Справа № 2а-3036/12/1370
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Справа № 9104/128482/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року в адміністративній справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
про визнання неправомірними дій і
скасування рішення,

встановив:

У квітні 2012 року позивач ФОП ОСОБА_1
звернулась в суд із адміністративним
позовом до відповідача УПФУ в
Залізничному районі м. Львова, в якому
просила : - визнати неправомірними дії
відповідача щодо прийняття рішення № 62
від 22.03.2012 р.; - скасувати рішення
відповідача № 62 від 22.03.2012 року про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 2073,60 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликалась на те, що оскаржене рішення
отримала 26.03.2012 року. Цим рішенням на
підставі п.5 ч.9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» їй нараховано
фінансові санкції у виді штрафу у
розмірі 2073,60 грн. за несвоєчасне
подання індивідуальних відомостей про
застраховану особу за 2004-2006 роки. Таке
рішення є неправомірним, оскільки з
01.01.2011 року втратила чинність частина 9
ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на підставі Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Тобто на час
прийняття рішення № 62 від 22.03.2012 року
була нечинною правова норма, якою
керувався відповідач.

Відповідач в суді першої інстанції
позовних вимог не визнав, подав
заперечення, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.06.2012 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
УПФУ в Залізничному районі м. Львова
щодо прийняття рішення № 62 від 22.03.2012 р..
Скасовано рішення УПФУ в Залізничному
районі м. Львова № 62 від 22.03.2012 р..

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. Вважає
апелянт, що постанова суду першої
інстанції прийнята з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
істотне значення для справи,
неправильним дослідженням доказів,
невідповідністю висновків обставинам
справи та з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому оскаржена постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що
відповідач 12.03.2012 р. провів позапланову
перевірку позивача щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
інших платежів, достовірності
формування та подання відомостей про
застраховану особу, якою встановлено
несвоєчасне подання позивачем
індивідуальних відомостей про
застраховану особу за 2004-2006 роки, чим
порушено п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». За результатами
перевірки складено Акт № 63 від 12.03.2012
року на підставі якого прийнято
рішення № 62 від 22.03.2012 р. про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 2073,60 грн.. Зазначає
апелянт, що відповідно до абзацу 6
пункту 7 Прикінцевих та перехідні
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових несків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом. З урахуванням
викладеного, вважає апелянт, що
стягнення заборгованості з позивача,
яка не сплачена на 01.01.2011 року повинно
здійснюватися відповідачем згідно
законодавства, що діяло на момент такої
заборгованості з застосуванням
фінансових санкцій.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду від 15.06.2012 р. в частині визнання
неправомірними дій щодо прийняття
рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 подала заперечення на
апеляційну скаргу, де просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в засідання суду, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем
винесено рішення № 62 від 22.03.2012 р. про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 2073,60 грн., у зв'язку з
несвоєчасним поданням позивачем
індивідуальних відомостей про
застраховану особу за 2004-2006 роки, на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог в частині скасування рішення № 62
від 22.03.2012 р., з врахуванням наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, яка діяла до 01.01.2011 року), за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду, накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Вказана вище норма втратила чинність з
01.01.2011 року на підставі змін внесених
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Разом з тим, згідно з абзацом 5, 6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому
числі страхових внесків, строк сплати
яких на 01.01.2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску
забороняється. На період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових несків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, посадові особи
виконавчих органів Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, виносять рішення, які
протягом трьох робочих днів із дня їх
винесення надсилаються
страхувальнику, банку чи організації,
яка здійснює виплату і доставку пенсій.
Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення.

Таким чином, правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
01.01.2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання
відповідальності страховиків, що не
пов'язані з такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та абзаців 5, 6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

З матеріалів справи видно, що оскаржене
рішення було винесено відповідачем
22.03.2012 року, тобто на момент коли норми
п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Отже, нарахування після 01.01.2011 року УПФУ
в Залізничному районі м. Львова на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивачу
штрафних санкцій за несвоєчасне
подання звітності, граничний строк
подання якої настав до цієї дати, є
протиправним.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновками суду першої
інстанції про задоволення позову в
частині визнання неправомірними дій
відповідача щодо прийняття рішення № 62
від 22.03.2012 р., оскільки позивачем,
обґрунтувавши протиправність рішення
відповідача, не наводяться
конкретизація і обґрунтування дій
відповідача, які оскаржують.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що висновки суду
першої інстанції є частково
необґрунтованими, тому оскаржену
постанову суду від 15.06.2012 року слід
скасувати частково.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова -
задоволити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року в адміністративній справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
про визнання неправомірними дій і
скасування рішення - скасувати
частково, а саме, в частині задоволення
позовної вимоги про визнання
неправомірними дій, - і в цій частині
прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовної
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова щодо
прийняття рішення № 62 від 22.03.2012 р. про
застосування фінансових санкцій.

У решта частині постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2012 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 05.05.2014 року.