Справа № 554/4276/14-а
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 554/4276/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 14.05.2014

Октябрський районний суд м. Полтави:

у складі головуючого судді -
Микитенка В.М.,

при секретарі -
Різник А.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Азарян К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтава справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави про
стягнення заборгованості по
щомісячному довічному грошовому
утриманню та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави у якому
просила стягнути з відповідача на її
користь заборгованість по щомісячному
довічному грошовому утриманню за
січень-квітень 2014 року в сумі 49342,4 грн.
та 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому
засіданні доповнила позовні вимоги та
просила збільшити суму позовних вимог
на 12335 грн. за недоплату щомісячного
довічного грошового утримання за
травень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
послалась на те, що більше 30 років
працювала суддею обласного суду та
головним арбітром Полтавської області.
05.07.1983 року вийшла у відставку та їй
було призначено довічне грошове
утримання в розмірі 90% заробітної плати
судді на відповідній посаді без
обмежень. У зв'язку зі змінами розміру
заробітної плати суддів відповідачем
їй було відмовлено в перерахунку
довічного грошового утримання, тому
вона звернулась до суду. При цьому
також зазначила, що їй виплачується
щомісячне довічне грошове утримання в
сумі 7396 грн., тоді як заробітна плата
працюючого судді складає 21924 грн., 90% від
якої складає 19731 грн.

Представник відповідача заперечила
проти позову, мотивуючи, що ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» та
Порядком подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами пенсійного фонду не
передбачено перерахунок довічного
грошового утримання суддів у відставці
у зв'язку зі зміною суддівської
винагороди.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що суддя у відставці
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду України
Октябрського району м. Полтави та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці, однак із
01.01.2014 року у розмірі меншому ніж
передбачено чинним законодавством.

Згідно довідок господарського суду
Полтавської області від 03.02.2014 року, від
19.03.2014 року, 31.03.2014 року, 07.05.2014 року,
заробітна плата ОСОБА_1, яка
враховується при призначенні
довічного грошового утримання суддям у
відставці з 01.01.2014 року становить 21924
грн.

Визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.

Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання
судді спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага,
зокрема обіймати будь-які інші
оплачувані посади, виконувати іншу
оплачувану роботу. Конституційний
принцип незалежності суддів означає, в
тому числі, конституційно обумовлений
імператив охорони матеріального
забезпечення суддів від його
скасування чи зниження досягнутого
рівня без відповідної компенсації як
гарантію недопущення впливу або
втручання у здійснення правосуддя.

Відповідно до статті 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, виходячи з якого
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України
закріплено положення, згідно з яким
незалежність і недоторканість суддів
гарантується Конституцією і законами
України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів є надання їм за
рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України від 07
липня 2010 року № 2453-У1 «Про судоустрій і
статус суддів».

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», в
редакції, що була чинною до 01 жовтня 2011
року щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України від 08 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», що набрав чинності з 01 жовтня
2011 року, внесені зміни до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», зокрема, ч.ч. 3 та 5 ст. 138
викладені в нових редакціях:

частина 3, - «щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді»;

частина 5, - «виплата щомісячного
довічного грошового утримання,
призначеного відповідно до цієї
статті, на період роботи на посадах, які
дають право на його призначення або
право на призначення пенсії в порядку
та на умовах, передбачених законами
України «Про прокуратуру», «;Про
наукову і науково-технічну
діяльність», «;Про статус народного
депутата України», «;Про державну
службу», припиняється. На цей період
призначається і виплачується пенсія
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року (до 03
червня 2013 року) щомісячне довічне
грошове утримання виплачувалось судді
у відставці у розмірі 80 відсотків
грошового утримання працюючого судді
та максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Положення ч. 3 ст. 138 та положення
першого, другого, третього речень ч. 5
ст. 138 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013.

Суд зазначає, що гарантії незалежності
суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», згідно з якою
незалежність судді забезпечується
окремим порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів, установленим
законом, належним матеріальним та
соціальним забезпеченням судді.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Положеннями Європейської хартії про
закон «Про статус суддів» від 11 липня
1998 року встановлено, що судді, які
досягли встановленого законом віку для
виходу на пенсію з посади судді та, які
виконували професійні обов'язки судді
протягом визначеного строку, повинні
отримувати виплати після виходу на
пенсію, рівень яких має бути якомога
ближчим до рівня їх останньої
заробітної плати на посаді судді (пункт
6.4).

З урахуванням наведеного, у зв'язку із
змінами розміру грошового утримання
працюючого судді (у бік збільшення)
відповідних змін повинно зазнавати
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці. При цьому
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
повинен здійснюватися з моменту
виникнення обставин, які обумовлюють
його здійснення, - зміна розміру
грошового утримання працюючого судді.

Заперечення відповідача указаних
висновків не спростовують.

Також суд зазначає, що підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивачки заборгованості з виплати
належного їй грошового утримання
пенсії відсутні та позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню,
оскільки такі виплати не були їй
нараховані, а суд не може перебирати на
себе функцію здійснення перерахунку та
нарахування пенсії замість органу, на
який покладено такі повноваження.

Однак, з метою захисту прав позивачки,
суд вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату належних позивачці сум
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження, з урахуванням
проведених виплат із 01.01.2014 року.

Враховуючи, що сторони звільнені від
сплати судового збору, його слід
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління
пенсійного фонду України Октябрського
району м. Полтави щодо відмови у
виплаті ОСОБА_1 довічного грошового
утримання у повному обсязі із 01.01.2014
року - протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України Октябрського району м.
Полтави здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату щомісячного довічного
грошового утримання з 01.01.2014 року в
розмірі 90% суддівської винагороди
працюючого на такій же посаді судді без
обмеження граничного розміру
довічного грошового утримання та з
врахуванням довідки про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, з урахуванням раніше
проведених виплат.

У іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок
держави.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративному суду
через Октябрський районний суд м.
Полтави протягом 10 днів із дня її
проголошення.

Повний текст постанови складений
16.05.2014 року.

СуддяВ.М. Микитенко