Справа № 802/1105/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 травня 2014 р. Справа № 802/1105/14-а

Суддя Вінницького окружного
адміністративного суду Вергелес
Андрій Валерійович, розглянувши в
порядку скороченого провадження
матеріали справи

за позовом: управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі

до: ОСОБА_1

про: стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі (далі - позивач) із
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач у строк, визначений Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", не сплатив у
повному обсязі суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, внаслідок чого
виникла недоїмка в сумі 1976, 47 грн., яка
відповідачем у добровільному порядку
вчасно не погашена, що і стало
підставою для звернення позивачем до
суду.

Справа розглядається в порядку
скороченого провадження, оскільки в
силу пункту 4 частини 1 статті 183-2 КАС
України в адміністративних справах
щодо стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження, застосовується
скорочене провадження.

Так, ухвалою суду від 14.04.2014р.
відповідачу встановлено 10-денний строк
з дня одержання даної ухвали через
відділ прийому суду або через
відділення поштового зв'язку подати
письмові заперечення проти позову та
необхідні документи або заяву про
визнання позову.

Конверт разом з повідомленням про
вручення поштового відправлення
повернуто відділом зв'язку на адресу
суду із відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про строк
подання заперечення проти позову,
порядок його подання, а також наслідки
неподання такого заперечення.

Розглянувши та оцінивши матеріали
справи, керуючись вимогами статті 183-2
КАС України, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Управління Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі нарахувало
доплату до мінімального страхового
внеску за січень-липень 2011 року на суму
2312, 07 грн.

В квітні 2013 р. було здійснено проплату в
сумі 335, 60 грн., тому заборгованість за
відповідачем складає 1976, 47 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного
Закону передбачено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІІ Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 року №22-2 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.11.2010 року за
№1014/183-18309, ФО-підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, формують та подають до
органів Пенсійного фонду звіт самі за
себе один раз на рік до 10 лютого
року, наступного за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.

Частиною 8 ст. 9 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та п. 4.3.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року №21-5 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.10.2010 року за №994/18289,
передбачено, що платники єдиного
внеску, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік, до 10
лютого наступного року. Базовим
звітним періодом у даному випадку є
календарний рік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, єдиний
внесок нараховується на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5
ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування").

Відповідно до п.п. б п. 2.2 Порядку
ведення органами Пенсійного фонду
України обліку надходження сум
платежів затвердженого постановою
правління ПФУ від 27.09.2010 р. за №21-2 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 жовтня 2010 р. за N 988/18283,
документами, на підставі яких
здійснюється облік сум нарахованих
платежів шляхом занесення інформації
про суми, що підлягають сплаті
платниками, до карток особових
рахунків платників, є розраховані
відповідним органом Пенсійного фонду:
вимога про сплату недоїмки; рішення
органу Пенсійного фонду про
застосування штрафів та пені; рішення
про скасування або зміну раніше
прийнятого рішення про нарахування
сум штрафів та пені або вимоги про
сплату недоїмки внаслідок їх
оскарження до органів Пенсійного
фонду у встановленому порядку;
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій;
повідомлення про суму витрат на
фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" ( 1977-12 ),
і сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів.

Управління ПФУ в Липовецькому районі
самостійно здійснило розрахунок про
нараховані суми єдиного внеску із
занесенням такої інформації до картки
особового рахунку платника, про що
складено повідомлення -розрахунок за
2011 рік на суму 2312, 07 грн.

Всупереч вищенаведеним вимогам
чинного законодавства, відповідач не
сплатила суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в повному
обсязі, внаслідок чого виникла
заборгованість в розмірі 1976, 47 грн., що
підтверджується
повідомленням-розрахункам, карткою
особового рахунку відповідача,
розрахунком боргу (а.с. 11-13).

Частиною 4 ст. 25 вказаного Закону
передбачено надсилання вимоги про
сплату боргу. Вимога №Ф 382 від 10.05.2013 р.
про сплату боргу у сумі 1976,47 грн.
надсилалась відповідачу, однак від
нього повернувся конверт з відміткою
«за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до пп. 6.4 п. 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, вимога
вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено
особисто такій фізичній особі або її
законному представникові чи надіслано
листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місця перебування (проживання) з
повідомленням про вручення за порядком
оформлення зазначених поштових
відправлень, установлених Кабінетом
Міністрів України.

Якщо платник на день надсилання йому
органом Пенсійного фонду вимоги не
повідомив в установленому порядку про
зміну місцезнаходження (місця
проживання), вимога вважається
належним чином врученою навіть у разі
її повернення як такої, що не знайшла
адресата.

У разі коли неможливо вручити платнику
єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку
з відсутністю його за
місцезнаходженням (відсутністю
службових осіб платника єдиного внеску
за його місцезнаходженням), відмовою
службових осіб платника єдиного внеску
прийняти вимогу, вимога вважається
врученою платнику єдиного внеску у
день, зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Таким чином вказана вимога про сплату
боргу №Ф 382 від 10.05.2013р. вважається
отримана платником. Однак боржник
протягом 10 робочих днів з дня отримання
вимоги не сплатила зазначену у вимозі
суму боргу.

На час розгляду справи відповідач не
надав суду доказів погашення
заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Статтями 11, 71 КАС України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим позов підлягає задоволенню
відповідно до чинного законодавства та
у межах заявлених вимог.

Що стосується розподілу судових
витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, код ДРФО
НОМЕР_1) на користь управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі (р/р 0210 в
Головному управлінні ДКСУ у Вінницькій
області, МФО 802015, код 20115403)
заборгованість в сумі 1976, 47 грн. (одна
тисяча дев'ятсот сімдесят шість грн. 47
коп.).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України

Суддя
Вергелес Андрій Валерійович