Справа № 805/1184/14
Суддя: Стойка В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р.
Справа № 805/1184/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Стойка В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Східної митниці про
визнання недійсною картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 700180300/2010/00001
від 20.01.2014р., зобов'язати вчинити певні
дії -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Східної митниці про
визнання недійсною картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 700180300/2010/00001
від 20.01.2014р., зобов'язати вчинити
пільгове митне оформлення автомобіля
Mercedes Benz Vito 110D.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що на підставі
договору виконання добровільних робіт
від 15.01.2014р. №2014/01/15, заключного з
Громадською організацією «Juridical Promotion»,
позивач 20.01.2014р. в'їхав на митний пост
«Успенка» Східної митниці, на
переданому у користування автомобілі
Mercedes Benz Vito 110D (реєстраційний номер
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1), на якій
йому видали картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №700180300/2014/00001 від 20.01.2014р.
Також обґрунтовуючи позовні вимоги
посилається на норми Стамбульської
конвенції Про тимчасове ввезення
(Стамбул 1990) та зазначає, що ним
виконані норми Конвенції та при
перетині кордону надані усі необхідні
документи, які підтверджують
використання ним автомобіля при
перетині автомобіля кордону у
комерційних цілях. З вказаною вище
карткою відмови позивач не згоден, та
просить суд визнати її неправомірною
та скасувати.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог у повному обсязі, не заперечував
проти винесення постанови суду у
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

20.01.2014р. громадянин України ОСОБА_1
в'їхав у зону митного контролю пункту
пропуску (далі - п/п) «Успенка - Матвєєв
Курган» із використанням смуги руху
«Зелений коридор» на легковому
автомобілі Mercedes Benz Vito 110D, реєстраційний
номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Посадовими особами митного поста
«Успенка» було перевірено історію
перетину митного кордону зазначеним
транспортним засобом. В ході
проведення даної перевірки було
встановлено, що 17.01.2014р. вказаний
легковий автомобіль Mercedes Benz Vito 110D,
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням громадянина ОСОБА_2 в'їхав
на митну територію України через п/п
«Ягодин-Дрогуск» Ягодинської митниці у
режимі «транзит» для особистого
користування.

20.01.2014р. ОСОБА_2 вивіз вказаний вище
транспортний засіб за межі території
України через митний пост «Успенка»
Східної митниці, що підтверджується
витягом із Програмно-інформаційного
комплексу автоматизованої системи
митного оформлення «Інспектор-2006». Та
вже цього ж числа о 21 год. 09 хв. легковий
автомобіль Mercedes Benz Vito 110D, реєстраційний
номер НОМЕР_2 після вивезення під
керуванням громадянина України ОСОБА_1
без будь-якого товару, в'їхав у зону
митного контролю п/п «Успенка-Матвєєв
Курган».

За результатами перевірки документів,
наданих позивачем для митного контролю
та оформлення (а саме: свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, згідно якого транспортний
засіб належить підприємству VSI «Juridical
Promotion»; паспорта громадянина України з
відміткою про реєстрацію місця
проживання; договору виконання
добровільних робіт № 2014/01/15 від 15.01.2014р.;
довіреності про використання
транспортного засобу № 2014/01/15 від
15.01.2014р. та акту прийому-передачі
транспортного засобу від 15.01.2014р.) було
встановлено, що вони не підтверджують
заявлену комерційну мету переміщення
транспортного засобу.

Керуючись п.7.1 Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа, ОСОБА_1
було відмовлено у пропуску через
митний кордон транспортного засобу,
про що видано Картку відмови
№700180300/2014/00001.

Митний режим тимчасового ввезення
транспортних засобів комерційного
призначення регулюється положеннями
Конвенції про тимчасове ввезення
(Стамбул, 1990 рік) та Митним кодексом
України.

Зокрема ст.103 Митного кодексу України
встановлено, що тимчасове ввезення - це
митний режим, відповідно до якого
іноземні товари, транспортні засоби
комерційного призначення ввозяться
для конкретних цілей на митну
територію України з умовним повним або
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності і підлягають реекспорту до
завершення встановленого строку без
будь-яких змін, за винятком звичайного
зносу в результаті їх використання.

Відповідно до п. 59 ст.4 Митного кодексу
України транспортні засоби
комерційного призначення - будь-яке
судно (у тому числі самохідні та
несамохідні ліхтери та баржі, а також
судна на підводних крилах), судно на
повітряній подушці, повітряне судно,
автотранспортний засіб (моторні
транспортні засоби, причепи,
напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення.

Стаття 1 Додатка С до Конвенції про
тимчасове ввезення визначає
комерційне використання як платне
перевезення осiб або промислове чи
комерцiйне платне або безоплатне
перевезення вантажiв.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при митному оформленні
автомобіля було заявлено про тимчасове
ввезення транспортного засобу із
комерційною метою.

Відповідно до п.(а) ст.5 Додатку С до
Конвенції про тимчасове ввезення,
транспортні засоби комерційного
використання можуть поміщуватися в
режим тимчасового ввезення з умовним
повним звільненням від оподаткування
за умови, що транспортнi засоби
комерцiйного використання повиннi бути
зареєстрованими на територiї, яка не є
територiєю тимчасового ввезення, на iм'я
особи, яка зареєстрована або постiйно
проживає за межами територiї
тимчасового ввезення, i ввозитись та
використовуватись особами, якi
здiйснюють свою дiяльнiсть з такої
території.

Частиною першою статті 189 Митного
кодексу України визначено, що
транспортні засоби комерційного
призначення, що використовуються для
переміщення товарів та/або пасажирів
через митний кордон України, можуть
тимчасово ввозитися на митну територію
України без справляння митних платежів
та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, п.(а) ст.8 Додатка С до
Конвенції по тимчасове ввезення та ч.3
ст.189 Митного кодексу України, чітко
визначено, що тимчасове ввезення
транспортних засобів комерційного
призначення на митну територію України
допускається за умови, що такі
транспортні засоби не
використовуватимуться для внутрішніх
перевезень на митній території
України.

Порядок здійснення міжнародних
перевезень вантажів та пасажирів
(багажу) передбачено Конвенцією про
договір міжнародного дорожнього
перевезення вантажів (м. Женева, 1956р.) та
Конвенцією про договір міжнародного
автомобільного перевезення пасажирів
та багажу (м. Женева, 1973р.), до яких
Україна приєдналась 01 серпня 2006 року та
05 грудня 2004 року.

Вказані Конвенції застосовуються до
будь-якого договору міжнародного
перевезення вантажів за винагороду з
використанням автомобілів, коли
вказані у договорі місце прийняття до
перевезення товару та місце,
передбачене для здачі вантажу,
знаходяться на території двох різних
країн, з яких хоча б одна є учасником
Конвенції та будь-якого договору
автомобільного перевезення пасажирів
(та у відповідних випадках їх багажу)
транспортними засобами, коли у
договорі вказано, що перевезення
здійснюється територією принаймні
двох країн та що пункт відправлення або
пункт призначення, або той та інший
знаходяться на території однієї з
країн, що домовляються.

Статтями 4-5 Конвенції про договір
міжнародного дорожнього перевезення
вантажів передбачено, що договір
перевезення встановлюється накладною,
другий примірник якої супроводжує
вантаж.

Статтею 5 Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення пасажирів та багажу,
встановлено, що під час перевезення
пасажирів перевізник має видати
індивідуальний або колективний квиток,
в якому мають бути зазначені назва та
адреса перевізника.

Статтею 53 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено
документи, які перевізник повинен мати
при здійсненні міжнародних перевезень,
зокрема, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та документи на
вантаж.

Відповідно до положень ст.53 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
при виконанні міжнародних перевезень
пасажирів перевізник повинен мати
дозвіл країни, територією якої буде
здійснюватися перевезення, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
список пасажирів (для нерегулярних та
маятникових перевезень),
білетно-облікову документацію.

Під час здійснення митного оформлення
та при розгляді справи позивачем не
було надано документів та будь-яких
доказів, які б підтверджували факт
використання транспортного засобу
саме в комерційних цілях.

Також суд звертає увагу, що згідно з п.60
ст.4 Митного кодексу України
транспортні засоби особистого
користування - наземні транспортні
засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704
(загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно
з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної
позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі
засоби та повітряні судна, що
зареєстровані на території
відповідної країни, перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться цим
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно.

В той же час, згідно ст.1 Додатка С до
Конвенції приватне використання
означає перевезення особою виключно
для особистих потреб, за винятком
будь-якого комерцiйного використання.

Враховуючи вищевикладене, згідно із
положеннями Кодексу та Конвенції
транспортні засоби, які тимчасово
ввозяться на митну територію України
громадянами-резидентами в службових
цілях, а не для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
через митний кордон України, не
відносяться до транспортних засобів
комерційного призначення. Митне
оформлення таких транспортних засобів
здійснюється згідно із ч.3 ст.380 Митного
кодексу України.

Отже, з огляду на вказане вище, в даному
спірному випадку, транспортний засіб
Mercedes Benz Vito 110D, реєстраційний номер
НОМЕР_2, ввезений позивачем в режимі
тимчасового ввезення не відповідає
заявленій меті - комерційному
призначенню, тобто для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів.

Таким чином, під час здійснення митного
контролю та митного оформлення
транспортного засобу, а також видачі
спірної Картки відмови у пропуску
через митний кордон України посадова
особа митниці діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до Східної
митниці про визнання недійсною картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 700180300/2010/00001
від 20.01.2014р. не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Східної митниці про визнання недійсною
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
700180300/2010/00001 від 20.01.2014р. - відмовити у
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції. Якщо постанову
було проголошено у відсутності особи,
яка бере участь у справі. То строк
подання заяви про апеляційне
оскарження обчислюється з дня
отримання нею копії постанови.

Суддя
Стойка В. В.