Справа № 334/210/14-а
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 рокусправа № 334/210/14-а
(2а/334/59/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Юхименка
О.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Мельника В.В.

секретар судового засідання:
Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України

в Ленінському
районі міста Запоріжжя,

на постанову Ленінського
районного суду міста Запоріжжя

від 13 лютого 2014 року

у справі № 2а/334/59/14 (334/210/14-а)

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1;

до відповідача Управління
Пенсійного фонду України

в Ленінському
районі міста Запоріжжя,

вул. Трегубова,
18, м. Запоріжжя, 69041;

про зобов'язання
вчинити дії, -

встановив: ОСОБА_2 подав позов до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста Запоріжжя про
визнання протиправними дій та про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Ленінський районний суд міста
Запоріжжя (суддя Дубина Л.А.) своєю
постановою від 13 лютого 2014 року позов
задовольнив частково. Визнав
протиправними дії тер Управління
Пенсійного фонду; зобов'язав здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
відповідно до частини третьої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI,
з 10 липня 2013 року, у розмірі 90 %
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, відповідно
до Довідки Донецького апеляційного
господарського суду від 20 вересня 2013
року № 06-22.74, з урахуванням різниці, яка
виплачена за цей період.

Постанова суду мотивована тим, що
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді, та має збільшуватись у
разі збільшення розміру заробітної
плати.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі тер Управління Пенсійного фонду
України, Відповідач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те що
у Законі України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI
не передбачено здійснення перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
суду України.

Просить постанову Ленінського
районного суду міста Запоріжжя
скасувати та ухвалити нове рішення. У
позові відмовити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: Як з'ясовано судом
першої інстанції, стосовно чого спір
між сторонами відсутній, ОСОБА_2, (має
стаж роботи повних 28 років 5 місяців),
згідно з Постановою Верховної Ради
України від 7 жовтня 2010 року N 2596-VI «Про
звільнення суддів», та на підставі
Наказу в. о. Голови Запорізького
апеляційного господарського суду №
102-К від 29 жовтня 2010 року, був звільнений
з посади судді Запорізького
апеляційного господарського суду у
зв'язку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста Запоріжжя і
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці.

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звертався до
тер Управління пенсійного фонду із
заявою щодо перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці на підставі Довідки
Донецького апеляційного
господарського суду від 20 вересня 2013
року № 06-22.74 у зв'язку зі зміною
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Тер
Управлінням Пенсійного фонду
відмовлено у здійсненні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці з огляду на те, що у Законі N
2453-VI не передбачено здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання суддям у відставці, крім
суддів Конституційного суду України.

Визнання противоправною відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді, та
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, стали
предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

За позицією заявника апеляційної
скарги, про що зазначено вище,
перерахунок довічного грошового
утримання, окрім щомісячного довічного
грошового утримання суддів
Конституційного Суду України, Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI не
передбачено.

Проте, згідно до статті 43 Закону
України «Про статус суддів» від 15
грудня 1992 року N 2862-XII судді у відставці
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання (у
відсотках) від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Судді у відставці ОСОБА_2 виплачується
за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання, при стажі роботи,
який дає право на 90 %.

30 липня 2010 року набрав чинності Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI.

Згідно до частини третьої статті 138
Закону щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у
відсотках грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. Без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Отже, щомісячне довічне грошове
утримання є змінною величиною - у
відсотках заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді.

Так, Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року N 3668-VI у частині третій
перше речення після цифр і слів « 80
відсотків грошового утримання судді»
доповнено словами і цифрами «з якого
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частина п'ята статті 138 викладена в
такій редакції «Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність».

Таким чином, визначений Законом N 2453
порядок нарахування щомісячного
довічного грошового утримання було
змінено Законом N 3668, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання.

Водночас, Рішенням від 3 червня 2013 року N
3-рп/2013 Конституційний суд України
визнав неконституційною частину 3, і
положення першого, другого, третього
речень частини п'ятої статті 138 Закону N
2453, якими було звужено зміст та обсяг
гарантій незалежності суддів.
Конституційний суд України прийняв
рішення, що ця норма Закону N 2453 має бути
повернута до попереднього
формулювання: «Довічне грошове
утримання судді виплачується у розмірі
80% грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на 2%
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання».

З огляду на викладене, іншого
тлумачення приписів Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року N 2453-VI не допускається.

Слід вказати, що правові позиції
стосовно гарантій незалежності суддів,
викладені Конституційним судом
України у рішеннях від 20 березня 2002
року N 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року N
19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005, від
22 травня 2008 року N 10-рп/2008.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Слід вказати, з огляду на приписи
статті 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року N 2453-VI суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з
посадового окладу у мінімальних
заробітних платах, визначених законом,
що запроваджується поетапно, та доплат
за вислугу років; перебування на
адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розрахунок щомісячного
грошового утримання повинен
здійснюватися відповідачем
самостійно, без отримання від позивача
довідок про розмір грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, у відповідності з встановленим
законом розміром грошового утримання
судді, який працює на відповідній
посаді.

Окремо слід зазначити, за змістом
мотивувальної частини Ленінський
районний суд міста Запоріжжя позовні
вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за період з
01 січня 2013 року по 10 липня 2013 року
залишені без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

З огляду на приписи статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, строк обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Виходячи з приписів указаної норми,
початок перебігу строку звернення до
адміністративного суду пов'язується,
з одного боку, з об'єктивним моментом,
тобто порушенням суб'єктивного права,
а з другого боку, із суб'єктивним
моментом, коли особа, яка звертається
до суду, дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Якщо заявник доведе, що йому стало
відомо про порушення свого права
пізніше, перевага повинна надаватися
суб'єктивному моменту.

Проте, суд у цьому випадку для
встановлення початку перебігу строку
звернення до суду, мав встановити
обставини про день, коли особа, яка
звертається до суду, дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів,
установити дату (час), коли особа
звернулася до суду (подала позов до
суду).

Крім того, в силу статті 100 цього
Кодексу адміністративний позов
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Аналогічні приписи містять пункт 5
частини першої статті 107; частина п'ята
статті 121 Кодексу адміністративного
судочинства України; пункт 9 частини
першої статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Натомість, судом не встановлено ні
початку перебігу строку звернення до
суду, не вирішувалось питання про
причини пропуску строку звернення до
адміністративного суду.

Проте, ухвала Ленінського районного
суду міста Запоріжжя від 13 лютого 2014
року про залишення позову ОСОБА_2 без
розгляду Позивачем не оскаржувалась.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни постанови
Ленінського районного суду міста
Запоріжжя відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу Адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
міста Запоріжжя від 13 лютого 2014 року у
справі № 2а/334/59/14 (334/210/14-а) залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник