Справа № 814/841/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

15 травня 2014 року
Справа № 814/841/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Желєзного І.В.
секретар судового засідання Зощак В.В.
розглянувши адміністративну справу

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача 2: Сиротіна
О.В.;

за позовомОСОБА_1, (АДРЕСА_1)

до відповідача 1 відповідача
2Начальника Жовтневого РВ УМВС України
в Миколаївській області Лостік Ю.Ю.,
(вул. Новозаводська, 10-А, м. Миколаїв, 54056)
Жовтневого РВ УМВС України в
Миколаївській області (вул.
Новозаводська, 10-А, м. Миколаїв, 54056)

прозобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
начальника Жовтневого районного
відділу УМВС України в Миколаївській
області Лостіка Юрія Юрійовича
(відповідач 1) та Жовтневого районного
відділу УМВС України в Миколаївській
області (відповідач 2), в якому просив
визнати протиправними дії
відповідачів щодо припинення розгляду
звернення позивача, визнати нечинним
рішення відповідачів, зобов'язати
відповідачів утриматися від прийняття
рішень, не передбачених законом і
Конституцією України, зобов'язати
відповідача розглянути заяву позивача
у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні позивач і його
представник позовну заяву повністю
підтримали. Позивач надав суду
письмові пояснення до позовної заяви, в
яких конкретизував обґрунтування
своїх вимог, а саме зазначив про
незгоду з діями відповідачів, які
виразилися в тому, що позивачу було
надано відповідь на його заяву від
01.01.2014р., при цьому лист з відповіддю був
датований 23.01.2013р, хоча насправді
позивач отримав його у 2014 році, що на
думку позивача свідчить про внесення
до цього листа недостовірних даних.
Також, на думку позивача, у листі
допущені помилки в його написанні, а
інформація про те, що за його
зверненням була проведена ретельна
перевірка не відповідає дійсності
(законодавством не передбачено
проведення ретельних перевірок, а
передбачено проведення об'єктивних,
всебічних і вчасних перевірок заяв
громадян). Крім того, позивач не
погоджувався з висновком про те, що до
компетенції міліції не відноситься
стягнення грошових коштів з громадян.

Від відповідача 1 надійшла заява про
слухання справи без його участі та
невизнання позову.

Відповідач 2 позов не визнав, надав суду
письмові заперечення на позовну заяву,
в яких зазначив, що 23.01.2014р. до
Жовтневого РВ УМВС України в
Миколаївській області надійшло
звернення позивача, в якому він просив
виконати рішення Жовтневого районного
суду Миколаївської області про
стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на
користь позивача. Це звернення було
розглянуто в порядку, передбаченому
Законом України «Про звернення
громадян». За результатом розгляду
звернення 23.01.2014р. за №46/855 позивачу
було письмово повідомлено про те, що
міліція не наділена повноваженням щодо
примусового виконання рішень суду, а
тому розгляд його звернення було
припинено. Дата складання листа
адресованого позивачу « 23.01.2013р» була
опискою, насправді лист було
зареєстровано та відправлено позивачу
23.01.2014р.

Дослідивши обставини адміністративної
справи та докази, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, суд приходить до такого.

23.01.2014р. з прокуратури Миколаївської
області до Жовтневого районного
відділу УМВС України в Миколаївській
області надійшло звернення позивача
від 01.01.2014р., в якому він просив виконати
рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 17.01.2013р. щодо
стягнення на його користь грошових
коштів з ОСОБА_5 (а.с.58) та притягти
винних у невиконанні рішення суду осіб
до відповідальності.

Органом внутрішніх справ це звернення
позивача було розглянуто в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян». За наслідками
розгляду позивачу направлений лист за
підписом начальника Жовтневого РВ УМВС
України в Миколаївській області
Лостіка Ю.Ю., помилково датований
23.01.2013р., в якому заявника повідомлено,
що за його зверненням було проведено
ретельну перевірку, за результатами
якої було прийняте рішення про
припинення подальшого розгляду даних
матеріалів, оскільки ознак, які б
вказували на вчинення злочину не
виявлено, а стягнення грошових коштів з
громадян до компетенції міліції не
відноситься (а.с. 4).

Відповідно до частини 3 статті 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, які належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства та справи про притягнення
до адміністративної відповідальності.
Отже предметом розгляду даної справи
суд визначає лише дотримання
законодавства про звернення громадян
при розгляді звернення позивача, та
інших нормативних актів крім тих, що
регулюють питання кримінального
процесу. Отже в даній справі суд не має
компетенції вирішувати відсутність чи
наявність ознак злочину в діях певних
осіб, і у зв'язку з цим давати оцінку
діям відповідачів щодо їх
кримінально-правової кваліфікації.

При розгляді справи встановлено, що
після звернення позивача до
адміністративного суду його було
повідомлено листом від 17.04.2014р. про те,
що розгляд його звернення поновлено, та
роз'яснено права, які він має при
розгляді цього звернення (а.с. 61). Листом
від 06.05.2014р. позивача повідомлено про
те, що за результатами перевірки
встановлено, що в діях ОСОБА_5 відсутні
ознаки адміністративно або
кримінально карного діяння та
перевірка за зверненням позивача
припинена (а.с. 67).

Аналізуючи дії відповідачів в межах
юрисдикції адміністративного суду, суд
приходить до висновку, що такі дії не в
повній мірі відповідали положенням
чинного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Суд погоджується з позицією
відповідачів щодо того, що виконання
рішень судів у цивільних справах
покладається на органи державної
виконавчої служби.

Так, згідно зі статтею 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до частини 2 статті 7
вказаного закону для проведення
виконавчих дій державний виконавець за
необхідності залучає понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
представників органів опіки і
піклування, інших органів та установ у
порядку, встановленому цим Законом.

Отже, орган внутрішніх справ не має
компетенції самостійно здійснювати
виконавчі дії та без відповідного
залучення державним виконавцем брати в
них участь. Тому відповідачі об'єктивно
не могли задовольнити заяву позивача в
частині виконання органом внутрішніх
справ судового рішення.

В той же час відповідно до частини 3
статті 7 Закону України «Про звернення
громадян», якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Відповідачами не надано доказів
пересилання звернення позивача за
належністю органу державної
виконавчої служби або повернення цього
звернення з відповідним роз'ясненням.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про
міліцію» дії працівника міліції можуть
бути оскаржені у встановленому порядку
до органів внутрішніх справ, суду або
прокурору.

Всупереч положенням статті 15 Закону
України «Про звернення громадян» у
листах органу внутрішніх справ,
направлених позивачу і які є предметом
розгляду в цій справі, не міститься
роз'яснення про порядок оскарження
прийнятого рішення.

Тому позов в підлягає частковому
задоволенню, а саме суд вважає
необхідним зобов'язати Жовтневий
районний відділ УМВС України в
Миколаївській області повторно
розглянути звернення ОСОБА_1 від 01
січня 2014р.(зареєстроване в Журналі
єдиного обліку заяв і повідомлень …
Жовтневого РВ УМВС України в
Миколаївській області) в частині
роз'яснення порядку оскарження
прийнятого рішення та необхідності
направлення звернення в частині
виконання рішення суду за належністю
до компетентного органу (Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області).

Інші твердження позивача, зокрема щодо
зазначення помилкової дати у листі,
допущення у листі стилістичних помилок
та інше не вплинуло на правильність
прийнятого рішення, а тому ці
твердження судом відхиляються.

Вимоги позивача про встановлення
відсутності у суб'єкта владних
повноважень компетенції і повноважень
припиняти подальший розгляд
матеріалів та про зобов'язання
відповідача утриматися від прийняття
рішень, не передбачених законом і
Конституцією України не підлягають
задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. На
думку суду, розгляд вимог щодо
констатації обов'язків державного
органу, які прямо визначені
відповідними нормативними актами, сам
по собі не відноситься до завдань
адміністративного судочинства,
оскільки напряму не змінює обсягу
суб'єктивних прав, свобод та інтересів
позивача. Крім того суд неправі
прогнозувати можливі порушення з боку
відповідача та зобов'язувати його
утримуватися від їх вчинення на
майбутнє.

Розглядаючи вимоги щодо визнання
нечинним рішення відповідача, суд
відзначає наступне. Як зазначається у
пункті 10.2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №7 від
20.05.2013р. «Про судове рішення в
адміністративній справі», суд
визначає, що рішення суб'єкта владних
повноважень є нечинним, тобто втрачає
чинність з певного моменту лише на
майбутнє, якщо на підставі цього
рішення виникли правовідносини, які
доцільно зберегти. Рішенням
відповідача, що викладене у листі
позивачу від 23.01.2014р., припинено розгляд
його звернення (закінчено розгляд
юридичної справи) та із цього рішення
безпосередньо у позивача не виникло
будь-яких прав та обов'язків, а
відповідно не виникло і відповідних
правовідносин. Зазначене рішення
вичерпало свою дію фактом його
прийняття, а тому у суду немає
можливості визнати його нечинним на
майбутнє. До того ж з матеріалів справи
вбачається, що після прийняття цього
рішення розгляд заяви позивача було
поновлено, проведено додаткову
перевірку та прийняте нове рішення про
відмову в задоволенні його заяви, яке
не є предметом даного спору (а.с. 67). Тому
в іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Жовтневий районний
відділ УМВС України в Миколаївській
області повторно розглянути звернення
ОСОБА_1 від 01 січня 2014р.(зареєстроване в
Журналі єдиного обліку заяв і
повідомлень … Жовтневого РВ УМВС
України в Миколаївській області) в
частині роз'яснення порядку оскарження
прийнятого рішення та необхідності
направлення звернення за належністю до
компетентного органу.

3. Відшкодувати ОСОБА_1 з Державного
бюджету України судовий збір в сумі 73
гривні 08 копійок.

4. В іншій частині позову
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів в порядку ст. 186 КАС
України.

Суддя
І. В. Желєзний