Справа № 505/775/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 505/775/13-а

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Вергопуло А. К

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
голови Котовської міської ради
Одеської області та Котовської міської
ради Одеської області про визнання дій
голови Котовської міської ради
Одеської області незаконними, визнання
рішення сесії Котовської міської Ради
Одеської області незаконним та
скасування його, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії голови Котовської
міської ради Одеської області та
Котовської міської ради Одеської
області незаконними та такими, що
порушують права громадян, визнати
рішення "Про встановлення доплат до
посадових окладів на 2013 рік" сесії
Котовської міської ради в Одеській
області VI скликання від 31 січня 2013 року
незаконним та скасувати його,
зобов'язати осіб, які отримали
відповідно до цього рішення грошові
кошти та повернути їх до місцевого
бюджету, а також стягнути понесені
судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що
26.12.2012 року відбулася сесія Котовської
міської ради Одеської області, на якій
було затверджено бюджет міста на 2013 рік
з дефіцитом у майже 5 млн. гривень.

31.01.2013 року міський голова ОСОБА_2 на
черговій сесії Котовської міської
ради, незважаючи на затверджений
депутатами міської ради на минулій
сесії дефіцит бюджету міста Котовська
Одеської області на поточний 2013 рік,
виніс на голосування питання: «Про
встановлення доплат до посадових
окладів на 2013 рік».

Відповідно п.7 ч.1 ст.15 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
порядок денний та проекти рішень, які
мають бути винесені на голосування не
були оприлюднені не менше, як за 20 днів
до чергової сесії.

Рішенням Котовської міської ради
Одеської області від 31.01.2013 року № 354-VI
«Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати» було затверджено
щомісячну надбавку до посадового
окладу в розмірі 125% Котовскому
міському голові ОСОБА_2, 115% заступнику
міського голови ОСОБА_3, 95% заступникам
міського голови ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Фактично щомісячна надбавка за
виконання особливо важливої роботи з
урахуванням надбавки за ранг та
вислугу років призначена ОСОБА_2 у
розмірі 90% посадового окладу, ОСОБА_3 у
розмірі 80% посадового окладу ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 у розмірі 70% посадового окладу,
чим було порушено постанову Кабінету
Міністрів України від 9 березня 2006 року
№268 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»,
яка передбачає встановлення надбавки
керівникам структурних підрозділів, їх
заступникам у розмірі 50% посадового
окладу з урахуванням надбавки за ранг
державного службовця та надбавки
(винагороди) за вислугу років.

Позивач уважав вказані дії голови ради
та рішення незаконним, у зв'язку з чим
просив задовольнити адміністративний
позов.

Постановою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 21 травня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для її часткового
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.12.2012 року Котовською міською радою
Одеської області було прийнято рішення
№ 336-VI «Про бюджет м. Котовська на 2013
рік». Відповідно до п. 3 цього рішення
бюджет м. Котовська на 2013 рік по
загальному та спеціальному фонду
приймається без профіциту та дефіциту.

Рішенням Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-VI «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати», за який
проголосувало більшість присутніх
депутатів, призначені щомісячні
надбавки за виконання особливо
важливої роботи, пов'язаної з
розробленням проектів
нормативно-правових актів та
проведення експертизи проектів таких
актів, з урахуванням надбавки за ранг
та вислугу років: міському голові
ОСОБА_2 у розмірі 90%, його заступнику
ОСОБА_3 у розмірі 80%, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у
розмірі 70%, а також встановлені
щомісячні премії (за наявності
грошових коштів) у розмірі 25% від
середньомісячної заробітної плати:
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Вказані обставини сторонами не
заперечуються, підтверджуються
матеріалами справи, а отже є
встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції,
застосувавши до спірних правовідносин
приписи ст.171 КАС України, виходив з
того, що позивачем ніяким чином не
доведено того, що оскаржуване ним
рішення застосовуються саме до нього,
порушує його права, свободи або
інтереси.

Проте з таким висновком колегія суддів
не погоджується з огляду на наступне.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Також колегія суддів зазначає, що
офіційне тлумачення поняття
"охоронюваний законом інтерес" надано в
Рішенні Конституційного Суду України N
18-рп/2004 від 01.12.2004 р. "У справі за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4
Цивільного процесуального кодексу
України (справа про охоронюваний
законом інтерес)", в якому зафіксовано
тлумачення поняття "охоронюваний
законом інтерес". Зокрема, в даному
рішенні Конституційного Суду України
вказано, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", яке вживається в ч. 1
ст. 4 Цивільного процесуального кодексу
України та інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загально-правовим засадам.

Котовська міська рада Одеської області
як орган місцевого самоврядування
відповідно до Закону України від 21.05.97
р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування
в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР)
представляє відповідну територіальну
громаду та здійснює від її імені та в її
інтересах функції й повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

За визначенням ст. 1 Закону 280/97-ВР
територіальна громада - жителі,
об'єднані постійним проживанням у
межах села, селища, міста, що є
самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів декількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр.

Органи місцевого самоврядування в
селах, селищах, містах, районах у містах
(у разі їх створення) самостійно
розробляють, затверджують i виконують
відповідні місцеві бюджети згідно з
цим Законом та законом про бюджетну
систему ( ст.61 Закону № 280/97-ВР)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 280/97-ВР
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Частиною 3 ст. 16 Закону № 280/97-ВР
встановлено, що матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що є у
комунальній власності територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів у
містах, а також об'єкти їхньої спільної
власності, що перебувають в управлінні
районних і обласних рад.

На підставі ст. 10 Закону № 280/97-ВР міські
ради - є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону
громадяни України реалізують своє
право на участь у місцевому
самоврядуванні за належністю до
відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.10 статті 59 Закону №
280/97-ВР акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Позивач є членом територіальної
громади м.Котовська Одеської області, а
відтак, рішення органу місцевого
самоврядування впливають на права,
свободи та інтереси позивача, як члена
територіальної громади.

Вирішуючи питання на предмет
дотримання спірних рішення вимогам
чинного законодавства, колегія суддів
виходить із наступного.

Апеляційним судом встановлено, що
рішенням Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-УІ «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати» визначено перелік
осіб, яким встановлено відповідні
доплати ( а.с. 34,80).

Зокрема, вказаним рішенням ( п.1)
міському голові ОСОБА_2 встановлено:

- щомісячну надбавку за виконання
особливо важливої роботи в розмірі 90%
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг та вислугу років;

- матеріальну допомогу на
оздоровлення у розмірі
середньомісячної заробітної плати;

- щомісячну набавку в розмірі 10
відсотків посадового окладу за роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці;

- щомісячну премію в розмірі 25% від
середньомісячної заробітної плати (за
наявності грошових коштів).

Пунктом 2 вказаного рішення
установлено щомісячну надбавку за
виконання особливо важливої роботи
ОСОБА_3 в розмірі 80%; ОСОБА_5,ОСОБА_4 - в
розмірі 70% від посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг та
вислугу років.

Пунктом 3 рішення установлено
матеріальну допомогу на оздоровлення
у розмірі середньомісячної заробітної
плати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Пунктом 4 рішення установлено
щомісячну надбавку у розмірі 10 %
посадового окладу за роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці ОСОБА_3

Пунктом 5 вказаного рішення
установлена щомісячна премія у
розмірі 25% від середньомісячної
заробітної плати( за наявності
грошових коштів) : ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4.

Вказане рішення не є
нормативно-правовим актом локальної
дії, а відтак до нього не
застосовуються приписи ст.171 КАС
України.

Вирішуючи спірне питання щодо
правомірності встановлення
відповідних надбавок за виконання
особливо важливої роботи колегія
суддів зазначає наступне.

Одним із принципів бюджетної системи
України є принцип збалансованості,
згідно з яким повноваження на
здійснення витрат бюджету повинні
відповідати обсягу надходжень до
бюджету на відповідний бюджетний
період. При цьому сума необхідних
бюджетних видатків узгоджувалась із
сумою потенційних доходів до бюджету.
Відповідний дисбаланс доходної та
видаткової частин бюджету призводить
до позитивного чи від'ємного сальдо
бюджету, що має відповідне
обґрунтування, причини та потребує
обов'язкового врегулювання.

Дефіцит бюджету, згідно з п. 21 ч. 1 ст. 2
Бюджетного кодексу, - це перевищення
видатків бюджету над його доходами (з
урахуванням різниці між наданням
кредитів з бюджету та поверненням
кредитів до бюджету). Бюджетний кодекс
передбачає право затверджувати бюджет
дефіциту як на державному, так і на
місцевому рівнях (із деякими
особливостями, визначеними у ст. 72
Бюджетного кодексу).

Відповідно до ч.1.ст.72 Бюджетного
кодексу місцевий бюджет може
затверджуватися з дефіцитом за
загальним фондом у разі використання
вільного залишку бюджетних коштів
(шляхом внесення змін до рішення про
місцевий бюджет за результатами
річного звіту про виконання місцевого
бюджету за попередній бюджетний
період).

За таких обстави, додаткові витрати
бюджету, окрім наявності правових
підстав для їх застосування, повинні
бути економічно обґрунтовані, не
зважаючи на те, що сума спірних доплат
не перевищує відповідну строку витрат
в межах фонду заробітної плати,
затвердженого бюджетом міста, без
необхідності додаткового виділення
коштів у бюджеті міста Котовська
Одеської області.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 9 березня 2006 року
№ 268 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
умови оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування визначаються
органом місцевого самоврядування
виходячи з умов оплати праці,
встановлених для державних службовців
відповідних категорій і схем посадових
окладів згідно з додатками до
постанови.

Відповідно до п.6 вказаної Постанови
преміювання керівників органів
виконавчої влади та інших органів, їх
заступників, встановлення їм надбавок,
передбачених цією постановою, надання
матеріальної допомоги здійснюється у
порядку та розмірі, установлених цією
постановою, у межах затверджених
видатків на оплату праці. Рішення про
зазначені виплати приймається органом
вищого рівня.

Преміювання сільських, селищних і
міських голів, голів районних і
районних у містах рад, їх заступників,
встановлення їм надбавок, надання
матеріальної допомоги здійснюється у
порядку та розмірі, установлених цією
постановою, у межах затверджених
видатків на оплату праці. Рішення про
зазначені виплати приймається
відповідною радою.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 9 березня 2006 року № 268 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» (в редакцій
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин відповідно Постанови КМ
України від 19.09.2012 р. N 868) керівникам
відповідних органів у межах
установленого фонду оплати праці
надано право установлювати
працівникам надбавки за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи: керівникам
структурних підрозділів, їх
заступникам, спеціалістам - у розмірі
до 50 відсотків посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг
державного службовця (дипломатичний
ранг, класний чин, кваліфікаційний
клас, спеціальне звання) та надбавки
(винагороди) за вислугу років; керівним
працівникам і спеціалістам
департаментів, управлінь, відділів,
інших структурних підрозділів, які
безпосередньо займаються розробленням
проектів нормативно-правових актів,
проводять експертизу проектів таких
актів (якщо положеннями про підрозділи
передбачено виконання такої роботи),
керівним працівникам і слідчим органів
внутрішніх справ, посади яких
віднесені до відповідних категорій
посад державних службовців і які
здійснюють досудове розслідування
кримінальних правопорушень, - у розмірі
до 100 відсотків посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг
державного службовця (дипломатичний
ранг, класний чин, кваліфікаційний
клас, спеціальне звання) та надбавки
(винагороди) за вислугу років.

Надбавка за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливої
роботи установлюються до посадового
окладу з урахуванням надбавки за ранг
державного службовця та вислугу років,
залежно від конкретних завдань, що
стоять перед відповідним органом
виконавчої влади, у разі сумлінного та
якісного виконання працівником
протягом певного періоду своїх
посадових обов'язків, професіоналізму,
компетентності, ініціативності та
відсутності порушень виконавської і
трудової дисципліни за наказом
керівника.

Отже, надбавка за високі досягнення у
праці може встановлюватися
працівникам за якісне, своєчасне і в
повному обсязі виконання функцій
(обов'язків), встановлених положеннями
про відповідні органи та посадовими
інструкціями, а також з урахуванням їх
ініціативи, особистого вкладу в
загальні результати роботи.

Надбавки за виконання особливо
важливої роботи встановлюються на
чітко визначений термін, тобто на
період виконання цієї роботи, з метою
стимулювання прискорення її виконання
та підвищення якості виконуваної
роботи. При встановленні такої
надбавки повинна бути чітко визначена
кінцева мета роботи і терміни
виконання.

Розмір зазначених надбавок керівним
працівникам і спеціалістам
департаментів, управлінь, відділів,
інших структурних підрозділів, які
безпосередньо займаються розробленням
проектів нормативно-правових актів,
проводять експертизу проектів таких
актів (якщо положеннями про підрозділи
передбачено виконання такої роботи)
може бути збільшено до 100 відсотків
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та вислугу років.

Ураховуючи наведене, підпунктом 1 "в"
пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 09.03.2006 р. N 268 передбачено
встановлення працівникам надбавки за
високі досягнення у праці або надбавки
за виконання особливо важливої роботи.
При цьому ці надбавки можуть бути
встановлені в розмірі до 50 або до 100
відсотків посадового окладу з
урахуванням надбавок за ранг та
вислугу років.

Аналогічна правова позиція висловлена
у листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 07.11.2007
р. N 8379/0/14-07/13 .

Колегія суддів, вивчивши зміст
оскаржуваного рішення та документи, на
підставі яких прийняте зазначене
рішення (протокол засідання постійної
комісії з питань бюджету Котовської
міської ради Одеської області від
30.01.2013 року, а.с.142-144, протокол
пленарного засідання тридцять першої
сесії Котовської міської ради VІ
скликання від 31.01.2013 року, а.с. 91-94),
дійшла до висновку, що спірне рішення
не відповідає вищезазначеним
критеріям.

Так, із вказаного рішення не вбачається
правової підстави для нарахування
надбавки особливо важкої роботи та не
визначена кінцева мета роботи і
терміни виконання. Окрім цього,
надбавка яка перевищує 50%
визначається особам, які займають
певний перелік посад, натомість у
спірному рішенні не вказано відповідні
посади осіб, що не дає право
відповідачу встановлювати такий
коефіцієнт надбавки.

Урахувавши зазначене суд вважає, що
спірне рішення в цій частині є
протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу надбавок за роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, колегія суддів зазначає, що
такий вид надбавок передбачений
пунктами 1,2 Положення про види, розміри
і порядок надання компенсації
громадянам у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України, від 15.06.1994,
№ 414 "Про види, розміри і порядок
надання компенсації громадянам у
зв'язку з роботою, яка передбачає
доступ до державної таємниці" і правові
підстави вважати їх протиправними у
матеріалах справи відсутні.

Питання щодо преміювання працівників
відповідно до їх особистого вкладу в
загальні результати роботи та надання
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та допомоги
на оздоровлення при наданні щорічної
відпуски у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника регулюються підпунктом 2
пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України "Про упорядкування структури
та умов оплати праці працівникам
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів" N 268 від 9 березня 2006 року, яким
передбачено, що керівникам органів
державної влади надано право у межах
затвердженого фонду оплати праці:
здійснювати преміювання працівників
відповідно до їх особистого вкладу в
загальні результати роботи, а також до
державних і професійних свят та
ювілейних дат у 2006 році в межах коштів,
передбачених на преміювання у
кошторисі відповідного органу та
економії коштів на оплату працю,
починаючи з січня 2007 року - у межах
фонду преміювання, утвореного у
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів та економії фонду
оплати праці.

При цьому на спростовування доводів
позивача колегія суддів зазначає, що
преміювання робітників згідно
спірного рішення здійснюється
виключно за умови наявності грошових
коштів.

Отже, вирішення питання щодо
преміювання працівників за умови
наявності грошових коштів та надання
відповідної допомоги прямо
передбачено чинним законодавством
України, а тому колегія суддів не
вбачає правових підстав для визнання
рішення відповідача в цій частині
протиправним.

З приводу позовних вимог щодо визнання
протиправними дій голови Котовської
міської ради Одеської області, які на
думку позивача, полягали у тому, що
відповідач 31.01.2013 року в порушення
п.7.ч.1 ст.15 закону України « Про доступ
до публічної інформації» не правомірно
поставив на голосування питання «Про
встановлення доплат до посадових
окладів на 2013 рік», чим позбавив
громадян до доступу до відкритої
інформації та можливості прийняти
участь в управлінні територіальної
громади та відповідного контролю
громадськості за діями органів
місцевого самоврядування, колегія
суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
визначено, що публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що розпорядники
інформації зобов'язані оприлюднювати:
1) інформацію про організаційну
структуру, місію, функції,
повноваження, основні завдання,
напрями діяльності та фінансові
ресурси (структуру та обсяг бюджетних
коштів, порядок та механізм їх
витрачання тощо); 2) нормативно-правові
акти, акти індивідуальної дії (крім
внутрішньоорганізаційних), прийняті
розпорядником, проекти рішень, що
підлягають обговоренню, інформацію про
нормативно-правові засади діяльності;
3) перелік та умови отримання послуг, що
надаються цими органами, форми і зразки
документів, правила їх заповнення; 4)
порядок складання, подання запиту на
інформацію, оскарження рішень
розпорядників інформації, дій чи
бездіяльності; 5) інформацію про
систему обліку, види інформації, яку
зберігає розпорядник; 6) інформацію про
механізми чи процедури, за допомогою
яких громадськість може представляти
свої інтереси або в інший спосіб
впливати на реалізацію повноважень
розпорядника інформації; 7) плани
проведення та порядок денний своїх
відкритих засідань; 8) розташування
місць, де надаються необхідні
запитувачам форми і бланки установи; 9)
загальні правила роботи установи,
правила внутрішнього трудового
розпорядку; 10) звіти, в тому числі щодо
задоволення запитів на інформацію; 11)
інформацію про діяльність суб'єктів
владних повноважень

Відповідно до п.п.2 ч.2 ст.15 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» інформація, підлягає
обов'язковому оприлюдненню
невідкладно, але не пізніше п'яти
робочих днів з дня затвердження
документа. У разі наявності у
розпорядника інформації офіційного
веб-сайту, така інформація
оприлюднюється на веб-сайті із
зазначенням дати оприлюднення
документа і дати оновлення інформації.

Проекти нормативно-правових актів,
рішень органів місцевого
самоврядування, розроблені
відповідними розпорядниками,
оприлюднюються ними не пізніш як за 20
робочих днів до дати їх розгляду з
метою прийняття, таким чином вказаний
проект рішення був оприлюднений за 20
робочих днів.

Апеляційним судом встановлено, що
проект рішення Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-VI «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати» був оприлюднений 08
січня 2013 року на веб-сайті Котовської
міської ради Одеської області
(http://kotovsk-city.org.ua/) ( а.с. 33).

При цьому, як вбачається із відповідної
роздруківки з офіційного сайту
Котовської міської ради Одеської
області (http://kotovsk-city.org.ua/) від 08.01.2013 року,
у правій колонці міститься віконце
щодо орієнтованого Порядку денного
тридцять третьої сесії Котовської
міської ради VI скликання за допомогою
якого кожна особа має можливість
ознайомитись із зазначеним планом
роботи відповідача.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення зазначеної частини
позовних вимог.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
осіб, які отримали відповідно до
спірного рішення грошові кошти
повернути їх до місцевого бюджету,
колегія суддів зазначає, що
відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. У випадках, установлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України у
позовній заяві зазначаються ім'я
(найменування) відповідача, посада і
місце служби посадової чи службової
особи, поштова адреса, а також номер
засобу зв'язку, адреса електронної
пошти, якщо такі відомі.

При цьому відповідно до ч.4 ст.195 КАС
України суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, не зазначення позивачем у
відповідній частині позовних вимог
конкретних відповідачів, позбавляє суд
в ході апеляційного провадження
визначити зміст позовних вимог та
спосіб захисту прав, свобод та
інтересів позивача, який має
формулюватися максимально чітко і
зрозуміло, а відтак, враховуючи, що
позовні вимоги повинні бути скеровані
до конкретного кола осіб, суд дійшов до
висновку, що позивачем такий спосіб
захисту не направлений на фактичне
відновлення порушеного права.

Урахувавши наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що в цій частині
позовних вимог необхідно відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на суб'єктивній оцінці
фактичних обставин справи та доказів, а
також на невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
вирішення питання щодо скасування
Рішення Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-УІ «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати» може вплинути на
осіб, які прямо зазначені у вказаному
рішенні.

Частиною 2 статті 53 КАС України
визначено, що треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача в
будь-який час до закінчення судового
розгляду, якщо рішення у справі може
вплинути на їхні права, свободи,
інтереси або обов'язки. Вони можуть
бути залученими до участі у справі
також за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, або з ініціативи суду.

Притягнення таких осіб до участі у
справі є правом, а не обов'язком суду.
Аналогічну правову позицію висловив
Верховний Суд України у постанові від
13.03.2007 року, справа № 21-1627во06, номер в
ЄДРСРУ 580887.

Суд першої інстанції при розгляді
справи питання щодо залучення
вказаних осіб до участі у справі не
вирішував. Рішення в цій частині
сторонами не оскаржене.

Враховуючи викладене, а також той факт,
що зазначені особи є посадовими
особами відповідача, які мали
можливість знати про наявність такої
адміністративної справи та самостійно
не вступили у справу у якості 3-х осіб, а
також право суду, а не обов'язок щодо
їх залучення, колегія суддів вирішили
не залучати вказаних осіб в якості 3-
осіб по вказаній адміністративній
справі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
колегія суддів зазначає, що згідно з
частиною 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем сплачено судових витрат на
суму 63,92 грн. ( а.с.77, 117, 126).

Враховуючи часткове задоволення
адміністративного позову, колегія
суддів вважає, за необхідним частково
присудити позивачу судові витрати в
розмірі 31,96 грн. (50% від суми сплаченого
судового збору).

З таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні справи неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, тому, керуючись ст. 202 КАС
України, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою слід
задовольнити адміністративний позов
частково.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 21 травня 2013 року у справі № 505/775/13-а -
скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 Рішення Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-VI «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати» в частині
встановлення Котовському міському
голові ОСОБА_2 щомісячної надбавки за
виконання особливо важливої роботи в
розмірі 90% посадового окладу з
урахуванням надбавки та ранг та
вислугу років.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 2 Рішення Котовської міської ради
Одеської області від 31 січня 2013 року №
354-VI «Про встановлення розмірів виплат
заробітної плати».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Котовської міської ради
Одеської області на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 31,96 грн.
(тридцять одна гривня дев'яносто шість
копійок).

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
рішення суду у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 12 травня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян