Справа № 814/3959/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р. Справа № 814/3959/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Птичкіна В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Вознесенську та Вознесенському
районі Миколаївської області про
визнання незаконними дій відповідача
та скасування вимоги відповідача від
07.08.2013 року № Ф 1145, -

встановиЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі - позивач) звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області (надалі - УПФУ або відповідач)
про визнання незаконними дій
відповідача; скасування вимоги
відповідача від 07.08.2013 № Ф 1145.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 14 листопада 2013 року
позов задовольнив частково.

Визнав протиправною і скасував вимогу
про сплату недоїмки № Ф-1145, що була
прийнята Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області 07.08.2013.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Управління пенсійного фонду України в
м. Вознесенську та Вознесенському
районі Миколаївської області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління пенсійного фонду
України в м. Вознесенську та
Вознесенському районі Миколаївської
області посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12.01.2011 року ОСОБА_4 була зареєстрована в
якості фізичної особи - підприємця, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця, і взята на облік в
УПФУ як платник єдиного внеску.

З 06.07.2009 року позивачу призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
(робота за списком 2).

07.08.2013 року УПФУ направило позивачу
вимогу № Ф 1145 про сплату недоїмки з
єдиного внеску за квітень - червень 2013
року в сумі 1194,03 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (надалі - Закон
№ 2464) встановлено, що платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени їх сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

06.08.2011 набрав чинності Закон України
від 07.07.2011 № 3609-VI "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення норм Податкового
кодексу України" (надалі - Закон № 3609),
яким стаття 4 Закону № 2464 була
доповнена частиною 4 наступного змісту:
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 9 Закону України від 09.07.2003 №
1058-IV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (надалі - Закон №
1058) визначені такі види пенсійних
виплат: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
№ 1058, особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Пунктом 16 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону № 1058
передбачено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом, положення Закону
України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення" (надалі - Закон
№ 1788) застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Як вказано у пункті "б" частини 1 статті
13 Закону № 1788, право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими та важкими умовами праці
- за списком № 2 виробництв, посад,
професій, посад і показників
затверджених КМУ і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років та 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Стаття 13 Закону № 1788, яка регулює
питання призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, міститься в розділі
ІІ "Трудові пенсії. Пенсія за віком".

Таким чином, особи, яким призначена
пенсія зі зниженням пенсійного віку (на
пільгових умовах), є пенсіонерами за
віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є пенсіонером, отримує пенсію
за віком, відповідно до статті 13 Закону
№ 1788, на неї з серпня 2011 року, згідно з
частиною 4 статті 4 Закону № 2464, не
розповсюджується обов'язок зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач протиправно сформував і
направив позивачу вимогу № Ф-1145, в
зв'язку з чим вона підлягає визнанню
протиправною і скасуванню.

Також, судова колегія вважає за
доцільне зазначити, що висновком про
визнання протиправною і скасування
вимоги було надано оцінку і діям
відповідача. Дії відповідача можуть
бути предметом судового розгляду за
умови, що порушення прав, свобод та
інтересів особи є наслідком саме цих
дій. В даному випадку права позивача
були порушені вимогою про сплату
недоїмки, тому підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання незаконними дій відповідача
щодо нарахування недоїмки відсутні.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області, - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
пенсійного фонду України в м.
Вознесенську та Вознесенському районі
Миколаївської області про визнання
незаконними дій відповідача та
скасування вимоги відповідача від
07.08.2013 року № Ф 1145, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан