Справа № 9101/114502/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2013-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2013 рокусправа № 2а/0470/5791/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Рязанов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України

в м. Марганець
Дніпропетровської області,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 26 червня 2012 року

у справі № 2а/0470/5791/12

за позовом Управління
Пенсійного фонду України

в м. Марганець
Дніпропетровської області,

вул. Радянська,
70, м. Марганець, Дніпропетровська
область, 53400;

до відповідача Відділення
виконавчої Дирекції

Фонду соціального
страхування від нещасних випадків

на виробництві та
професійних захворювань України

в м. Марганці
Дніпропетровської області,

вул. Радянська,
29-а, м. Марганець, Дніпропетровська
область, 53407;

про зобов'язання
вчинити дії, -

встановив: Управління Пенсійного фонду
України в м. Марганець
Дніпропетровської області подано
позов до Відділення виконавчої
Дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
зобов'язання прийняти до заліку суму
пенсії в розмірі 1.676,00 грн., виплаченої
ОСОБА_2, каліцтво якого сталося на
території колишнього СРСР.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Луніна О.С.)
своєю постановою від 26 червня 2012 року у
задоволенні позову відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що
правило підписання актів звірки
розрахунків розраховано на
відсутність спору. У разі ж незгоди на
підписання актів з боку відповідача,
вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку, а не
шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі тер управління Пенсійного фонду
України, Позивач, вказує на порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
в разі виплати пенсії по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві,
органами Пенсійного фонду України,
Фонд соціального страхування
зобов'язаний відшкодовувати
останньому витрати.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати.
Позов задовольнити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
стосовно чого спір між сторонами
відсутній, Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Марганець
Дніпропетровської області громадянину
ОСОБА_2, який отримав трудове каліцтво
на території колишнього СРСР, у квітні -
травні 2012 року виплачено пенсію по
інвалідності в загальній сумі 1.676,00 грн.

В їх числі 201,12 грн. основний розмір
пенсії, 1.474,88 - державна адресна
допомога.

Зобов'язання прийняти до заліку суму
пенсії у розмірі 1.676,00 грн., виплаченої
ОСОБА_2, каліцтво якого сталося на
території колишнього СРСР, стало
предметом судового позову.

Відповідно до статті 6 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. У разі якщо сукупність
виплат, зазначених у частині першій
цієї статті, разом з пенсійними
виплатами із системи пенсійного
забезпечення та іншими доходами не
досягають розміру прожиткового
мінімуму, визначеного законом для
непрацездатних громадян, такі
громадяни мають право на отримання
державної соціальної допомоги в
порядку, розмірах та за рахунок коштів,
визначених законом.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» установлено, що
у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога в сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Пунктом 1 постанови № 198 Кабінет
Міністрів України з 1 квітня 2009 року
встановив підвищення до пенсії,
щомісячного довічного грошового
утримання, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам, у розмірі
7,5 гривні, збільшуючи його з 1 липня - до
14,2 гривні, а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

За змістом пункту 4 постанови № 265 та
пункту 2 постанови № 198 виплата
щомісячної державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Частиною третьою статті 30 та частиною
восьмою статті 36 Закону № 1058-ІV
встановлено, що пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, а також
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначається відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року N 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога та
підвищення до пенсії не включаються.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ, правління
Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
передбачено, зокрема, що Фонд
зобов'язаний відшкодовувати ПФУ
виплачену останнім суму основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Аналіз положень постанов № 265 та № 198,
якими передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги та виплату
підвищення до пенсії, дає підстави
вважати, що такі виплати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105-ХІV не формуються
за рахунок Державного бюджету України,
не включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога та підвищення до пенсії як
окремі види соціальної допомоги не
входять до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
отриманого каліцтва на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України і правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року N 5-4/4, не врегульовує спірних
відносин, які виникли.

Згаданий Порядок щодо підписання актів
звірки розрахунків підлягає
застосуванню лише при відсутності
спору.

У випадку відсутності згоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, вимоги по
відшкодуванню таких сум вирішуються в
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що при
вирішенні спору суд першої інстанції
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і застосував
закон, який їх регулює, а тому
оскаржуване рішення є законним та
обґрунтованим, а відтак, правових
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Марганець
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року у справі № 2а/0470/5791/12
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна