Справа № 812/897/14
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
справа №812/897/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів судді-доповідача Ляшенка Д.В.,
суддів Ястребової Л.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2014 р. у справі № 812/897/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Краснодонської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
недійсною податкової консультації від
24.01.2014 року № 271/17-02/02,-

В С Т А Н О
В И В :

В лютому 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Краснодонської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
недійсною податкової консультації від
24.01.2014 року № 271/17-02/02.

Постановою суду 1 інстанції позов
задоволено. Визнано недійсною
податкову консультацію Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області від
24.01.2014 року № 271/17-02/02, яка була надана
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
Зобов'язано Краснодонську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Луганській області надати фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_2 нову
податкову консультацію з приводу
поставлених питань з урахуванням
висновків суду. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь позивача
судовий збір у сумі 73,08 грн.

Відповідач вважаючи, що це судове
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив постанову
скасувати та постановити нове рішення
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідачам надано заяву про розгляд
справи без участі його представника.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а постанову суду першої
інстанції необхідно залишити без змін
з наступних підстав.

ОСОБА_2 зареєстрований в якості
фізичної особи - підприємця виконавчим
комітетом Краснодонської міської ради
Луганської області 22.05.2001 року. Місцем
проживання фізичної особи - підприємця
: АДРЕСА_1 (а.с.8).

З витягу державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
вбачається, що позивач здійснює
зокрема такі види діяльності, як
виробництво інших текстильних виробів
(код КВЕД 13.99) та виробництво виробів із
дроту, ланцюгів і пружин (код КВЕД 25.93)
(а.с.9).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
знаходиться на податковому обліку у
Краснодонській об'єднаній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області з
25.05.2001 року за № 841 (а.с.10).

У 2010 році позивач придбав нерухоме
майно - будівлю банно-прального
комбінату для використання в своїй
господарській діяльності
(реконструкція під «Підприємство по
виготовленню витратних матеріалів для
харчової промисловості»). Був
розроблений проект реконструкції
будівлі з метою використання для
виробництва виробів з дроту та інших
текстильних виробів, відповідно до
вимог чинного законодавства України
виконані будівельні роботи, придбане
та встановлено додаткове виробниче
обладнання. В кінці жовтня 2013 року
будівля була введена в експлуатацію,
про що оформлена декларація про
готовність об'єкта до експлуатації та
зареєстрована інспекцією державного
будівельно-архітектурного контролю
Луганської області була зареєстрована
за № ЛГ03 від 22.10.2013 року (а.с.11-13).

09 грудня 2013 року позивач звернувся
до Краснодонської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Луганській
області з листом № 160 про надання йому
податкової консультації, а саме: чи має
він право документально оформити
нарахування амортизації основних
засобів та віднесення їх до складу
валових витрат (а.с.14).

Листом від 24.01.2014 року № 271/17-02/02
відповідачем було надано позивачу
відповідь у порядку ст. 52 ПК України по
суті якої зазначалося, що фізичні особи
-підприємці на загальній системі
оподаткування не можуть включати до
складу витрат суму амортизації
основних засобів, оскільки для цього
необхідно ведення первинних
документів, оформлених відповідно до
вимог, встановлених ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а для фізичних
осіб - підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством ведення
бухгалтерського обліку складу витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, не передбачено
(а.с.15).

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податкова консультація
- допомога контролюючого органу
конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування, нарахування та сплати
податків чи зборів, контроль за
справлянням яких покладено на такий
контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового
кодексу України, за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом.

Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

За вибором платника податків
консультація надається в усній,
письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими
органами.

Контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
проводить періодичне узагальнення
податкових консультацій, які
стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню, у тому числі за допомогою
Інтернет-ресурсів.

Пунктом 53.3. статті 53 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків може оскаржити до
суду як правовий акт індивідуальної
дії податкову консультацію
контролюючого органу, викладену в
письмовій або електронній формі, яка,
на думку такого платника податків,
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Вищий адміністративний суд України в
п.1 інформаційного листа від 01.06.2010р.
№781/11/13-10 «Щодо застосування окремих
норм матеріального права під час
розгляду адміністративних справ» (п.1.1)
стосовно індивідуальних правових
актів зазначив, що вони стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.

Загальною рисою, яка відрізняє
індивідуальні акти управління, є їх
виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня
конкретність, а саме: чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх допомогою
конкретних, а саме індивідуальних,
справ або питань, що виникають у сфері
державного управління; чітка
визначеність адресата - конкретної
особи або осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Відповідно до п. 177.2. статті 177 ПК
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно пункту 177.4. статті 177 ПК України
до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу («Податок на
прибуток підприємств»).

З вищенаведеного вбачається, що
витрати суб'єкта господарювання, який
не є платником податку на прибуток, але
надає звітність про доходи від заняття
підприємницької діяльністю,
формуються у тому ж порядку як у
платників податку на прибуток.

Відповідно до підпункту 139.1.5. пункту
139.1. статті 139 ПК України, не включаються
до складу витрат витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів та
витрати, пов'язані з видобутком
корисних копалин, а також з придбанням
(виготовленням) нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з
урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146
та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 138.1. статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу «в» підпункту
138.10.2. пункту 138.10. статті 138 ПК України,
до складу інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, зокрема, це витрати на
утримання основних засобів, до яких
відноситься і амортизація.

Отже, що до складу витрат не
включаються витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів. Разом з
тим, ці витрати підлягають амортизації
у порядку, визначному статтями 144 - 146 ПК
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
відрахувань.

Позивач, будучи платником податку на
загальній системі оподаткування має
право включати до складу витрат
витрати суми амортизації основних
засобів, які документально
підтверджені та прямо пов'язані із
здійсненням господарської діяльності.

Стосовно посилань відповідача на
обов'язкове ведення бухгалтерського
обліку складу валових витрат
операційної діяльності та основних
фондів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, для фізичних
осіб - підприємців на загальній системі
оподаткування законодавством не
передбачено, тому до складу витрат
фізичної особи -підприємця на
загальній системі оподаткування не
включається сума амортизації основних
засобів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Цивільного
кодексу України до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Зі змісту частини першої ст. 134
Господарського кодексу України слідує,
що суб'єкт господарювання, який
здійснює господарську діяльність на
основі права власності, на свій розсуд,
одноосібно або спільно з іншими
суб'єктами володіє, користується і
розпоряджається належним йому (їм)
майном, у тому числі має право надати
майно іншим суб'єктам для використання
його на праві власності, праві
господарського відання чи праві
оперативного управління, або на основі
інших форм правового режиму майна,
передбачених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що основні засоби
-матеріальні активи, у тому числі
запаси корисних копалин наданих у
користування ділянок надр (крім
вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Такі витрати підлягають амортизації у
порядку, визначному статтями 144-146 ПК
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
відрахувань.

Згідно з підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 ПК України платник податків має право
обирати самостійно метод ведення
обліку доходів і витрат.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законодавства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Відповідно до статей 8, 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» платник податку
самостійно веде бухгалтерський облік.

Закон України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» надає фізичній особі -
підприємцю право вести спрощений облік
доходів і витрат, при цьому не
позбавляє його права вести
бухгалтерський облік валових витрат
основних фондів, що підлягають
амортизації.

Крім того, пункт 44.1 статті 44 ПК України
визначає, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Податковий кодекс України та Закон
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» не
позбавляє права фізичної особи -
підприємця на загальній системі
оподаткування вести бухгалтерський
облік валових витрат основних фондів,
що підлягають амортизації, а
враховуючи норми пункту 44.1 статті ПК
України - зобов'язує платника податків
вести облік основних засобів, які в
силу пп. 139.1.5 п. 139.1 статті 139 ПК України
підлягають амортизації.

Таким чином, платник податків має право
віднести будь-які витрати до складу
витрат за умови їх здійснення в межах
своєї господарської діяльності,
документального підтвердження
відповідних витрат шляхом оформлення
первинних документів відповідно до
вимог законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду 1
інстанції, про не правомірність
спірної податкової консультації, і
вважає доводи Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області, про
відсутність у фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 права здійснювати
облік основних засобів та, як наслідок,
включати до валових витрат суми
амортизації основних засобів, такими,
що не ґрунтуються на Законі.

Судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
ухвалено постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують висновків суду 1
інстанції і підстави для скасування
постанови відсутні.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 211, 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Краснодонської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 р. у справі № 812/897/14- залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через пґять днів
після направлення їх копій особами, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя - доповідач
Д.В. Ляшенко

Судді
Л.В.
Ястребова

С.Ю. Чумак