Справа № 821/2837/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2837/13-а

Категорія: 8.1.5 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Генічеської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області (правонаступника
Генічеської міжрайонної державної
податкової інспекції Херсонської
області Державної податкової служби)
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Генічеської міжрайонної
державної податкової інспекції
Херсонської області Державної
податкової служби до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2013 року Генічеська міжрайонна
державна податкова інспекція
Херсонської області Державної
податкової служби звернулася з позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі - ФОП ОСОБА_1) про стягнення
податкового боргу зі збору за
спеціальне використання води у сумі 53
103,65 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що грошові
зобов'язання зі збору за спеціальне
водокористування відповідачем
самостійно визначені у податковій
декларації збору за спеціальне
використання води, наданої податковому
органові 23.10.2012 року. За цією
декларацією відповідач задекларував
та не сплатив збір за спеціальне
використання води у сумі 53 103,65 грн. Для
організації стягнення заборгованості
зі збору за спеціальне використання
води відповідачеві 05.04.2013року
направлено податкову вимогу, якою його
зобов'язано сплатити податковий борг
та повідомлено про правові наслідки
несплати. Оскільки добровільно
податковий борг відповідачем не
сплачено, позивач просить суд стягнути
суму боргу з відповідача.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року у задоволенні позову Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням Генічеська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області подала апеляційну
скаргу, у якій зазначає, що судом першої
інстанції при вирішенні справи
порушено норми матеріального права, а
також допущено неповне з'ясування
обставин справи, у зв'язку з чим
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
прийняттям нової постанови суду про
задоволення позовних вимог повністю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 23
жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_1 помилково
подано до Генічеської міжрайонної
державної податкової інспекції
Херсонської області Державної
податкової служби Новотроїцьке
відділення декларацію зі збору за
спеціальне використання води в
загальному розмірі 53 103, 65 грн. В
подальшому ФОП ОСОБА_1 22 серпня 2013 р.
звернулася до податкового органу із
заявою про відкликання, як помилково
складеної, декларації зі збору за
спеціальне водокористування, якою
обчислено грошові зобов'язання у сумі 53
103, 65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_1 є вторинним водокористувачем,
яка отримує воду на підставі договору
про надання послуг, пов'язаних з
транспортуванням та подачею води на
полив сільськогосподарських культур
від 04.04.2013 року та відповідно до його
умов здійснює плату за поставлену воду,
що підтверджується Актом виконання
умов договору від 01.09.2012 року. Вода,
отримана ФОП ОСОБА_1 використовується
для поливу сільськогосподарських
культур.

Так, згідно умов зазначеного договору,
Виконавець №1 - Управління головного
Каховського магістрального каналу
зобов'язаний здійснити забір води з
Каховського водосховища та постачати
(транспортувати) її до точки водозабору
Виконавця №2 - Новотроїцького
управління водного господарства, який
здійснює розподіл води та подає її на
точку водивиділу, де її отримує
Замовник - ОСОБА_1 і використовує для
поливу за допомогою шлангу.

Відмовляючи у задоволенні позову
Генічеської міжрайонної державної
податкової інспекції Херсонської
області Державної податкової служби
Новотроїцького відділення суд першої
інстанції виходив з наступного, з чим
погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 42 Водного кодексу
України водокористувачами в Україні
можуть бути підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства.

Водокористувачі можуть бути
первинними і вторинними.

Первинні водокористувачі - це ті, що
мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води.

Вторинні водокористувачі (абоненти) -
це ті, що не мають власних водозабірних
споруд і отримують воду з водозабірних
споруд первинних водокористувачів та
скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.

Згідно ст. 48 Водного кодексу України
спеціальне водокористування - це забір
води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Відповідно до ст. 30 Водного кодексу
України платниками збору за спеціальне
використання водних ресурсів є
підприємства, установи та організації
незалежно від форми власності, їх
філії, відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також
громадяни-підприємці, які
використовують воду, отриману шляхом
забору води (первинні водокористувачі)
та/або з водозабірних споруд первинних
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та користуються
водами для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Відповідно до п. 2 Порядку справляння
збору за спеціальне використання
водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб
гідроенергетики і водного транспорту,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1494 від 16.08.1999 збір
за спеціальне використання водних
ресурсів справляється за використання
води з водних об'єктів, що забрана із
застосуванням споруд або технічних
пристроїв та скидання в них зворотних
вод.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивач не здійснював
спеціальне користування водних
ресурсів та не має передбаченого
законодавством дозволу на спеціальне
водокористування, а є абонентом послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення на підставі договору, і
відповідно не є платником такого збору.

За правилами, встановленими статтею 54
ПК України, грошове зобов'язання може
бути визначене платником податків або
податковим органом.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 ПК України
крім випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Стаття 50 ПК України покладає на
платника податків обов'язок внести
зміни до податкової звітності у разі
виявлення помилок.

Так, згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

За приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковим боргом є сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Отже, обов'язковою умовою виникнення
податкових зобов'язань, а у наступному
податкового боргу, є визначення їх
розміру у податковій звітності платком
податку чи обчислення їх податковим
органом та доведення їх розміру
платникові податку, якщо цей
податковий орган вважає, що платник
податків протиправно ухилився від
самостійного декларування та сплати
податкових зобов'язань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що заявлений до стягнення
податковий борг утворився у результаті
несплати відповідачем самостійно
обчислених ним податкових зобов'язань
зі збору за спеціальне використання
води.

Проте, 22 серпня 2013 р. відповідач
звернувся до податкового органу із
заявою про відкликання, як помилково
складеної, декларації зі збору за
спеціальне водокористування, якою
обчислено грошові зобов'язання у сумі 53
103,65грн.

Відтак, з 22.08.2013 року податкові
зобов'язання зі збору за спеціальне
водокористування втратили статус
узгоджених податкових зобов'язань і
тому не є податковим боргом
відповідача з цього збору.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що на час
розгляду справи грошові зобов'язання
позивача зі збору за спеціальне
водокористування не були відновлені ні
відповідачем самостійно, ні позивачем
за наслідками узгодження результатів
контрольно-перевірочної роботи, суд не
може вважати ці зобов'язання
податковим боргом і тому відмовляє
позивачеві у позовних вимогах про
стягнення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову
Генічеської міжрайонної державної
податкової інспекції Херсонської
області Державної податкової служби
Новотроїцького відділення.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Херсонській області
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Херсонській області -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов