Справа № 623/667/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 р.Справа № 623/667/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 06.03.2014р. по справі №
623/667/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області (далі - відповідач), в якому
просив суд:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області щодо відмови
по перерахуванню, нарахуванню та
виплаті щорічної разової допомоги на
оздоровлення йому як інваліду ІІІ
групи - 4 мінімальних заробітних плат
згідно абз. 2, ч.4, ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 за 2013 рік згідно
абз. 2, ч.4, ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат,
з урахуванням сплачених сум.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 06.03.2014р. в
задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, а саме: ст. 8,
ч.2 ст. 19, ч.1 ст. 92 Конституції України, ч.4
ст.48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_2, вкладкою
НОМЕР_3 (а.с. 3). ОСОБА_1 згідно копії
посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом
ІІІ групи (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності дій відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам IIІ
групи виплачується у розмірі - чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Згідно до вимог ст. 63 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23,30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 р. "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлений розмір
допомоги на оздоровлення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012
визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2,3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших і сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Вищезазначені нормативно-правові акти
не зупинили дії положень статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У разі наявності колізій між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше.

Оскільки Закон України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» № 5515-VІ
прийнято пізніше ніж Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р.
№ 796-ХІІ, колегія суддів вважає, що саме
положення Закону № 5515-VІ підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що підстави для задоволення
позовних вимог відсутні, оскільки
допомогу на оздоровлення позивачу
виплачено у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Враховуючи викладене, переглянувши
постанову суду першої інстанції,
колегія суддів, підтверджує, що при
прийнятті судового рішення у справі
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 06.03.2014р.
по справі № 623/667/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.Судді
Мінаєва О.М. Старостін В.В.