Справа № 9101/181066/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 рокусправа № 2а-2262/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Головного
управління

Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області

апеляційну скаргу Головного
управління

Міністерства
внутрішніх справ України

в
Дніпропетровській області

на постанову
Центрально-Міського районного суду
міста Кривого Рогу

від 30 листопада 2011
року,

у справі № 2-а-2262/11

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Головного
управління

Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області

до відповідача Головного
управління

Міністерства
внутрішніх справ України

в
Дніпропетровській області,

про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії, -

встановив: 15 березня 2011 року ОСОБА_3
(далі - Позивач) подав позов до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
(далі - Відповідач-1) та Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області (далі - Відповідач-2), у якому, з
урахуванням уточнених вимог (а. с. 52, 53)
про зобов'язання Відповідачів
нарахувати та виплатити йому пенсію та
допомогу на доньку, з 20 жовтня 2003 року,
згідно із Законом України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» віл 20 грудня 1991 року N 2011-XII та
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, в сумі
322.806,00 грн.

На підтвердження заявлених вимог
зазначав, що є пенсіонером МВС та
отримує пенсію за вислугу років з 20
жовтня 2003 року. 13 вересня 2010 року він
звертався із заявами до кожного із
Відповідачів про перерахунок пенсії
згідно із Законами «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» віл 20 грудня 1991 року
N 2011-XII та «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби
та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992
року N 2262-XII, і отримав листи від 06 та 10
жовтня 2010 року, відповідно, із відмовою
про здійснення такого перерахунку з
посиланням на те, що пенсія розрахована
вірно, згідно із постановами Кабінету
Міністрів України.

Вважає, що Відповідачі порушили його
конституційні права, оскільки він мав
отримувати пенсію з 20 жовтня 2003 року у
розмірі 3.399,00 грн., а з 01 січня 2008 року -

4841 грн. та отримувати допомогу на
неповнолітню доньку, на підтвердження
чого надав розрахунки своєї пенсії.

Постановою Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від 30
листопада 2011 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області та Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області нарахувати та виплатити
Позивачу пенсію та допомогу на дитину
згідно із Законом України згідно із
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» віл 20 грудня 1991 року
N 2011-XII та Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, за 6
місяців із дня звернення до суду, тобто,
починаючи з 15 жовтня 2011 року.

Постанова суду мотивована тим, що
Позивач є пенсіонером МВС, має
неповнолітню доньку, але отримує
пенсію у меншому розмірі. Права повинні
бути поновлені у межах шестимісячного
строку, оскільки про встановлений
розмір пенсії Позивач знав одразу
після її нарахування та отримання,
тобто, з 2003 року. (а. с. 74)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області та Головне
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області подали
апеляційні скарги, відповідно до яких,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просили скасувати постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 30 листопада 2011 року та
прийняти нову постанову про відмову
ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга ГУ МВС України у
Дніпропетровській області
обґрунтована тим, що вони не є
належними відповідачами, оскільки
функції призначення, перерахунку
пенсій з 01 січня 2007 року покладено на
органи пенсійного фонду України.
Зазначають, що оскаржувана постанова
взагалі не містить мотивувальної
частини прийнятого рішення. Більш того,
застосування до даних правовідносин
приписів Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» віл 20 грудня 1991 року N 2011-XII та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII є
помилковим, оскільки Позивач проходив
службу не в Збройних силах України, а в
органах внутрішніх справ, на час
звільнення з ОВС мав не військове
звання, а спеціальне звання працівника
міліції - майор міліції. Зазначають, що
провадження у справі відкрито без
дотримання приписів статей 99, 100 КАС
України та за відсутності поважних
причин для поновлення строку звернення
до суду (а. с. 78-82).

Головне управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області на
підтвердження вимог апеляційної
скарги зазначало, що пенсія Позивачу
призначена відповідно до статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, згідно
його заяви. Відповідно до пункту «а»
статті 16 вказаного Закону, надбавка на
непрацездатного члена сім'ї
нараховується лише непрацюючим
пенсіонерам, а Позивач був працюючим з
19.05.2004р. по 17.01.2011р. Крім того, пунктом
«а» статті 30 вказаного Закону
визначено, що непрацездатним членом
сім'ї вважаються, зокрема, діти, які не
досягли 18 років. Доньці Позивача 18
років виповнилось 13.10.2008 року. За таких
обставин підстави для задоволення
вимог Позивача відсутні. (а. с. 104, 105)

Заперечень на апеляційні скарги до
суду не надходило.

У судовому засіданні представники
Відповідачів - Головного управління
МВС України в Дніпропетровській
області та Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області, вимоги
апеляційних скарг підтримали.

ОСОБА_3 та його представник проти
задоволення апеляційних скарг
заперечували, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

При цьому, підтвердили, що постанову
суду першої інстанції не оскаржували, у
тому числі і щодо строків поновлення
порушених прав. Зазначали, що Довідки
про розмір грошового забезпечення
Позивача, які надавались ГУ УМВС у
Дніпропетровській області для
перерахунку пенсії, зокрема, у 2008 та 2012
роках, ними не оскаржувались,
Розпорядження, які приймались
пенсійним органом про перерахунок
пенсій на підставі цих довідок, також
не оскаржувались.

Просили врахувати, що донька Позивача і
на теперішній час вважається
непрацездатною, так як навчається у
місті Києві.

Обґрунтувати заявлені вимоги щодо
одночасного зобов'язання обох
Відповідачів нарахувати та виплати
пенсію Позивачу, при цьому, із
одночасним застосуванням двох Законів,
що регулюють порядок призначення
пенсій різним категоріям осіб, Позивач
та його представник не змогли.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та заявлених
позовних вимог, колегія суддів
виходить з наступного.

Судом встановлено та сторонами
визнано, що управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області з 20 жовтня
2003 року Позивачу, відповідно до пункту
«а» статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII було
призначено пенсію за вислугу років (а.
с. 6, 10).

Розмір пенсії розраховано на підставі
грошового атестату № 345 від 24.10.2003р.,
виданого Криворізьким міським
управлінням МВС України в
Дніпропетровській області, який
Позивачем не оскаржувався (а. с. 12)

ОСОБА_3 мав на утриманні доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), надбавка на
утриманця нараховувалась з дня
призначення пенсії до
працевлаштування Позивача, тобто, до
19.05.2004р. (а. с. 107).

13 вересня 2010 року Позивачем до
пенсійного органу направлено заяву
довільного зразка, відповідно до якої
ОСОБА_3 просив надати інформацію про
методику призначення пенсії з 20.10.2003
року, зокрема, пояснити, чому надбавка
за безперервну службу склала 35%, а не 70%,
за вислугу років - 30%, а не 35 %, чому сума
пенсії занижена на половину.

Також просив провести перерахунок його
пенсії відповідно до статті 63 Закону
України (який Закон мався на увазі,
Позивачем не зазначено). (а. с. 11).

На зазначене звернення Позивача
пенсійним органом надано відповідь від
06.10.2010р. з роз'ясненням, що перерахунок
його пенсії проводився відповідно до
довідок про розмір грошового
забезпечення, наданих УМВС, і що до
компетенції пенсійного органу не
відноситься визначення розміру та
складових грошового забезпечення (а. с.
12-15).

Аналогічна заява була направлена і до
УМВС України у Дніпропетровській
області (а. с. 16), на що отримана
відповідь від 18.10.2010 року з посиланням
на те, що грошове забезпечення для
перерахунку пенсії встановлено
правильно та що питання перерахунку
пенсії не відноситься до компетенції
(а. с. 17-19).

Незгода з діями Відповідачів щодо
невірного, за позицією Позивача,
нарахування розміру пенсії з 2003 року, у
тому числі, і не нарахування надбавки
на неповнолітню дитину, та відмова у
проведенні, у зв'язку з цим, перерахунку
пенсії, і є предметом судового спору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 за
період з 15 жовтня 2011 року, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
Позивач є пенсіонером МВС, має
неповнолітню доньку, але отримує
пенсію у меншому, ніж по закону розмірі,
то його права повинні бути поновлені у
межах шестимісячного строку, адже про
встановлений розмір пенсії Позивач
знав одразу після її нарахування та
отримання. При цьому суд зобов'язав
одночасно обох Відповідачів
нарахувати та виплатити Позивачу
пенсію.

У відповідності до двох Законів
одночасно - Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» віл 20 грудня 1991 року N 2011-XII та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, які
фактично регулюють порядок
призначення пенсій різним категоріям
осіб - суб'єктів пенсійних
правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він постановлений без
врахування фактичних обставин справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Щодо позовних вимог, заявлених ОСОБА_3 у
березні 2011 року, про зобов'язання
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області нарахувати
та виплатити йому пенсію та допомогу на
дитину з 20 жовтня 2003 року, з чим
погодився і суд першої інстанції,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 99 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» № 489-V від 19.12.2006р.
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу, які
мають право на пенсійне забезпечення
на умовах Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» пенсії призначаються
(перераховуються) органами Пенсійного
фонду України.

Виплата пенсій, в тому числі
призначених до введення в дію цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду через установи ВАТ
«Ощадний банк України» за місцем
фактичного проживання пенсіонера або
за його бажанням через установи
банків, з якими Пенсійним фондом
України укладено відповідні договори,
на підставі документів та у порядку,
визначених Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (Закон № 2262-12).

Зазначене кореспондується зі статтею 10
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» № 2262 від 09 квітня 1992 року, у
редакції, чинній на січень 2007 року,
відповідно до якої призначення і
виплата пенсій особам, зазначеним у
статті 1-2 цього Закону, здійснюються
органами Пенсійного фонду України.

Отже, з 01 січня 2007 року питання
призначення, перерахунку та виплати
пенсій особам, які перебували на службі
в органах внутрішніх справ віднесено
до виключної компетенції пенсійних
органів.

За таких обставин вимоги до ГУ УМВС у
Дніпропетровській області, заявлені
ОСОБА_3 у березні 2011 року, щодо
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії майору міліції,
звільненому у відставку за п. 65 «Б»
(через хворобу) на підставі наказу
Криворізького МУ УМВС України у
Дніпропетровській області від 20.10.2003
року - задоволенню не підлягають у
повному обсязі, оскільки заявлені не до
належного Відповідача.

Щодо вимог Позивача до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
йому пенсію та допомогу на дитину з 20
жовтня 2003 року згідно до Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» віл 20 грудня 1991 року N 2011-XII та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, з чим
погодився і суд першої інстанції,
колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, Позивач є
співробітником міліції, працював на
посаді старшого дільничного
інспектора відділення дільничних
інспекторів міліції
Центрально-Міського районного відділу
Криворізького МУ, звідки і звільнений у
відставку (а. с. 10).

Відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року N 2262-XII, цей
Закон визначає умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення громадян
України із числа осіб, які перебували
на військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ, державній пожежній
охороні, органах і підрозділах
цивільного захисту, податковій міліції
чи Державній кримінально-виконавчій
службі України, та деяких інших осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом.

Отже, відповідно до приписів саме цього
Закону Позивачу призначена і
виплачується пенсія.

Щодо вимог Позивача про застосування
до спірних правовідносин одночасно і
положень Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» віл 20 грудня 1991 року N 2011-XII, як з
цим визначився суд першої інстанції, то
колегія суддів визнає їх
безпідставними, оскільки, згідно зі
статтею 4 указаного Закону його дія
поширюється саме на:
військовослужбовців, які проходять
службу на території України, і
військовослужбовців - громадян
України, які виконують військовий
обов'язок за межами України; членів
сімей військовослужбовців, які
загинули, померли, пропали безвісти або
стали інвалідами при проходженні
військової служби;
військовозобов'язаних, призваних на
збори, та членів їх сімей.

Оскільки Позивач не відноситься до
жодної із зазначених категорій та не є
військовослужбовцем, нарахування та
виплата пенсії Позивачу за вказаним
Законом не є можливою.

Сторонами, у тому числі і ОСОБА_3,
визнано, що пенсія йому нарахована, а
потім і перераховувалась на підставі
довідок про розмір грошового
забезпечення, які видавались ГУ МВС
України у Дніпропетровській області у
періоди з дня її призначення і впродовж
до 2012 року, які видавались у зв'язку із
введенням нових щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення
(надбавок, доплат, підвищень).

Жодна із наданих до пенсійного органу
довідка Позивачем оскаржена не була, як
не були оскаржені дії чи бездіяльність
ГУ МВС України у Дніпропетровській
області щодо невидачі належних довідок
чи невірного визначення у них розміру
грошового забезпечення.

За таких обставин дії пенсійного
органу, до повноважень якого належить
лише призначення та перерахунок пенсії
на підставі наданих документів, та не
належить визначення розміру та
складових грошового забезпечення (з
чим фактично не погоджується Позивач),
при проведенні перерахунків пенсій
саме на підставі наявних у матеріалах
пенсійної справи довідок про розмір
грошового забезпечення, слід визнати
правомірними та такими, що
узгоджуються з приписами частини 2
статті 19 Конституції України.

Оскільки пенсійному органу будь-яких
нових довідок із зміненими розмірами
та складовими грошового забезпечення
стосовно Позивача не надавалось, то і
вимоги про зобов'язання нарахувати
пенсію із збільшеним розміром та
складовими грошового забезпечення не
підлягають задоволенню.

Більш того, жодне із Розпоряджень
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
щодо перерахунку пенсій, починаючи з
січня 2007 року, Позивачем не визнавалось
неправомірним та не оскаржувалось.

Стосовно вимоги про зобов'язання
нарахувати та виплати Позивачу
допомоги на доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «а» статті 16
Закону № 2262 до пенсії за вислугу років,
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом (у тому числі до обчисленої в
мінімальному розмірі), нараховується:
а) надбавка непрацюючим пенсіонерам,
які мають на своєму утриманні
непрацездатних членів сім'ї, що
належать до осіб, які забезпечуються
пенсією в разі втрати годувальника
(стаття 30), - на кожного непрацездатного
члена сім'ї в розмірі 50 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Статтею 30 вказаного Закону визначено,
що непрацездатними членами сім'ї,
зокрема, вважаються: а) діти, брати,
сестри та онуки, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років.

Аналіз вказаних правових норм свідчить
про те, що допомога на непрацездатних
членів сім'ї нараховується лише
непрацюючим пенсіонерам, а до
непрацездатних членів сім'ї
відносяться діти до досягнення 18 років.

Відповідно до трудової книжки Позивача
він був працюючим пенсіонером до 17
січня 2011 року (а. с. 107), а на період, коли
Позивач значився непрацюючим
пенсіонером його донька досягла 18-ти
років (13 жовтня 2008 року), крім того, і на
час звернення до суду Позивач також не
мав на утриманні непрацездатних членів
сім'ї.

Сам по собі факт навчання повнолітньої
особи автоматично не відносить її до
непрацездатного члена сім'ї в
розумінні положень статті 30 Закону №
2262.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції дійшов висновку,
що до даних правовідносин слід
застосувати приписи статті 99 КАС
України, тобто, поновити порушені права
у межах шестимісячного строку з дати
звернення до суду, а саме - з 15

жовтня 2011 року, з чим Позивач погодився
та у цій частині постанову суду не
оскаржував.

При цьому, слід прийняти до уваги, що
Позивачем взагалі не заявлялись вимоги
щодо визнання неправомірними дій чи
бездіяльності Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області, які мали
місце у період з 15 жовтня 2011 року.

З урахуванням встановлених обставин
справи та приписів вищевказаних
Законів підстави для задоволення вимог
Позивача відсутні, а постанова суду
першої, як прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області та Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Центрально-Міського
районного суду міста Кривого Рогу від 30
листопада 2011 року у справі № 2-а-2262/11 -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанову складено у повному
обсязі 25 квітня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна