Справа № 800/287/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 травня 2014 року м. Київ
справа № 800/287/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Бившева Л.І.,

ознайомившись з матеріалами
адміністративного позову ОСОБА_1

до 1. Верховної Ради України,

2. Виконуючого обов'язки Президента
України - Турчинова Олександра
Валентиновича

3. Прем'єр-міністра України - Яценюка
Арсенія Петровича

про скасування актів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України як до
суду першої інстанції з позовом, у
якому просив: скасувати постанову
(Турчинова О.В.) Верховної Ради України
по Турчинову О.В. та призначення Голів
Закарпатської обласної адміністрації -
ОСОБА_5, Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області -
ОСОБА_6.

Перевіривши матеріали позовної заяви
на предмет її відповідності вимогам
статей 105, 106, 1711 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що
вказана позовна заява підлягає
залишенню без руху, виходячи з
наступного.

Частиною 4 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний позов
може містити вимоги про: 1) скасування
або визнання нечинним рішення
відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень; 2) зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю; 5)
виконання зупиненої чи невчиненої дії;
6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень; 7)
примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження актів, дій чи бездіяльності
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України визначені у статті 1711 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до частини 5 якої
Вищий адміністративний суд України за
наслідками розгляду справи може: 1)
визнати акт Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
рішення Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України незаконним повністю або
в окремій його частині; 2) визнати дії чи
бездіяльність Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України протиправними, зобов'язати
Верховну Раду України, Президента
України, Вищу раду юстиції, Вищу
кваліфікаційну комісію суддів України
вчинити певні дії; 3) застосувати інші
наслідки протиправності таких рішень,
дій чи бездіяльності, визначені
статтею 162 цього Кодексу.

Визначений перелік повноважень Вищого
адміністративного суду як суду першої
інстанції є вичерпним.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями частини 1
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України, яка передбачає
право на судовий захист, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи в
публічно-правових відносинах при
здійсненні суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Проте, позивачем не зазначено, які саме
дії відповідачів при здійсненні
владно-управлінських функцій
спричинили порушення його прав у
публічно-правових відносинах.

Під змістом позовних вимог розуміється
визначення способу захисту свого
права, свободи чи інтересу, який має
формулюватися максимально чітко і
зрозуміло.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
вимоги позивача є нечіткими та
незрозумілими. Зокрема, у прохальній
частині позовної заяви позивач не
вказав реквізитів актів Верховної
Ради України та Президента України, які
він просить скасувати.

Отже, позивачу необхідно привести
позовні вимоги у відповідність до
положень статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з урахуванням положень статті
1711 цього Кодексу, зазначити обставини,
якими він обґрунтовує свої позовні
вимоги, вказавши конкретні порушені
права позивача як суб'єкта
правовідносин, у яких виник спір, та
належним чином обґрунтувати позов.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини 1
статті 106 Кодексу адміністративного
судочинства України у позовній заяві
зазначаються: зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів; перелік документів та
інших матеріалів, що додаються.

Наведеним вимогам позовна заява не
відповідає, оскільки у ній не зазначено
перелік документів та інших
матеріалів, що додаються. При цьому, до
позовної заяви додано Указ Президента
України від 02 березня 2014 року № 202/2014
«Про призначення ОСОБА_5 головою
Закарпатської обласної державної
адміністрації», Розпорядження
Президента України від 24 квітня 2014
року № 755/2014-рп «Про призначення ОСОБА_6
головою Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області»
та Постанова Верховної Ради від 22
лютого 2014 року № 757-VII «Про
самоусунення Президента України від
виконання конституційних повноважень
та призначення позачергових виборів
Президента України», тоді як в
мотивувальній частині позову позивач
просить визнати постанови Верховної
Ради України за № 764-VII від 25 лютого 2014
року та № 748 від 22 лютого 2014 року про
призначення Головною Верховної Ради
України Турчинова О.В. та виконуючим
обов'язки Президента України Турчинова
О.А. протизаконними та такими, що не
відповідають Конституції України, а
також його указів та розпоряджень щодо
призначення ОСОБА_5 головою
Закарпатської обласної державної
адміністрації, а ОСОБА_6 - головою
Хустської районної державної
адміністрації Закарпатської області
та скасувати їх.

Частиною 3 статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що до позовної заяви
додається також документ про сплату
судового збору, крім випадків, коли
його не належить сплачувати.

Згідно положень пункту 1 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» ставка судового збору за подання
до суду позовної заяви немайнового
характеру становить 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати, тобто 73,08
грн.

Разом з цим, доказів сплати судового
збору у встановленому Законом розмірі
матеріали позовної заяви не містять.

Крім іншого, позовна заява ОСОБА_1
написана від руки нерозбірливим
почерком, з огляду на що у суду відсутня
можливість у повній мірі встановити її
зміст, з огляду на що позивачу слід
надати позовну заяву, оформлену
відповідно до вимог, що ставляться до
позовних заяв.

Згідно з частиною 1 статті 108Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 105, 106, 108, 1711 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху
та встановити строк для усунення
недоліків до 02 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Л.І. Бившева