Справа № 2а-6918/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Справа № 122881/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Надвірнянської
районної державної адміністрації на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Надвірнянської
районної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом, у
якому просила визнати неправомірними
дії управління праці та соціального
захисту населення Надвірнянської
районної державної адміністрації (далі
- УПСЗН) щодо відмови у виплаті
недоплаченої суми разової грошової
допомоги та зобов'язати УПСЗН
нарахувати та виплатити недораховану,
як учаснику війни, суму разової
грошової допомоги в розмірі 2172 грн. за
травень 2011 року.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Надвірнянської районної державної
адміністрації при виплаті ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як учаснику війни.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Надвірнянської районної державної
адміністрації доплатити ОСОБА_1
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня як учаснику війни за 2011 рік в
розмірі 2172 гривень.

Постанову суду оскаржив відповідач. У
поданій апеляційній скарзі просить
зазначену постанову скасувати і
ухвалити нову про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права та неврахування
істотних обставин справи. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що воно
належним чином і відповідно до вимог
Закону України про Державний бюджет
України на 2011 рік та постанови Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
виконало свій обов'язок перед
позивачем з виплати йому щорічної
разової грошової допомоги, як учаснику
війни. Просить врахувати, що воно не є
головним розпорядником коштів для
виплати спірної допомоги і що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування. Вказує на
порушення судом першої інстанції норм
бюджетного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що вона є учасником війни, якому
відповідно до вимог ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року за № 6-рп/2007 визнано, що
звуження змісту та обсягу прав
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави, шляхом
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.
Обов'язок щодо нарахування і виплати
спірної недоплати слід покласти на
Залізничний відділ соціального
захисту.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права і є
правильними.

Встановлено, що позивач має статус
учасника війни, що підтверджується
посвідченням № 909913та відповідно до
вимог ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (Закон № 3551-XII)
щорічно до 5 травня має право на
одержання грошової допомоги у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком,
обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 171 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» частину 5 статті 14
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої учасникам
війни щорічно до 5 травня виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
частини 5 статті 14 Закону № 3551-XII,
відповідно до якої розмір грошової
допомоги учасникам війни має становити
три мінімальні пенсії за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 14 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
війни повинна становити три
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»),

Однак, апеляційний суд визнає
помилковим висновок суду першої
інстанції про наявність підстав
зазначення у резолютивній частині
постанови суду сум грошової допомоги,
оскільки призначення та перерахунок
розміру оскаржуваної грошової
допомоги належить до компетенції
органів управління праці та
соціального захисту населення, а
відтак, суд не має повноважень
самостійно визначати розмір допомоги,
яку належить нарахувати та виплатити
позивачу, а може лише зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
грошову допомогу відповідно до вимог
законодавства.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення по суті прийнято
правильно, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, в силу ст. 201 КАС України
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Надвірнянської районної державної
адміністрації задовольнити частково, а
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2011 року у справі № 2а-6918/11 -
змінити, виклавши резолютивну частину
постанови в такій редакції:

«Позов задоволити.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Надвірнянської районної державної
адміністрації при виплаті ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як учаснику війни.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Надвірнянської районної державної
адміністрації нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня як учаснику війни за 2011 рік в
розмірі, передбаченому ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», з
врахуванням проведених виплат.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль