Справа № 165/364/14-а
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/364/14-а
провадження №2-а/165/17/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м.
Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук
Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача
Колемасової С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Нововолинську
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача Департамент
соціального захисту населення
Волинської ОДА, Управління МВС України
у Волинській області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання видати
посвідчення члена сім'ї загиблого
(померлого) військовослужбовця,-

встановив:

04 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання видати
посвідчення члена сім'ї загиблого
(померлого) військовослужбовця. Вимоги
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
місті Нововолинську по вул. Луцькій,
внаслідок наїзду автомобіля, загинув
його батько, працівник Нововолинського
МВ УМВС України у Волинській області
ОСОБА_5. Вказує, що у п.2 резолютивної
частини висновку по матеріалах
службового розслідування загибелі
співробітників міліції зазначено:
«Рахувати, що смерть міліціонера
взводу патрульно-постової служби
міліції Нововолинського МВ УМВС
сержанта міліції ОСОБА_5 настала в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків та завдань по
охороні громадського порядку при
надзвичайних ситуаціях». 28 листопада
2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою щодо видачі
посвідчення «Члена сім'ї загиблого».
Листом від 09 грудня 2013 року за №4568/03
Управління соціального захисту
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради відмовило йому у видачі
зазначеного посвідчення. Вважає такі
дії відповідача неправомірними.
Вказує, що він проживає з матір'ю, яка
отримала вищезазначене посвідчення,
своєї сім'ї не створив, навчається у
навчальному закладі та отримує пенсію.
Просить визнати дії відповідача щодо
відмови у видачі йому посвідчення
«Члена сім'ї загиблого» неправомірними
та зобов'язати управління соціального
захисту видати йому таке посвідчення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги з підстав наведених у позові,
просить їх задовольнити. Зазначає, що
батько позивача загинув під час
виконання службових обов'язків, а тому
в силу ч.1 ст.10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту », ОСОБА_3 має право
на отримання посвідчення «Члена сімї
загиблого».

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав наведених у запереченнях
(а.с.12). Просить в задоволенні позову
відмовити, виходячи з наступного.

Порядок видачі посвідчень ветеранів
війни регулюється Положенням про
порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранів війни, що затверджене
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року №304.

Особам, на яких поширюється чинність
статті 10 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» видаються
посвідчення з написом «Посвідчення
члена сім??ї загиблого».

Дітям загиблих осіб, зазначених у
пункті 1 статті 10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», до досягнення
ними шістнадцятирічного віку,
передбачені законодавством пільги,
надаються на підставі довідки, що
видається матері за місцем реєстрації
дитини. Після досягнення такими
особами 16- річного віку в посвідчення
(на правій внутрішній стороні)
вклеюється новий бланк, який продовжує
дію посвідчення на наступний рік за
умови їх належності до категорій осіб,
зазначених у пункті 1 статті 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (далі
- Закон).

У пункті 1 статті 10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» зазначено, що дія
цього закону поширюється на сім?ї
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов?язаних міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули під час виконання завдань по
охороні громадського порядку при
надзвичайних ситуаціях, пов?язаних з
антигромадськими проявами.

Згідно висновку по матеріалах
службового розслідування обставин
загибелі працівників міліції
Нововолинського міськвідділу ОСОБА_5 і
ОСОБА_7 під час ДТП, яка мала місце
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Нововолинську
(а.с.42-43), смерть ОСОБА_5 настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов?язків, а не під час
виконання завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами. Тому
представник відповідача вважає, що
позивач ОСОБА_3 не належить до
категорії осіб, зазначених у п. 1 статті
10 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а дії управління праці та
соціального захисту населення
Нововолинського міськвиконкому про
відмову у видачі посвідчення «Члена
сім?ї загиблого» ОСОБА_3, правомірними.

Аналогічні пояснення, в письмовій
формі (а.с.29,30) подані суду
представником Департаменту
соціального захисту населення
Волинської ОДА, де зазначається, що
згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 10
чинність Закону поширюється на: сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових
дій на території інших держав,
прирівняних до них осіб, зазначених у
статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули
(пропали безвісти) або померли
внаслідок поранення, контузії чи
каліцтва, одержаних під час захисту
Батьківщини або виконання інших
обов'язків військової служби
(службових обов'язків), а також
внаслідок захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів;

сім'ї військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час виконання
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами.

Вказано, що у представленій позивачем
довідці управління кадрового
забезпечення Управління МВС України у
Волинській області від 08.10.2013 № 3/7-201/204/3
зазначено, що «смерть ОСОБА_5 настала в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків та завдань по
охороні громадського порядку при
надзвичайних ситуаціях». Питання
встановлення статусу осіб, на яких
поширюється чинність Закону може
розглядатися у разі подання до органів
праці та соціального захисту населення
за місцем реєстрації документів, які
підтверджують встановлення причинного
зв'язку смерті потерпілого з
виконанням обов'язків військової
служби. Відповідно до пункту 1.3.7.
Положення про діяльність
військово-лікарської комісії в системі
МВС України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 06.02.2001року № 85 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22.02.2001 за
№ 164/5355), визначення причинного зв'язку
захворювань, поранень, травм, кантузій
і каліцтва, що спричинили смерть осіб
рядового й начальницького складу і
військовослужбовців органів
внутрішніх справ, проводиться
військово-лікарською комісією в
системі МВС. Керуючись Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», Положенням
про порядок видачі посвідчень і
нагрудних знаків ветеранів війни,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 1994 року
№ 302, зі змінами, департамент
соціального захисту населення
Волинської обласної державної
адміністрації вважає дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради правомірними.

Представник Управління МВС України у
Волинській області в судове засідання
не з?явилася, із поданих нею заперечень
(а.с.38, 39) вбачається, що ОСОБА_5 проходив
службу в органах внутрішніх справ з 23
червня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Нововолинську по
вул. Луцькій внаслідок наїзду
автомобіля загинули два працівники
Нововолинського МВ УМВС України у
Волинській області ОСОБА_5 і ОСОБА_7 По
даному факту УРОС УМВС України у
Волинській області проведено службове
розслідування, в ході якого було
встановлено, що ДТП сталося по вині
водія, який керував власним
автомобілем у стані алкогольного
сп'яніння. У пункті 2 резолютивної
частини висновку службового
розслідування вказано: «Рахувати
смерть міліціонерів взводу
патрульно-постової служби міліції
ОСОБА_7 і сержанта міліції ОСОБА_5
настала в період проходження служби в
органах внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків».

Наказом УМВС від 18 жовтня 1996 року №107
о/с міліціонер - водій взводу ППС
міліції Нововолинського міськвідділу
сержант міліції ОСОБА_5 виключений зі
списків особового складу за смертю.

Відповідно до ч.1 статті 10 Закону «Про
статус ветеранів війни, гарантії-їх
соціального захисту» чинність цього
Закону поширюється на:- сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів;

-сім'ї військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час виконання
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами;

-сім'ї загиблих під час Великої
Вітчизняної війни осіб із числа
особового складу груп самозахисту
об'єктових та аварійних команд
місцевої протиповітряної оборони, а
також сім'ї загиблих внаслідок бойових
дій працівників госпіталів, лікарень
та інших медичних закладів.

Батько позивача ОСОБА_5 не мав статусу
учасника бойових дій, інваліда війни,
учасника війни та помер в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків в мирний час, а не
при надзвичайній ситуації,
пов'язаній з антигромадськими
проявами.

Вважають, що відповідно до даних
особової справи №16007 та висновку
службового розслідування по факту ДТП,
на сім'ю сержанта міліції ОСОБА_5 не
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», вимоги
позивача щодо видачі посвідчення
«Члена сім'ї загиблого»
безпідставними, у зв'язку з чим в
задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" № 3551-XII від
22.10.1993 року (далі - Закон України № 3551-XII
), цей Закон визначає правовий статус
ветеранів війни, забезпечує створення
належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Розділом другим Закону України № 3551-XII
визначено осіб, на яких поширюється
чинність цього Закону.

Статтею 4 Закону України № 3551-XII
встановлено, що ветеранами війни є
особи, які брали участь у захисті
Батьківщини чи в бойових діях на
території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ст. 5 зазначеного Закону,
учасниками бойових дій є особи, які
брали участь у виконанні бойових
завдань по захисту Батьківщини у
складі військових підрозділів,
з'єднань, об'єднань всіх видів і родів
військ Збройних Сил діючої армії
(флоту), у партизанських загонах і
підпіллі та інших формуваннях як у
воєнний, так і у мирний час.

Статтями 6, 7 Закону визначено осіб, які
належать до учасників бойових дій та
інвалідів війни, а статтями 8 - 9 - осіб,
які є учасниками війни або особами, які
належать до учасників війни.

Відповідно до п.1 ст. 10 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" чинність цього
Закону поширюється на: 1) сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
Закону, для встановлення статусу особи,
на яку поширюється чинність Закону
України № 3551-XII, необхідно підтвердити
приналежність загиблого (померлого) до
категорії осіб, що вказана у
вищезазначених статтях.

Таким чином, Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії" їх
соціального захисту" передбачено
вичерпний перелік осіб, на яких
розповсюджується дія цього закону.
Статею 18 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" передбачено, що
ветеранам війни вручаються
посвідчення та нагрудні знаки
відповідно до порядку виготовлення та
видачі посвідчень і знаків,
встановленого Кабінетом Міністрів
України та міжнародними договорами, в
яких бере участь Україна. Пунктом 2
Положення про порядок видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою КМУ №302 від 12.05.1994 року
передбачено, що посвідчення є
документом, що підтверджує статус
ветеранів війни та інших осіб, на яких
поширюється чинність Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", на основі
якого надаються відповідні пільги і
компенсації.

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»від 22.10.1993р. №3551-ХІІ
поширюється тільки на членів сімей тих
військовослужбовців, зазначених у
статтях 6 та 7 вищезазначеного Закону,
які за життя мали статус «учасник
бойових дій» або «інвалід війни».

Як вбачається з документів, наданих
суду, батько позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5
міліціонер-водій взводу ППС міліції
Нововолинського міськвідділу сержант
міліції загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
результаті автомобільної катастрофи,
про що свідчить довідка № 3/7-88/3 від
08.05.2013 року, видана Управлінням МВС
України у Волинській області (а.с.41), де
зазначено, що смерть пов'язана з
виконанням службових обов'язків в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ. Відомості зазначені
в довідці №3/7-201/204/3 від 08.10.2013 року,
наданій позивачем, спростовані
письмовим роз'ясненням Управління МВС
України у Волинській області від 05.05.2014
року та дослідженим в судовому
засіданні висновком по матеріалах
розслідування обставин смерті
міліціонера ОСОБА_5, тому суд доводи
позивача з посиланням на довідку від
08.10.2013 року, до уваги взяти не може.

ОСОБА_5 проходив службу в органах
внутрішніх справ, загинув в результаті
дорожньо-транспортної пригоди та при
житті не мав статусу учасника бойових
дій або інваліда війни, що визначено в
статтях 4 - 9 зазначеного вище Закону, а
тому він не підпадає під визначення
осіб, які належать до ветеранів війни,
згідно Закону України № 3551-XII.

Відповідно до ст. 4. Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»від 22.10.1993р.
№3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи у
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей»№ 2011-ХІІ від 20.12.1991, членам сімей
військовослужбовців, які загинули,
померли, пропали безвісти або стали
інвалідами при проходженні військової
служби (службових обов'язків)
передбачені пільги відповідно до цього
Закону.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що посилання позивача на
розповсюдження на нього дії Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" є
необґрунтованим, оскільки його батько
ОСОБА_5 не мав статусу ветерана війни.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186
КАС України, ЗУ "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей", ЗУ "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", суд,-

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління соціального захисту
населення виконавчого комітету
Нововолинської міської ради, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання видати посвідчення члена
сім'ї загиблого (померлого)
військовослужбовця відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Нововолинський міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
постанови. У разі якщо постанову було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Р. Ференс-Піжук