Справа № 2а-1001/12/0970
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
№
9104/126531/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Кухтея Р.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Територіального обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» про
стягнення заборгованості, -

встановив:

06.04.2012 позивач - Тернопільське обласне
відділення ФССзТВП звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» і просить
стягнути заборгованість в сумі 4928,26
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на відповідача по
справі відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням»
18.01.2011 N 2240-III (далі - Закон N 2240-III)
покладено обов'язок нараховувати та
сплачувати в установлені законом
строки страхові внески до Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності. Однак, станом на
момент подачі позивачем позову до суду,
у відповідача наявна заборгованість зі
сплати страхових внесків в сумі 4928,26
грн, яка відповідачем добровільно не
погашена.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
07.06.2012 позов задоволено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а тому просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що
відповідно до Положення про
відокремлений структурний підрозділ
відповідача Тернопільське управління
виробничо-технічної компенсації, яке
не має статусу юридичної особи,
здійснює свою діяльність на принципах
госпрозрахунку, має розрахунковий
рахунок в банку, а тому стягнення має
здійснюватись з відокремленого
структурного підрозділу.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у справі
повідомленням про вручення повістки, а
тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України його не прибуття не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Представник позивача до суду подав
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний розгляд справи
проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Тернопільське
управління виробничо-технологічної
комплектації ДП «Івано-Франківський
військовий лісопромкомбінат»
перебуває на обліку у міжрайонній
виконавчій дирекції м. Тернополя та
Тернопільського району
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
якого згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням» є
страхувальником, на якого покладено
обов'язок своєчасно та в повному обсязі
сплачувати страхові внески до Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Із поданого звіту за 2011 року у
Тернопільського УВТК наявна частина
непогашеної заборгованості, що мала
місце станом на 01.01.2011 в сумі 6533,35 грн, із
них 1605,09 грн за виконавчим листом
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.12.2009 №
2а-1619/09/1970.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки відповідач у порушення вимог
статті 67 Конституції України та статті
27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» не
виконав належним чином покладений на
нього обов'язок сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, чим
допустив заборгованість в сумі 4928,26
грн, яка ним добровільно не сплачена.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Згідно із частиною 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до абзацу 5 частини 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» на
період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

До набрання чинності зазначеного
Закону діяли норми Закону N 2240-III
пунктом 2 частини 2 статті 27 якого було
встановлено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 2 статті 30 цього Закону
визначено, що не сплачені в строк
страхові внески, пеня і штраф
стягуються в доход Фонду із
страхувальника у безспірному порядку.
Строк давності в разі стягнення
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій, передбачених цією статтею, не
застосовується.

Спори, що виникають з правовідносин за
цим Законом, вирішуються органами
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності в
порядку, встановленому статутом Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, та в судовому
порядку (стаття 8 )

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, у відокремленого підрозділу
відповідача Тернопільського УВТК, який
діє без статусу юридичної особи та є
страхувальником в розумінні п. 3 ст. 2
Закону N 2240-III наявна заборгованість в
сумі 4928,26 грн, яка виникла до 01.01.2011, що
підтверджується самостійно поданим
звітом по коштах загальнообов`язкового
державного соціального страхування в
зв`язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами
зумовленими похованням за 2011 рік та
розрахунком заборгованості (а.с. 9-10).

Оскільки доказів погашення цієї
заборгованості відповідачем не надано,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що така підлягає
стягненню не підставі судового
рішення.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на те, що
стягнення заборгованості за судовим
рішенням має здійснюватись з
Тернопільського управління
виробничо-технічної компенсації.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України
здатність особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
обов'язки, у тому числі доручати
ведення справи представникові
(адміністративна процесуальна
дієздатність), належить органам
державної влади, іншим державним
органам, органам влади Автономної
Республіки Крим, органам місцевого
самоврядування, їхнім посадовим і
службовим особам, підприємствам,
установам, організаціям (юридичним
особам).

Як вбачається із наявного у матеріалах
справи витягу з ЄДРПОУ від 28.03.2012 №
05/3-134, Тернопільське управління
виробничо-технічної комплектації є
відокремленим структурним підрозділом
відповідача без права юридичної особи,
а тому не може самостійно виступати
стороною у адміністративній справі. У
такому випадку належним відповідачем є
ДП «Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат».

Відповідно до п. 1.7 Положення
Тернопільського УВТК усі відносини за
його участю в суді здійснюються через
ДП «Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» або за його
дорученням.

Згідно п. 4.17 вказаного Положення,
ліспромкомбінат здійснює контроль за
виконанням чинного законодавства,
цього Положення, рішень та наказів
ліспромкомбінату, а також проводить
комплексну ревізію його діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
стягнення заборгованості з
відповідача, який не позбавлений
можливості забезпечити погашення цієї
заборгованості за рахунок коштів, які
перебувають у віданні Тернопільського
УВТК.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для його скасування, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року у справі № 2а-1001/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

Р.В. Кухтей