Справа № 2а-768/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/40140/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області на постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 01 червня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року у справі №2а-768/11
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної доплати до
пенсії в розмірі 2 мінімальних
заробітних плат та щомісячної
додаткової пенсії в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" починаючи з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.03.2011
року.

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 01 червня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області щодо
невиплати позивачу коштів,
передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області провести
перерахунок та виплатити позивачу
доплату до пенсії, передбачену ч.2 ст.39
Закону №796-ХІІ, у розмірі двох
мінімальних заробітних плат та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, передбачену ст.51 Закону
№796-ХІІ, у розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком, визначеної за ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», за період з
04.09.2010 року по 01.03.2011 року з урахуванням
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком у вказаний період та
фактично отриманих коштів. В решті
позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 01 червня
2011 року в частині відмови в задоволенні
позову за період з 09.07.2007 року по 03.09.2010
року скасовано й залишено позов за
вказаний період без розгляду. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області звернулось з касаційною
скаргою, у якій просить скасувати
судові рішення першої та апеляційної
інстанції, та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
посвідченням, що ОСОБА_4 є потерпілою
від Чорнобильської катастрофи 3
категорії, зареєстрована та постійно
проживає в АДРЕСА_1, яке віднесено до
зони гарантованого добровільного
відселення.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
частково задовольняючи позовні вимоги,
виходили з того, що позивач має право на
перерахунок та виплату додаткової
пенсії, передбаченої ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а також на
перерахунок доплати до пенсії,
передбаченої ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати.

Частиною 1 ст. 39 вказаного Закону
України визначено, що громадянам, які
працюють у зоні радіоактивного
забруднення, у зоні гарантованого
добровільного відселення -дві
мінімальні заробітні плати.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Отже, чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством
гарантовано ОСОБА_4 право на отримання
додаткової пенсії та доплати до пенсії
у розмірах, встановлених ст.ст. 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом із тим, Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік" дія
ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на 2008 рік була зупинена.

Розмір додаткової пенсії та доплати до
пенсії громадянам, які працюють на
території радіоактивного забруднення,
що встановлений Кабінетом Міністрів
України на підставі Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008
рік", був істотно меншим, ніж
передбачений Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зазначені
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
були визнані неконституційними та
відновлено з 22.05.2008 р. право
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи осіб на отримання
додаткової пенсії та доплати до пенсії
в розмірах, визначених ст.ст. 39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, при прийнятті рішення суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про
пріоритетність закону над підзаконним
нормативним актом та застосування для
вирішення спірних правовідносин
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки Рішення Конституційного Суду
України мають перспективну дію, а ст.ст.
39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у 2010 році не змінювались та
не зупинялись, суди вірно визначили
дату здійснення відповідачем
перерахунку та виплати позивачу
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
гарантованого добровільного
відселення, з 04.09.2010р. по 01.03.2011р.

При цьому судом апеляційної інстанції
правильно враховані наслідки
застосування ст.100 КАС України на час
вирішення спірних правовідносин у
справі, відповідно до приписів якої,
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області відхилити,
а постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 01 червня 2011
року, частково скасовану ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року, та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: