Справа № 2а-10680/11
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Справа №
110390/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 06 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А
Н О В И В:

13.04.2011 року позивач звернулась в суд з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просила
зобов'язати його провести нарахування
та виплату компенсації як особі, яка
працює на території радіоактивного
забруднення відповідно до ст.ст. 37, 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з моменту подання позовної
заяви.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилалась на те, що вона є
потерпілим внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
та належить до числа осіб, які постійно
проживають на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, а також працює в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, а тому у відповідності до
ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вона має право на
отримання щомісячної грошової
допомоги у розмірі 30 % мінімальної
заробітної плати, у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства та
доплати у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати, як працюючому на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю. Однак,
відповідач вказані виплати у
оскаржуваний період нараховували та
виплачував у значно меншому розмірі.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 06
червня 2011 року адміністративний позов
задоволено частково: зобов'язано УПСЗН
Чортківської РДА здійснити виплату
заборгованості ОСОБА_1, працюючій
приватним підприємцем, у розмірі 1
мінімальної заробітної плати як
громадянину, який працює на території
радіоактивного забруднення - у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 10.11.2010 року з урахуванням виплачених
сум до виникнення обставин з якими
закон пов'язує виникнення зміну чи
припинення спірних правовідносин.
Виплату заборгованості здійснити за
місцем роботи позивача.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, УПСЗН Чортківської РДА оскаржило
її в апеляційному порядку. Вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому просить її скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що оскільки
відповідач не є розпорядником
бюджетних коштів, то відповідно
нарахування та виплата позивачу
пенсії, здійснювались в межах
виділених на це коштів та згідно
чинного на момент проведення виплати
бюджетного законодавства.

Справу вирішено відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач постійно
проживає на території посиленого
радіоекологічного контролю та
віднесений до 4 категорії громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.08.2003
року.

Також судом встановлено, що позивач з
11.10.2005 року є приватним підприємцем та
працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги позивача виходив з того,
що позивач має право на отримання
допомоги, як особі яка проживає та
працює на території зони посиленого
радіоекологічного контролю у розмірі 1
мінімальної заробітної плати, а
виплата органом праці та соціального
захисту населення цієї допомоги у
меншому розмірі є протиправною. На
підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що для відновлення прав позивача,
відповідача слід зобов'язати здійснити
перерахунок і виплату позивачу цієї
допомоги, згідно з їхніми
повноваженнями.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону N 796-XII
позивач має право на відповідні
компенсації, доплати та допомоги, що
підтверджується оформленим належним
чином посвідченням громадянина, який
постійно проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, яке дає
підстави на отримання доплати
громадянам, які працюють на території
посиленого радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні спору в частині
того, яка сума підлягає стягненню з
відповідача за визначений позивачем
період, застосуванню підлягає саме
стаття 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як визначено пунктами 2, 4 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 936 від 20.09.05р.,
розпорядниками коштів є управління
праці та соціального захисту населення
по місцю реєстрації громадян, а тому
останні повинні проводити їх
нарахування.

Згідно з п. п. 5,6 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм; пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 936 від
20.09.05 (далі - Порядок), соціальні виплати,
допомоги, передбачені за ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
проводяться за місцем основної роботи
(служби) громадян підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого військовими частинами
відповідно до розрахункових даних,
поданих до уповноваженого органу за
формою, затвердженою Мінпраці, а тому
підприємства, установи, організації га
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності виступають
в даних правовідносинах як суб'єкти
владних повноважень на основі
законодавства.

Уповноважений орган перевіряє,
реєструє, обліковує розрахунки та
подає органам Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
відповідних видатків, що проводяться в
установленому законодавством порядку.

Таким чином, платником щомісячної
доплати працюючому за роботу в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
є Управління праці та соціального
захисту населення, а фактично виплату
проводить роботодавець, а тому суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог в цій частині.

При цьому, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку щодо
відсутності підстав для застосування
до спірних правовідносин положень
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків її
виплати», оскільки дана компенсація
стосується нарахованих сум виплат,
однак у даному випадку позивачу
допомога у оскаржуваному ним розмірі
не нараховувалася, а тому підстави для
застосування вказаного закону до
спірних правовідносин відсутні.

Також помилковим є посилання позивача
на ст. 625 ЦК України, оскільки
відповідно до цієї статті, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Однак, у даному випадку спірні
правовідносини між сторонами у справі
виникли не з договірних грошових
зобов'язань, а тому норми Цивільного
кодексу України в частині
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання боржника перед
кредитором не можуть застосовуватися.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.160, ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 06 червня 2011
року у справі № 2а-10680/11/1916 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М.
Ліщинський