал 2011 року,
враховувалося при розрахунку значення
рядка 06 цієї ж декларації (скориговані
валові витрати). У складі скоригованих
валових витрат відповідне від'ємне
значення об'єкта оподаткування за
попередній податковий рік
безпосередньо впливало на розрахунок
показника рядка 08 (об'єкт оподаткування
(позитивний чи від'ємний)) декларації з
податку на прибуток, що
використовувалася як форма податкової
звітності за перший квартал 2011 року.

Саме у рядку 08 декларації з податку на
прибуток підприємства, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.03.2003 № 143,
відображався результат розрахунку
значення об'єкта оподаткування за І
квартал 2011 року. Вказане значення могло
бути як позитивним, так і від'ємним.

Правові наслідки формування від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток за І квартал 2011
року визначено пунктом 3 підрозділу 4
розділу XX Податкового кодексу України.
Згідно з зазначеною нормою, у разі, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками І кварталу 2011
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат ІІ календарного кварталу 2011
року.

Форма податкової декларації з податку
на прибуток підприємства, що
використовується платниками податку
починаючи з ІІ кварталу 2011 року,
затверджена наказом Державної
податкової адміністрації України від
28.02.2011 № 114.

У рядку 06.6 цієї декларації підлягає
відображенню, зокрема, від'ємне
значення об'єкта оподаткування за І
квартал 2011 року. Тобто у ІІ кварталі 2011
року до рядка 06.6 декларації з податку
на прибуток підприємства, затвердженої
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28.02.2011 № 114,
підлягає перенесенню в повному обсязі
від'ємне значення рядка 08 декларації з
податку на прибуток підприємства за І
квартал 2011 року.

Отже, позивач, заповнюючи та подаючи
податкові декларації з податку на
прибуток за перевіряємий період, не мав
жодних правових підстав до складу II
квартал 2011 року включати виключно
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, отримане позивачем за
результатами здійсненої господарської
діяльності за І квартал 2011 року та не
враховувати від'ємне значення, що
увійшло до складу І квартал 2011 року з 2010
року.

Окремо суд зазначає, що до складу
валових витрат ІІ календарного
кварталу 2011 року підлягає включенню
сума від'ємного значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року, яка,
у свою чергу, розраховується з
урахуванням у складі валових витрат І
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворилися
станом на 1 січня 2010 року, а також тих, що
виникли протягом 2010 року.

У подальшому розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками ІІ, ІІ-ІІІ
кварталів, ІІ-ІV кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за І квартал 2011 року, у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

При цьому тлумачення абзацу третього
пункту 3 підрозділу 4 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України в системному
взаємозв'язку з абзацом другим цього ж
пункту дозволяє дійти висновку про те,
що наведене в цій нормі поняття
«від'ємне значення, отримане в І
кварталі 2011 року» - це від'ємне
значення, отримане як розрахунок
значення об'єкта оподаткування за І
квартал 2011 року на підставі норм
чинного на час проведення розрахунку
законодавства. Відповідний розрахунок
передбачав урахування у складі валових
витрат І кварталу 2011 року також і сум
від'ємного значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди.

Водночас, відсутні підстави вважати, що
поняття «від'ємне значення, отримане в
І кварталі 2011 року» охоплює лише ті
суми від'ємного значення, які
утворилися як результат господарської
діяльності лише за І квартал 2011 року.
Зазначене пояснюється тим, що значення
об'єкта оподаткування розраховувалося
в І кварталі 2011 року з урахуванням усіх
сум, що включалися до валових витрат
цього податкового періоду, а не лише
валових витрат, сформованих за
результатами господарських операцій
тільки І кварталу 2011 року. Правомірно
сформоване від'ємне значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди без будь-яких обмежень
включалося до валових витрат І
кварталу 2011 року і враховувалося при
визначенні об'єкта оподаткування за
цей період, значення якого могло бути
як позитивним, так і від'ємним.

Причому ані Закон України від 28.12.1994 №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств», ані Податкового кодексу
України не передбачають можливості
обмежити формування витрат ІІ кварталу
2011 року лише тими сумами від'ємного
значення, які виникли як результат
діяльності саме І кварталу 2011 року, без
урахування непогашених наростаючим
підсумком сум від'ємного значення
попередніх податкових періодів.

Таким чином, до складу витрат ІІ
календарного кварталу 2011 року
підлягають включенню від'ємне значення
об'єкта оподаткування за І квартал 2011
року, причому розрахунок суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року
здійснюється з урахуванням без
будь-яких обмежень сум від'ємного
значення, що утворилися станом на 1
січня 2010 року, та тих, що виникли
протягом 2010 року, та які не були
погашені наростаючим підсумком
протягом попередніх звітних періодів.

Враховуючи вищевикладене, не може бути
підставою для визначення контролюючим
органом платникові податку податкових
зобов'язань із податку на прибуток саме
собою включення до складу витрат ІІ
кварталу 2011 року сум від'ємного
значення, зазначених у попередньому
абзаці.

Відповідачем, як підстава порушення в
Акті камеральної перевірки від 19.12.2011 №
48/1501/35325422 зазначено, що згідно з пунктом
150.1 статті 150 Податкового кодексу
України та пунктом 3 підрозділу 4
розділу XX Податкового кодексу України
встановлено, що результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками І
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат ІІ
календарного кварталу 2011 року.

У відповідності до підпункту 75.1.1
пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу
України камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Таким чином, проведеною податковим
органом перевіркою не досліджувалося
жодних первинних документів на
підставі, яких формувалися витрати
позивача за перевіряємий період.

Також, виходячи з підстав, якими
податковий орган мотивує порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, вбачається, що у
податкового органу відсутні будь-які
зауваження до сформованих позивачем
витрат, на підставі яких у позивача
виникло від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в І
кварталі 2011 року та протягом 2010 року.

Також суд вважає за можливе відмітити
наступне, зокрема, в Узагальнюючій
податковій консультації щодо
врахування від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
затвердженої Наказом ДПС України від
05.07.2012 № 575, зазначено наступне:

«Питання 4: чи враховуються при
визначенні від'ємного значення об'єкта
оподаткування за II - IV квартали 2011 року
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування, що утворилися станом на
1 січня 2011 року?

Відповідь: Закон № 4834 передбачає
врахування від'ємного значення об'єкта
оподаткування, яке утворилися станом
на 1 січня 2011 року, при визначенні
від'ємного значення об'єкту
оподаткування за II - IV квартал 2011 року.
Таким чином, з моменту набрання
чинності Законом № 4834 у разі не
відображення в податковій звітності з
податку на прибуток за звітний ІІ,
ІІ-ІІІ, ІІ-ІV квартали 2011 року від'ємного
значення об'єкта оподаткування, яке
утворилося станом на 1 січня 2011 року,
платник має право подати уточнюючий(чі)
розрахунок(ки) за звітний період 2011
року, у якому відобразити суму такого
від'ємного значення, визначену з
урахуванням непогашених збитків, що
утворилися станом на 1 січня 2011 року.»

В заперечені до Акта перевірки позивач
зазначив, що 09.11.2011 ПАТ «ДПД Україна»
подало податкову декларацію з податку
на прибуток підприємства за ІІ-ІІІ
квартал 2011 року з об'єктом
оподаткування від всіх видів
діяльності (рядок 07) у розмірі 4 348
гривень, та податку на прибуток за
звітний податковий період у розмірі 1 000
гривень.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

16.12.2011, у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок ПАТ «ДПД
Україна» подало уточнюючу податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємств за ІІ- ІІІ квартал 2011 року,
з об'єктом оподаткування від всіх видів
діяльності (рядок 07) «-» 6 404 926 гривень. У
зв'язку з тим, що об'єкт оподаткування в
уточнюючій декларації від 16.12.2011 мав
від'ємне значення, податок на прибуток
не нараховувався.

Однак, з огляду на висновки, викладені в
Акті перевірки, вбачається, що
відповідачем 19.12.2011 було проведено
камеральну перевірку лише на підставі
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ-ІІІ
квартал 2011 року від 09.11.2011, без
урахування та вивчення уточнюючої
податкової декларації з податку на
прибуток підприємств за ІІ-ІІІ квартал
2011 року від 16.12.2011.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими та
такими, що відповідають нормам чинного
законодавства України.

Враховуючи викладене, податкові
повідомлення-рішення від 12.01.2012
№ та від 12.01.2012 №
є протиправними і підлягають
скасуванню.

В силу пункту 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх дій та
винесення відповідних рішень.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
12.01.2012 № та від 12.01.2012 № .

Стягнути на користь Приватного
акціонерного товариства «ДПД Україна»
понесені ним судові витрати в розмірі 2
146 (дві тисячі сто сорок шість) гривень 00
копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.