Справа № 358/1547/13-а
Суддя: Тітов М. Б.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 358/1547/13-а Провадження №
2-а/358/1/14 ОКРЕМА УХВАЛА
Богуславський районний суд Київської
головуючого судді:
секретаря судового засідання
представника позивачки
відповідачки - державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
Богуславського районного управління
юстиції Київської області -
представника третьої особи -
Богуславського районного управління
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Богуславі
адміністративну справу за позовами
ОСОБА_1 до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Богуславського районного управління
юстиції Київської області Кулікової
О.Є., за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Богуславського районного
управління юстиції у Київській
області, управління державної
казначейської служби у Богуславському
районі Київської області, відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Київській області, про визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно про відмову у державній
Постановою Богуславського районного
суду Київської області від 12 травня 2014
року визнано протиправним та скасовано
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень за №3762269
прийняте 09 липня 2013 державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Богуславського
районного управління юстиції
Київської області Куліковою О.Є. про
відмову представнику - ОСОБА_1 в
державній реєстрації права власності
на житловий будинок, що розташований по
АДРЕСА_1; визнано протиправним та
скасовано рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за №3761782 прийняте 09 липня 2013
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Богуславського районного управління
юстиції Київської області Куліковою
О.Є. про відмову представнику - ОСОБА_1 в
державній реєстрації права власності
на житловий будинок, що розташований по
АДРЕСА_2.

Перевіряючи законність рішень
державного реєстратора Кулікової О.Є.,
суд врахував наступні положення
чинного законодавства України.

У відповідності до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідачка - державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Богуславського районного
управління юстиції Київської області
Кулікова О.Є., безпідставно прийняла до
свого провадження дві заяви про
державну реєстрацію права власності,
що були подані позивачкою 27 червня 2013
року до іншого державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Богуславського районного
управління юстиції Київської області
Голубєвої В.С.

Таке право передачі матеріалів
реєстраційної справи не передбачено
нормативно-правовими актами в сфері
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, а тому передача матеріалів
реєстраційної справи є незаконною,
виходячи з наступного.

Державний реєстратор відповідно до п. 1)
ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» до прийняття
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, здійснює ряд дій, а саме
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах, та інші дії.

Державна реєстрація прав та їх
обтяжень провадиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації (ч.1 ст. 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 11 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» під
час подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі фізична особа повинна
пред'явити документ, що посвідчує її
особу, а в разі подання заяви
представником фізичної чи юридичної
особи - також документ, що підтверджує
його повноваження діяти від імені
таких осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Тобто, в системному взаємозв'язку дані
норми Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» дають підстави
зробити висновок, що державний
реєстратор, який прийняв заяву від
фізичної чи юридичної особи,
безпосередньо особисто перевірив
повноваження особи, яка подала заяву,
та здійснив реєстрацію заяви,
зобов'язаний прийняти відповідне
рішення за наслідками розгляду заяви.
Можливість передачі заяви іншому
державному реєстратору не передбачена
даним Законом, оскільки самостійне
прийняття рішень є гарантією
незалежності державного реєстратора
при здійсненні ним своїх повноважень.

Також Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» чи інші
нормативні акти не передбачають
можливості витребування начальником
державної реєстраційної служби заяви
про державну реєстрацію, поданої
фізичною особою, та приєднаних до неї
документів, від підпорядкованого йому
державного реєстратора, який прийняв
таку заяву та її зареєстрував.

Відповідачка по справі не довела в
судовому засіданні необхідності і
законності передачі їй від державного
реєстратора Голубєвої В.С. заяв
позивачки про державну реєстрацію
прав, будь-які накази з цього приводу
відсутні.

Таким чином, відмова позивачці в
реєстрації прав на нерухоме майно є
незаконною, оскільки розгляд заяв
позивачки здійснювався фактично двома
державними реєстраторами, один з яких
перевіряв повноваження представника,
подані документи на реєстрацію прав,
здійснив реєстрацію заяви, а інший
державний реєстратор (відповідачка по
справі) приймала рішення про відмову в
державній реєстрації прав.

Також суд прийшов до висновку, що
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Богуславського районного управління
юстиції Київської області Куліковою
О.Є., в порушення вимог ст.ст. 237, 244, ч.3
ст.245 Цивільного кодексу України,
ст.ст.40,41 Закону України «Про нотаріат»,
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Постанови
Кабінету Міністрів України за №703 від
22.06.2011 року «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно» (яка
діяла на момент спірних правовідносин)
було безпідставно відхилено
довіреність, яка була посвідчена 27
березня 2013 року посадовою особою
органу місцевого самоврядування -
секретарем виконавчого комітету
Біївецької сільської Ради
Богуславського району Київської
області та яка була надана позивачкою в
якості додатків до заяви про державну
реєстрацію прав від 27 червня 2013 року.

Обґрунтовуючи правомірність видачі
вищевказаної довіреності посадовою
особою органу місцевого
самоврядування на нормах
матеріального права слід зазначити, що
відповідно до ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.244 ЦК України
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Відповідно до ст. 245 ЦК України форма
довіреності повинна відповідати формі,
в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин.

Довіреність, що видається у порядку
передоручення, підлягає нотаріальному
посвідченню, крім випадків,
встановлених частиною четвертою цієї
статті.

Довіреність особи, яка проживає у
населеному пункті, де немає нотаріусів,
може бути посвідчена уповноваженою на
це посадовою особою органу місцевого
самоврядування, крім довіреностей на
право розпорядження нерухомим майном,
довіреностей на управління і
розпорядження корпоративними правами
та довіреностей на користування і
розпорядження транспортними засобами.

Відповідно до Закону України за №1054-VI
від 30 березня 2009 року п.4 ст.40 Закону
України «Про нотаріат» було доповнено
та цю норму Закону було викладено в
такій редакції : до нотаріально
посвідчених довіреностей
прирівнюються - довіреності осіб, які
проживають у населених пунктах, де
немає нотаріусів, посвідчені
уповноваженою на це посадовою особою
органу місцевого самоврядування, крім
довіреностей на право розпорядження
нерухомим майном, довіреності на
управління і розпорядження
корпоративними правами та
довіреностей на користування та
розпорядження транспортними засобами.

Згідно ж зі ст.41 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріальні
дії можуть вчинятися будь-яким
нотаріусом чи посадовою особою органу
місцевого самоврядування (за винятком
випадків, передбачених статтями 9, 55, 60,
65, 66, 70 - 73, 85, 93 і 103 цього Закону.)

Слід зазначити, що ОСОБА_7 є спадкоємцем
за законом першої черги після смерті
свого батька ОСОБА_8, що
підтверджується рішенням
Богуславського районного суду
Київської області від 05 червня 2013 року
(набрало законної сили 16.06.2013 року), яке
було приєднане позивачкою до заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. Зокрема, ОСОБА_7 є власником
двох житлових будинків, що розташовані
в АДРЕСА_1, а інший розташований по
АДРЕСА_2.

ОСОБА_7 будучи зареєстрованою в м.
Кривий Ріг, як власник вищевказаного
нерухомого майна, проживала деякий час
(тимчасово) на території Біївецької
сільської Ради Богуславського району
Київської області, що підтверджується
записами в погосподарській книзі
Біївецької сільської Ради
Богуславського району Київської
області, а також цей факт було
підтверджено показаннями секретаря
виконавчого комітету Біївецької
сільської ради ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель, тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць
проживання ( ч.6 ст. 29 ЦК України).

Оскільки довіритель позивачки
тимчасово проживала в с. Біївці
Богуславського району Київської
області, де не було нотаріуса, а тому
відповідно до положень абз. 4 ч. 3 ст. 245
ЦК України та ст.ст.40,41 Закону України
«Про нотаріат» секретар Біївецької
сільської Ради Богуславського району
Київської області правомірно
посвідчила довіреність на право
представницьких функцій (без права
розпорядження майном) від імені
довірителя - ОСОБА_7.

Слід зазначити, що абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК
України передбачає можливість
посвідчення довіреності посадовою
особою органу місцевого
самоврядування для фізичних осіб, які
проживають в відповідному населеному
пункті. Про зареєстроване місце
проживання особи в цій нормі не
значиться, а тому зважаючи на те, що
фізична особа може мати декілька місць
проживання, є всі підстави вважати, що
за тимчасовим місцем проживання особи
в населеному пункті, де не має
нотаріуса, посадова особа органу
місцевого самоврядування може видати
довіреність такій особі.

Додатком 4 до Наказу Міністерства
юстиції України від 31.10.2006 року №83/5
визначено форму посвідчувального
напису посадової особи органу
місцевого самоврядування при
посвідченні довіреностей і саме такий
посвідчувальний напис на довіреності
ОСОБА_7 було зроблено секретарем
Біївецької сільської ради та
скріплений печаткою, а тому
відповідачка неправильно зробила
висновок про наявність порушень при
посвідченні довіреності.

Окрім того, під час судового розгляду
справи встановлено, що в рішенні про
відмову в державній реєстрації
відповідачка не посилається на
підставу відмови, яку вона визначила
неправильно, та не вказує, що із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа.

Відповідачкою всупереч вимог п.24
Постанови Кабінету Міністрів України
за №703 від 22.06.2011 року «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно» (яка діяла на момент спірних
правовідносин) при винесенні рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 09 липня 2013 року,
не було повернуто оригінальні
примірники документів, що подавалися
позивачкою, як заявником для
проведення державної реєстрації
правна нерухоме майно, хоча такий
обов'язок чітко визначений вказаною
нормою Закону.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.166 КАС України
суд, виявивши під час розгляду справи
порушення закону, може постановити
окрему ухвалу і направити її
відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону.

Про вжиті заходи суд повідомляється не
пізніше одного місяця після
надходження окремої ухвали.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. 166 КАС України, ст.ст. 29, 245 ЦК
України, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 15, ч. 11 ст. 16, п. 3
ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Методичними
рекомендаціями стосовно документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, схвалених
колегією Державної реєстраційної
служби України 11.12.2012 року, суд -

У Х В А Л И В:

Для вжиття заходів щодо усунення
причин та умов, що сприяли порушенню
закону та вирішення питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності начальника
Реєстраційної служби Богуславського
районного управління юстиції
Кулікової О.Є. направити окрему ухвалу
начальнику Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Київській
області.

Ухвала суду (судді) набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги ухвала
суду (судді), якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
(судді) подається протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов