Справа № 826/3057/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2014 року 15:30 № 826/3057/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Шрамко Ю.Т., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Шаманської Анни Станіславівни про
визнання протиправним та скасування
рішення від 17.12.2013 р. №9171357, зобов'язання
вчинити дії ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, (надалі - позивач), звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Шаманської Анни Станіславівни,
(надалі - відповідач), про визнання
протиправним та скасування рішення від
17.12.2013 р. №9171357, зобов'язання вчинити
дії, а саме, просив:

- Рішення державного реєстратора
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Шаманської Анни Станіславівни про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 17.12.2013 р. №9171357, яким
відмовлено в державній реєстрації
права приватної власності на квартиру,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1,
визнати протиправним та скасувати;

- зобов'язати державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Шаманську
Анну Станіславівну зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на нерухоме
майно: трикімнатну квартиру загальною
площею 66,10 кв. м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
позивачем для проведення державної
реєстрації права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, що виникло на підставі Ухвали
Богуславського районного суду
Київської області від 28.08.2013 р. у справі
№358/1354/13-ц, було подано відповідачу всі,
передбачені чинним законодавством
документи, незважаючи на що, останнім
було прийняте оскаржуване рішення, чим
порушено законні права та інтереси
позивача.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи, на судові
засідання не прибув, у письмових
запереченнях на позовну заяву просив у
задоволенні позову відмовити повністю,
оскільки, при винесенні оскаржуваного
рішення діяв у спосіб та в межах,
визначених чинним законодавством
України, а тому не допустив порушень
законних прав та інтересів позивача.

Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так само,
як і відсутні перешкоди для розгляду
справи у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

08.08.2006 р. між ОСОБА_3, як продавцем, та
ОСОБА_4, як покупцем, був укладений,
нотаріально посвідчений, Договір
купівлі-продажу квартири
(зареєстровано в реєстрі за №4323)
(надалі - Договір купівлі-продажу №4323),
за яким продавець передав у власність,
а покупець набуває у власність
квартиру під номером АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що Ухвалою
Богуславського районного суду
Київської області від 28.08.2013 р. у
цивільній справі №358/1354/13-ц за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, визнано мирову угоду,
укладену між сторонами по цивільній
справі, відповідно до якої, виділено у
власність ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. в
АДРЕСА_1: трикімнатну квартиру
загальною площею 66,10 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

05.12.2013 р. позивач звернулась до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із Заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (реєстраційний номер 4339950) на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. До даної заяви були додані
копії паспорту та довідки про
присвоєння ідентифікаційного коду
позивачу, технічний паспорт на
квартиру, Ухвалу Богуславського
районного суду Київської області від
28.08.2013 р. у справі №358/1354/13-ц.

17.12.2013 р. відповідачем за наслідками
розгляду заяви позивача (реєстраційний
номер 4339950) прийнято Рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №9171357 (надалі - Рішення про
відмову №9171357), оскільки подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, заявлене
право частково зареєстровано за іншим
власником.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень:, тау
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень з
метою забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначено Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
відповідно до абз.1 ч.1 ст.2 якого,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним, особам, державі
в особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам, без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям., іноземним державам, а
також територіальним, громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Частиною 7 статті 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державна реєстрація
права власності та інших речових прав
проводиться за місцем розташування
об'єкта нерухомого майна в межах,
території, на якій діє відповідний
орган державної реєстрації права
власності та інших речових прав, крім
випадків, установлених абзацами другим
і третім частини п'ятої цієї статті.

Положеннями статті 6 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав, органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку
(далі - органи державної реєстрації
прав).

Відповідно до п.1, 7 Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №401/2011,
Державна реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.
Укрдержреєстр здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
структурні підрозділи головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" передбачено, що орган
державної реєстрації прав, серед
іншого, проводить державну реєстрацію
прав та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 9 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
визначено, що державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", розгляд заяви про державну
реєстрацію обтяжень і прийняття
рішення про таку реєстрацію, відмову у
державній реєстрації обтяжень або її
зупинення проводиться в день
надходження заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
обтяжень.

Частиною третьою ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно положень ч.1 ст.19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, зокрема,
у разі якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Абзацом 2 пункту 4 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 р. №1141, (надалі - Порядок №1141)
передбачено, що ведення Державного
реєстру прав передбачає, зокрема, пошук
відомостей у Державному реєстрі прав.

Положеннями п.10 Порядку №1141
передбачено, що під час розгляду заяви
(запиту) державний реєстратор здійснює
пошук у Державному реєстрі прав
відомостей про: нерухоме майно; право
власності та суб'єкта цього права; інші
речові права та суб'єкта цих прав;
іпотеку та суб'єкта цього права;
обтяження прав на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав.

Згідно відомостей (інформації) з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №14819937 від 17.12.2013 р. право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
частково (розмір частки 1/3)
зареєстровано за ОСОБА_5 28.03.2011 р. на
підставі свідоцтва про право на
спадщину №3-100, виданого 13.01.2011 р.
Київською державною нотаріальною
конторою №14.

Враховуючи вищезазначене, зокрема те,
що Ухвалою Богуславського районного
суду Київської області від 28.08.2013 р. у
цивільній справі №358/1354/13-ц не
встановлено право власності позивача
на спірну квартиру АДРЕСА_1, звертаючи
увагу на те, що позивачем не було надано
достатніх доказів на підтвердження
того, що з моменту укладення Договору
купівлі-продажу №4323 відносно квартири
АДРЕСА_1 не вчинялось будь-яких
правочинів, а також на те, що згідно
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно право власності на
квартиру АДРЕСА_1 частково
зареєстровано за ОСОБА_5, суд приходить
до висновку, що відповідач правомірно
дійшов висновку, що подані позивачем
документи для реєстрації за нею права
власності на квартиру АДРЕСА_1, не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а тому, відповідачем було
правомірно відмовлено у державній
реєстрації даного права власності.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідачем було доведено
правомірність та обґрунтованість
прийняття Рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №9171357 від 17.12.2013 р.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене в
сукупності, керуючись вимогами ст. ст.
69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Шаманської Анни Станіславівни про
визнання протиправним та скасування
рішення від 17.12.2013 р. №9171357, зобов'язання
вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Ю.Т. Шрамко