Справа № 820/1414/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.Справа № 820/1414/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014р.
по справі № 820/1414/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Чугуївському районі
Харківської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Чугуївському районі Харківської
області

про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Чугуївському районі
Харківської області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області в якому
просив суд стягнути 141 678,76 грн. з
відповідача витрати позивача на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали
інвалідність внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в Україні та
території колишніх республік СРСР за
період з 01.09.2012 року по 30.11.2013 року, в
тому числі: суму витрат на виплату
пенсії - 2735,42 грн., доставку пенсії в
сумі 21,74 грн., витрати на виплату
цільової грошової допомоги в сумі 3,54
грн., витрати на виплату адресної
допомоги - 136244,11 грн., витрати на
доставку адресної допомоги - 672,61 грн.,
витрати на поховання - 2001,34 грн.

В подальшому, позивачем було подано
заяву про збільшення позовних вимог в
якій, посилаючись на те, що управлінням,
при подачі адміністративного позову,
помилково не були включені витрати на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за березень 2013
року в сумі 211 грн. 91 коп. та помилково
вказано період, за який утворилась
заборгованість відповідача, замість
правильного - з 01.10.2012 року по 30.11.2013
року, позивач просив суд стягнути з
відповідача 141 890 грн. 67 коп. - за період з
01.10.2012 року по 30.11.2013 року, в тому числі:
суму витрат на виплату пенсії - 2945,84
грн., доставку пенсії в сумі 23,23 грн.,
витрати на виплату цільової грошової
допомоги в сумі 3, 54 грн., витрати на
виплату адресної допомоги - 136 244 грн. 11
коп., витрати на доставку адресної
допомоги - 672,61 грн., витрати на
поховання - 2001,34 грн.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області про
стягнення суми в частині позовних
вимог щодо стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області витрати
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області на виплату та доставку пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали
інвалідність внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в Україні та
території колишніх республік СРСР за
період з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року в сумі
140831,12 грн. - залишено без розгляду.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області - задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області (код 25865497,
МФО 851011, р/р 2460 в УДК Харківської
області ) витрати Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області (код 22645269, МФО 350222, р/р 9 у
відділенні ВАТ "Державний ощадний банк
України") на виплату та доставку пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали
інвалідність внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в Україні та
території колишніх республік СРСР за
період з 01.07.2013 р. по 30.11.2013 року на
загальну суму 1059,55 грн. (одна тисяча
п'ятдесят дев'ять гривень 55 коп.)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управлінням Пенсійного
фонду України в Чугуївському районі
Харківської області подано апеляційну
скаргу, в якій позивач просить
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області за період з 01.09.2012 року по 30.11.2013
року на загальну суму 141 678,76 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач зазначив, що, при
прийнятті оскаржуваної постанови,
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки постанова прийнята з
урахуванням ухвали Харківського
окружного адміністративного суду від
19.03.2014 року про залишення позовних
вимог за період з 01.09.2012 року по 30.06.2013
року без розгляду, яка станом на момент
ухвалення рішення у справі не набрала
законної сили.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області також
подано апеляційну скаргу на постанову
суду першої інстанції, в якій
відповідач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
на підставі статті 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 09.09.1994 р.
державами-учасницями СНД,
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
робиться працедавцем Сторони,
законодавство якої поширювалося на
працівника у момент отримання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті. Крім того, національне
законодавство України про соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання не покладає на Фонд
обов'язок здійснювати виплати
потерпілим, які отримали ушкодження
здоров'я за межами України і переїхали
на постійне місце проживання в Україну.
До того ж вимоги позивача суперечать
чинному законодавству та призведуть до
нецільового витрачання коштів Фонду,
оскільки потерпілі, які переїжджають в
Україну на постійне місце проживання,
не були застраховані в Україні і за них
не сплачувалися до Фонду страхові
внески.

Відповідач зазначив, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин вимоги Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", статті 2 Угоди про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
пов'язані з виконанням ними трудових
обов'язків, підписаної 09.09.1994 р. та норми
ст. 17, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, ч. 2 ст. 19
Конституції України, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що за період з 01.07.2013
року по 30.11.2013 року між Управлінням
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області та Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області щомісяця
проводиться взаємозвірка витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, про що складались та
підписувались відповідні Акти
щомісячної звірки, копії яких долучені
до матеріалів справи.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області було також складено списки
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії, у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та зазначено загальну
суму витрат, що підлягали
відшкодуванню. (т.1 а.с. 124-180).

Так, за період з 01.07.2013 по 30.11.2013 року за
загальна сума витрат яка не прийнята
до заліку та підлягала відшкодуванню
складає 1059,55 грн., а саме: сума
виплачених пенсій (основний розмір) -
1052,10 грн., сума витрат з виплати і
доставки пенсій - 7,54 грн. Зазначене
також підтверджується наявними в
матеріалах справи розрахунками (а.с. 7-8)

Відповідач не визнав та не включив до
Актів при їх підписанні суми витрат,
мотивуючи тим, що не підлягають
відшкодуванню витрати на виплату та
доставку пенсій особам, нещасний
випадок на виробництві з якими стався
на території колишнього СРСР або на
території країн СНД.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
правомірності та обґрунтованості
позовних вимог, оскільки обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров`я
потерпілого. Так, за висновком суду
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР є Фонд. Він також має
відшкодовувати витрати в разі виплати
такої пенсії органами Пенсійного фонду
України, що є підставою для стягнення з
відповідача суми витрат на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з 01.07.2013 по 30.11.2013
року у розмірі 1059,55 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно статті 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
згідно статті 8 зазначеного Закону
Пенсійний фонд, поряд з іншими
надходженнями, формується за рахунок
коштів, що відраховуються
підприємствами на заходи соціального
страхування.

Відповідно до ст.81 вищезазначеного
Закону, призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
(далі - страхування від нещасного
випадку) визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV, розробленого відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - Закон
України № 1105).

Відповідно до зазначеного Закону
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Статтею 6 Закону України № 1105
передбачено, що суб'єктами страхування
від нещасного випадку є застраховані
громадяни, а в окремих випадках - члени
їх сімей та інші особи, страхувальники
та страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування (далі - працівник).
Страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи.

Страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків). Об'єктом страхування від
нещасного випадку є життя
застрахованого, його здоров'я та
працездатність.

Страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням (ст. 15 Закону України №
1105).

Виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду, проводить свою
діяльність від імені Фонду у межах та в
порядку, що визначаються його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду (ст. 18 Закону України № 1105).

Відповідно до ст. 21 Закону України № 1105
у разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку:
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні;
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов тощо.

Згідно ст. 28 Закону України № 1105
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України №
1105 встановлюють що, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених ст. 26
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та "Про пенсійне
забезпечення" спільною постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 N 5-4/4
затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 р. за № 376/7697.

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 серпня 2001 року
№ 1094 (п. 3 Порядку).

Відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій (п. 4
Порядку).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Відповідно до п. 6 Порядку головні
управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), узагальнюють
і узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 4), та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 4), на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Відповідно до п. 8 Порядку Пенсійний
фонд та Фонд соціального страхування
від нещасних випадків до 30 числа
місяця, наступного за звітним,
складають у двох примірниках акт про
проведене відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 5).

Як вже було зазначено, за період з 01.07.2013
по 30.11.2013 року за загальна сума витрат
яка не прийнята до заліку та підлягала
відшкодуванню складає 1059,55 грн., а саме:
сума виплачених пенсій (основний
розмір) - 1052,10 грн., сума витрат з виплати
і доставки пенсій -7,54 грн.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначена пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві на підставі
актів форми Н-1. (т.2 а.с.9-15)

Пенсія зазначеним особам фактично
виплачена, що підтверджується,
наданими представником позивача,
копіями довідок про призначену та
фактично отриману пенсію.(т.2 а.с. 41-50).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
правонаступництво України" від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни Союзу РСР, які на
момент проголошення незалежності
України постійно проживали на
території України, є громадянами
України. Україна гарантує забезпечення
прав людини кожному громадянину
України незалежно від національної
приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 3 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, якщо
страховий випадок стався на території
держав-учасниць Угоди, призначаються
за законодавством України і
виплачуються з коштів Пенсійного фонду
України.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР). підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання. При цьому, у разі незгоди
на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції,
тому позивач обґрунтовано звернувся до
суду для вирішення спірних відносин.

Вказана правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
Верховного Суду України від 20 березня
2007 року № 21-1087во06, від 12 червня 2012 року
№ 21-165а12, від 21.05.2013 № 21-129а13.

Відповідно до частини першої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Посилання відповідача на те, що
відшкодування витрат по виплаті та
доставці пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання проводиться лише на
централізованому рівні відповідно до
вищевказаного Порядку від 04.03.03 № 5-4/4 ,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки вказаний
Порядок перерахування відповідних
коштів на централізованому рівні
розрахований на відсутність спору. В
разі відсутності згоди на прийняття до
заліку відповідних сум витрат, вимоги
про відшкодування вказаних сум має
вирішуватися в судовому порядку шляхом
пред'явлення позову про стягнення
оспорюваних сум.

Враховуючи викладене, та
проаналізувавши положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення з відповідача витрат на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.07.2013р. по 30.11.2013 р. у розмірі 1059,55 грн., з
яких: сума виплачених пенсій (основний
розмір) - 1052,10 грн., сума витрат з виплати
і доставки пенсій -7,54 грн., та, як
наслідок, правомірності висновків суду
першої інстанції про наявність підстав
для їх задоволення.

З приводу доводів апеляційної скарги
відповідача про те, що позивач у даній
справі не виступає як суб'єкт владних
повноважень, який відповідно до вимог
ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України наділений правом
звернення до суду з адміністративним
позовом, колегія суддів зазначає
наступне.

У відповідності до положень п. 1 ч.1 ст. 3
КАСУ, справа адміністративної
юрисдикції - публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією зі сторін є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Дана справа відповідає визначенню
адміністративної справи. Спір є
публічно-правовим. Сторонами спору є
органи, які здійснюють владні
управлінські функції на основі
законодавства, тобто є суб'єктами
владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" Пенсійний фонд є
органом, який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням.

Статтею 14 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що страхові
фонди є органами, які здійснюють
керівництво та управління окремими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
провадять акумуляцію страхових
внесків, контроль за використанням
коштів, забезпечують фінансування
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
здійснюють інші функції згідно з
затвердженими статутами.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
на спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також на спори, які виникають з приводу
укладання та виконання
адміністративних договорів
поширюється компетенція
адміністративних судів.

Колегія суддів зазначає, що даний спір
виник з приводу реалізації компетенції
двох Фондів у сфері управління та
стосовно виконання укладеного між ними
адміністративного договору (Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4).

Окрім того, ця справа не підпадає під
перелік публічно-правових справ, на які
не поширюється компетенція
адміністративних судів (ч.2 ст.17 КАСУ).

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо порушення судом першої інстанції
вимог ст. 17 КАС України є
безпідставними та необгрунтованими.

Також безпідставними є доводи
апеляційної скарги позивача, оскільки
Кодексом адміністративного
судочинства України не передбачено
підстави зупинення провадження у
справі до набрання законної сили
ухвали про залишення без розгляду
частини позовних вимог у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції вірно враховано
ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року
про залишення позовних вимог за період
з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року без розгляду,
та розглянуто по суті позовні вимоги за
період з 01.07.2013 року по 30.11.2013 року,
оскільки наявність такої ухвали не
перешкоджає подальшому розгляду
справи в решті позовних вимог та не
впливає на результати їх розгляду.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
19.03.2014 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційних скарг сторін у справі
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Чугуївському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014р. по
справі № 820/1414/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.