Справа № 756/4661/14-а
Суддя: Богдан О. О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.05.2014 Справа № 756/4661/14-а
Унікальний номер 756/4661/14-а
Справа № 2-а/756/212/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі

головуючого судді
Богдан
О.О.,

при секретарі

Пождемі В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання бездіяльності державного
органу незаконною, зобов»язання
вчинити дії та відшкодувати шкоду,

встановив:

у квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом
та просив суд визнати незаконною
відмову Управління пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
щодо перерахування ОСОБА_1 довічного
грошового утримання відносно ст. ст.
129,138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», виходячи із заробітної
плати працюючого судді Апеляційного
суду Київської області; - зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва здійснити
перерахування та виплату ОСОБА_1, як
судді у відставці, розмір довічного
грошового утримання згідно довідки
Апеляційного суду Київської області
про заробітну плату працюючого судді
Апеляційного суду Київської області,
виходячи з 90% заробітної плати судді і
доплату за вислугу років у розмірі 80%
посадового окладу судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового утримання, починаючи з 1
січня 2012 року до зміни розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді; - поновити строк
звернення до суду в частині позовних
вимог про відшкодування шкоди та
стягнути з відповідача на користь
позивача різницю між фактичними
виплатами та заново встановленим
розміром щомісячного довічного
грошового утримання судді, починаючи з
1 січня 2012 року; - допустити постанову
суду до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що працював суддею в різних
судових інстанціях та його стаж на
посаді судді складає більше 30 років,
останнім місцем роботи був Апеляційний
суд Київської області. З 22 червня 2005
року позивач був звільнений з посади
судді Апеляційного суду Київської
області.

11 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
розміру довічного утримання, однак
останній відмовив у задоволенні заяви.
У відповідь на заяву позивача
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва зазначив,
що відповідно до частини 4 статті 138
Закону України «Про судоустрій та
статус судді» у разі зміни грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючого
судді Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок, тому підстав для
проведення перерахунку довічного
грошового утримання ОСОБА_1 немає.

Позивач вважає відмову відповідача у
перерахунку довічного грошового
утримання протиправною, оскільки
відносини публічної служби у ОСОБА_1
виникли до набрання чинності Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» в редакції від 07.07.2010 року.
Щомісячне довічне утримання позивачу
призначено на підставі п. 4 ст. 43 чинного
на той період Закону України «Про
статус суддів» в редакції закону від 15
грудня 1992 року. На момент його
призначення й визначення діяв абзац
третій (речення друге, третє) пункту 1
Постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів», яким
передбачалось, що в разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, а виплачується - в
суді за останнім місцем роботи або за
їх вибором у суді за їх місцем
проживання. Статтею 22 Конституції
України закріплені права і свободи
людини і громадянина, вони не є
вичерпними, вони гарантують і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Позивач в суді позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в суді
заперечував проти позову, просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, оскільки вважає, що
підстав для перерахування довічного
грошового утримання немає.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва надав суду заперечення на позов.
Відповідач зазначає, що при визначенні
суми щомісячного грошового утримання
позивачеві слід застосовувати статтю
138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» в редакції від 01.10.2011
року. Зміна суми щомісячного довічного
грошового утримання відбувається на
підставі та в порядку здійснення
перерахунку. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання,
передбачений ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
виключно для суддів Конституційного
Суду України. Порядок перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції законом не визначено.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази по справі встановив
наступне.

22.06.2005 року позивач був звільнений у
відставку з посади судді Апеляційного
суду Київської області. На час виходу
ОСОБА_1. у відставку, стаж роботи на
посаді суддів склав більше 30 років.

10.02.2014 року ОСОБА_1 отримав довідку
Апеляційного суду Київської області №
04-25/005 про заробітну плату, відповідно
до якої розмір заробітної плати
працюючого судді збільшився і з грудня
2013 року складає 24 116,40 грн.

Відповідно до частини четвертої статті
43 Закону України «Про статус суддів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в
частині третій статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (у
редакції Закону України від 07.07.2010 р. №
2453-VI), який набрав чинності з 30 липня 2010
року. Відповідно до вказаної норми
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 90
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня
2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Законом України від 08.07.2011 р. № 3668-VI «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю і п'яту
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів"»
викладено у новій редакції, згідно з
якою щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Рішенням Конституційного Суду України
у справі № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2 абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи, статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсії і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними): частину
третю, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI;
статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VІ;абзац другий пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Положення Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI та
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень,
законів України, визнаних
неконституційними.

Згідно ч.2 ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що дії відповідача про відмову у
перерахунку довічного грошового
утримання судді суперечать вимогам
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», позовні вимоги є
законними та обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 7-16,41,69-71,158-163,167 КАС України,

постановив:

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва про визнання бездіяльності
державного органу незаконною,
зобов'язання вчинити дії та
відшкодувати шкоду задовольнити.

Визнати незаконною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва щодо
перерахування ОСОБА_1 довічного
грошового утримання відповідно до
ст.ст. 129, 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», виходячи
із заробітної плати працюючого судді
Апеляційного суду Київської області.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі
м.Києва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1, як судді у відставці,
розміру довічного грошового утримання
згідно довідки Апеляційного суду
Київської області про заробітну плату
працюючого судді Апеляційного суду
Київської області, виходячи з 90%
заробітної плати судді і доплату за
вислугу років у розмірі 80% посадового
окладу судді без обмеження граничного
розміру щомісячного грошового
утримання, починаючи з 01 січня 2012 року
до зміни розміру грошового утримання
судді, який працює на відповідній
посаді.

Звернути до негайного виконання
постанову у межах суми стягнення за
один місяць.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 10
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:

Богдан О.О.