Справа № 804/3897/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
05 травня 2014 р. Справа № 804/3897/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріМединській А.О. за участю:
представника відповідача
Горбатюка С.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» з позовними
вимогами про стягнення з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос» на
користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що відповідач
на виконання вимог ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», як юридична
особа, де середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст.19 цього Закону, повинен був сплатити
позивачу адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньорічної заробітної
плати на цьому підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
ним, проте, відповідач означені вимоги
закону виконав поза межами строків,
встановлених законом, тому
відповідачеві було нараховано пеню в
порядку приписів ч.2 ст.20 вказаного
Закону. Оскільки відповідач суму
нарахованої пені в добровільному
порядку не погашає, позивач просить
стягнути її у судовому порядку.
Від відповідача надійшло заперечення в
яких він посилається на те, що
відповідно до ч.2 ст.258 Цивільного
кодексу України по стягненню пені
встановлюється спеціальний термін
позовної давнини - один рік. Невірні
посилання позивача на ч.4 ст.20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» так
як, по пені не застосовуються строки,
визначені в ст.250 Господарського
кодексу України. Оскільки в даних
«адміністративно-господарські
санкції», а не про «пеню». Пеня не
«адміністративно-господарських
санкцій», оскільки вона відсутня в
переліку викладеному в ст.239 «Види
адміністративно-господарських
санкцій» ГК України. Таким чином,
позовні вимоги позивача про стягнення
пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських
санкцій, час сплати яких настав 15.04.2009р.
не підлягають задоволенню, оскільки
сплинув річний термін звернення до
суду.
Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову та просив суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на доводи викладені
Заслухавши представника відповідача,
дослідивши чинне законодавство та
матеріали справи, суд доходить
наступних висновків.
Посадовою особою Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів була
проведена невиїзна перевірка стану
виконання ст. 19 та ст. 20 "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" відповідачем за результатами
якої було складено акт № 449 від 08.10.2009р.,
копія якого наявна в матеріалах справи.
Перевіркою було встановлено, що
відповідачем у 2008р. не виконано
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів, звіт за
формою 10-ПІ за 2008р. надано некоректно і
несвоєчасно, внаслідок чого
підприємством не були самостійно
адміністративно-господарські санкції.
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» про
адміністративно-господарських санкцій
та пені задоволено. Стягнуто з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос»
адміністративно-господарські санкції
адміністративно-господарські санкції
у сумі 2453 грн. 44коп.
Згідно постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.03.2011р. апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
задоволено частково. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
Позов задоволено частково. Стягнуто з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос»на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції
нормативу працевлаштування інвалідів
в 2008 році. В решті позову відмовлено.
Відмовляючи в стягненні суми пені
апеляційний суд зазначив, що
відповідно до ч.2 ст.20 вищезазначеного
Закону за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. При
цьому пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк. Таким
чином, з урахуванням вищезазначеного
нарахування пені можливе з моменту
сплати і не раніше, тому вимоги про
стягнення пені є передчасними і
задоволенню не підлягають.
На виконання вказаного судового
рішення Сільськогосподарське ТОВ
«Агрос» сплатило 27 лютого 2014р. на
користь позивача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 43736,64грн., що підтверджується,
витягом з обліку платежів.

Згідно Розрахунку суми позову, сплата
пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
Сільськогосподарським ТОВ «Агрос»
станом на 27.02.2014р. становить 15566,25грн., а
саме: ставка НБУ - 6,50%, одноденний розмір
пені - 0,02%, кількість днів прострочення
з 16.04.2009 по 27.02.2014 включно - 1779 ((43736,64грн. х
0,02%)х1779дн = 15566,25грн.).

За змістом статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів. Зокрема, означеною статтею
визначено, що для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Частиною першою статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Згідно ч.4 ст.20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Ч.2 ст.20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Наведена норма кореспондується з
приписами п.3.1 та п.3.4 Порядку
нарахування пені та її сплати,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 15.05.2007 року №223 "Про затвердження
Порядку нарахування пені та її сплати"
(далі - Порядок №223), якими встановлено,
що порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України за
кожен календарний день прострочення
(наведених у постановах Правління
Національного банку України), що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.
Нарахування пені як роботодавцем, так і
органом контролю здійснюється з
наступного дня граничного строку
сплати адміністративно-господарських
санкцій по день сплати включно (тобто з
16 квітня наступного за роком, у якому
відбулося порушення нормативу).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.12.2009р. у справі №2а-13808/09/0470
адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені задоволено. Стягнуто з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос»
адміністративно-господарські санкції
у сумі 43736грн. 64коп. та пеню за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарські санкції
у сумі 2453 грн. 44коп.

Згідно постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.03.2011р. апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
грудня 2009 року у справі № 2а-13808/09/0470
задоволено частково. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
року у справі № 2а-13808/09/0470 скасовано.
Позов задоволено частково. Стягнуто з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрос»на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 43736,64грн. за невиконання
нормативу працевлаштування інвалідів
в 2008 році. В решті позову відмовлено.

Суд зазначає, оскільки, з урахуванням
приписів частини 1 статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
відповідач повинен був сплатити
позивачеві
адміністративно-господарські санкції
за кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом у 2008 році до 16.04.2009 року, а
фактично сплатив їх лише 27.02.2014р.,
позивачем, відповідно до ч.2 ст.20
вказаного Закону, була нарахована пеня
за весь час прострочення сплати, який,
згідно наданого ним розрахунку
становить 1779 днів.

Відповідно до вказаного вище
розрахунку, сума пені, нарахована за 1779
днів затримки сплати
адміністративно-господарських
санкцій, складає 15566грн. 25коп.

При цьому суду зазначає, що з аналізу
вище наведених норм ч.1 ст.20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
п.3.1, п.3.4 Порядку №223 вбачається, що
облікова ставка Національного банку
України, з якої розраховується пеня,
може бути визначена лише на момент
сплати підприємством заборгованості
недоїмки по
адміністративно-господарським
санкціям, то і сама пеня може бути
розрахована безпосередньо після
погашення такої недоїмки.

З огляду на наведене, суд не приймає до
уваги посилання відповідача на те, що
даний адміністративний позов подано з
порушенням строків звернення до суду,
оскільки позивачем, з урахуванням того,
що підстави для розрахунку пені у нього
виникли з дня сплати недоїмки по
адміністративно-господарським
санкціям, а саме з 27.02.2014р., позов про
стягнення нарахованої пені у судовому
порядку було подано з дотриманням
шестимісячного строку, який
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог, а саме 27.02.2014р.

Вказана позиція також зазначена в
вищевказаній постанові
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.03.2011р.,
згідно якої, відмовляючи в стягненні
суми пені апеляційний суд зазначив, що
відповідно до ч.2 ст.20 вищезазначеного
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. При
цьому пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк. Таким
чином, з урахуванням вищезазначеного
нарахування пені можливе з моменту
сплати і не раніше, тому вимоги про
стягнення пені є передчасними і
задоволенню не підлягають.

При цьому, судом враховано вимоги ч.1
ст.72 КАС України, а саме обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем була доведена
правомірність та обґрунтованість
підстав стягнення з відповідача суми
пені за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 15566,25грн., у зв'язку з чим, позовні
вимоги Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських
санкцій, документально підтверджені,
відповідають чинному законодавству,
отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
- задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрос» на користь
держави в особі Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 15566,25 (п'ятнадцять тисяч
п'ятсот шістдесят шість) грн.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В.
Турлакова