Справа № 2-а-358/120/13 (358/1478/13-а)
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-358/120/13 (358/1478/13-а)
Головуючий у 1-й інстанції: Якутюк В.С.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Богуславського районного
суду Київської області від 24 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання протиправними дій
щодо невиконання рішень судів, які
набрали законної сили, з питань
нарахування та виплати пенсій,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до
Богуславського районного суду
Київської області з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання протиправним дії
по ігноруванню прав, передбачених п.1
ст. 6 ст. 13 та ст. 1 Протоколу 1 Конвенції з
прав людини та основоположних свобод
та зобов'язання виконати всі рішення
національних судів, які набрали
законної сили, з питань нарахування і
виплати пенсій позивачу, безумовно, в
повному обсязі, в обов'язковому
порядку.

Постановою Богуславського
районного суду Київської області від 24
вересня 2013 року в задоволенні
вказаного адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим
судовим рішенням позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про задоволення
позову. Свої вимоги обґрунтовують тим,
що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановами Богуславського районного
суду Київської області Управління ПФУ
в Богуславському районі Київської
області було зобов'язано провести
позивачу перерахунок і виплатити
недоотримані суми пенсії, передбачені
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

На виконання вказаних судових рішень
відповідачем було здійснено
перерахунок вказаних виплат та
проведено фактичну їх виплату за
період до 31 серпня 2011 року.

При цьому, 08.08.2013 року позивач
довідався, що Європейський суд з прав
людини прийняв рішення по перших 500
інвалідах ЧАЕС (справи Moskalenko and Others v.
Ukraine №12 and 249, 18.07.2013 та Tsibulko and others v. Ukraine,
№ 65656/11 and 249, 20.06.2013).

Рішення по справі «Цибулько та
інші проти України» набрало законної
сили і використовується в якості
пілотного рішення.

Європейський суд з прав людини в
межах своєї компетенції визначив, що
порушені права інвалідів, гарантовані
ст.6 Конвенції з прав людини та
основоположних свобод у відношенні
виконання рішень національних судів,
які набрали законної сили, ст.13
Конвенції у відношенні відсутності в
Україні засобів правового захисту для
відшкодування збитків, завданих
відмовою держави виконувати судові
рішення, які набрали законну силу, а
також ст. 1 проколу № 1 Конвенції у
зв'язку з тривалим невиконанням цих
судових рішень.

Таким чином, позивач вважає, що
Управління ПФУ в Богуславському районі
Київської області припинивши з 01
вересня 2011 року виплачувати кошти в
розмірах, визначених судовими
рішеннями, порушило п. 1 ст. 6 ст. 13 та ст. 1
Протоколу 1 Конвенції з прав людини та
основоположних свобод, а тому
звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що Управління
ПФУ в Богуславському районі Київської
області діяло на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Так, порядок виконання судового
рішення регулюється ст. 257 КАС України.
Відповідно до положень цієї статті у
разі необхідності спосіб, строк і
порядок виконання можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів
владних повноважень можуть бути
покладені обов'язки щодо забезпечення
виконання рішення.

Примусове виконання судових
рішень в адміністративних справах
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідальність за невиконання
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, встановлено ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження».

Так, припинення виплати позивачу
доплати у розмірі, визначеному згідно
постанов Богуславського районного
суду Київської області, обґрунтоване
тим, що 21 червня 2011 року набув чинності
Закон України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», яким змінено
розміри соціальних виплат.

На думку колегії суддів
відповідач правомірно з 01 вересня 2011
року припинив виплачувати пенсії,
доплати до пенсії та додаткової пенсії
у розмірах, встановлених вищевказаними
судовими рішеннями, адже при
визначенні розмірів таких соціальних
виплат суд керувався Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції було вірно
враховано, що з моменту набранням
чинності Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» та постанови
КМ України «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745 було змінено
правові підстави та розміри соціальних
виплат особам, які мають статус осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Кабінету Міністрів України було
надано право встановлювати розмір
вказаних соціальних виплат.

Відповідне повноваження
Кабінетом Міністрів України було
реалізоване шляхом прийняття
постанови «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова
набула чинності 23 липня 2011 року.

У зв'язку з цим колегія суддів
вважає, що з 23 липня 2011 року особи, які
набули статусу осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської АЕС, втратили
право на отримання відповідних виплат
у розмірі, встановленому Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у разі
настання обставин, які тягнуть за собою
зменшення пенсії, перерахунок
призначеної пенсії проводиться з
першого числа місяця, в якому настали
ці обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

З огляду на те, що 23 липня 2011 року
настали обставини, які тягнуть за собою
зменшення розміру вищевказаних
соціальних виплат, колегія суддів
приходить до висновку, що Управління
ПФУ в Богуславському районі Київської
області з 01 серпня 2011 року не було
зобов'язане виплачувати позивачам
пенсію, доплату до пенсії та додаткову
пенсію у розмірах, встановлених
постановами Богуславського районного
суду Київської області.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що дії Управління ПФУ в
Богуславському районі Київської
області щодо припинення з 01 вересня 2011
року виплати пенсії, доплати до пенсії
та додаткової пенсії відповідають
вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 63
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Таким чином, враховуючи
вищезазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що в даному
випадку відсутній предмет спору, так як
постанови суду виконані, що
підтверджується копією розпоряджень
про здійснення відповідачем
перерахунку пенсії.

Крім того, позивач оскаржуючи дії
УПФУ у Богуславському районі
посилається на невиконання ним рішень
судів, які набрали законної сили, але не
зазначає в чому саме полягає
невиконання рішень, не вказує, які
розміри пенсій він має отримувати на
даний час згідно судових рішень.

До того ж, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що суд не
вправі зобов'язувати відповідача
виконувати рішення суду, яке і так є
обов'язковим до виконання для осіб, які
беруть участь у справі. Чинним
законодавством не передбачено
можливості приймати рішення судом про
зобов'язання виконувати інше рішення
суду.

Рішення судів, якими зобов'язано
органи Пенсійного фонду України
здійснити перерахунок та виплату
пенсій без обмеження строком,
виконуються Управлінням в межах
покладених зобов'язань, а саме: виплати
призначені на виконання судового
рішення, продовжуються до внесення
змін до норм законодавства, якими
керувався суд при винесенні рішення,
або до зміни умов пенсійного
забезпечення одержувача.

Отже, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів встановила, що
зі сторони відповідача не вбачається
порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 та ст. 1
Конвенції з прав людини та
основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 24
вересня 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Богуславського районного суду
Київської області від 24 вересня 2013 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.