Справа № 138/654/14-а
Суддя: Жикевич Т. Б.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження №:2-а/138/28/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року о 17 год. 00 хв.
м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області, в складі:

головуючої судді Жикевич Т.Б.,

за участю секретаря Алєксєєвої
І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспектора ВДАІ Могилів-Подільського
РВ УМВС України у Вінницькій області
лейтенанта міліції Столяренка Ігора
Валерійовича про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про адміністративне
правопорушення,закриття провадження в
справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
вище адміністративним позовом, який
мотивовано тим, що 02.12.2013 відповідач
склав протокол відносно позивача за ч.1
ст. 126 КУпАП та 08.12.2013 виніс постанову в
справі про адміністративне
правопорушення, якою позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вказаною статтею
та піддано стягненню у виді штрафу. Як
підставу для притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідач вказав, що 02.02.2013 ОСОБА_1
керував транспортним засобом без
посвідчення водія та не надав його на
вимогу відповідача.

Із зазначеними діями та рішенням
відповідача позивач не погоджується
вказуючи, на відсутність події такого
правопорушення, оскільки в зазначений
день він взагалі не керував своїм авто
та не зупинявся працівниками ДАІ.

Вказані обставини і стали підставою
для звернення позивача до суду з даним
позовом, в якому позивач просить
визнати протиправними дії відповідача,
щодо складання постанови та скасувати
її, а провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав зазначених
в позові та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений завчасно та
належним чином, що підтверджується
розпискою про вручення судової
повістки (а. с. 36). Будь-яких заяв чи
клопотань, в тому числі про розгляд
справи за його відсутності, а також
заперечень на позов чи заяви про
визнання позову відповідач суду не
надавав.

Враховуючи зазначені обставини суд
ухвалив провести розгляд справи за
відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності суд, вважає, що позов
піддягає частковому задоволенню,
враховуючи таке.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справи в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свобод в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребує названі документи та
матеріали. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справи на
основі наявних доказів.

В судовому засіданні встановлено, що
відносно ОСОБА_1 інспектором ІДПС ВДАІ
м. Могилів-Подільського лейтенантом
міліції Столяренком І.В. 08.12.2013
винесено постанову про
адміністративне правопорушення, серії
АА2 №772337 за ч.1 ст. 126 КУпАП, якою
позивача було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Як на
підставу для притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідач послався на те, що 02.02.2013
ОСОБА_1 керував транспортним засобом
без посвідчення водія та не надав його
на вимогу відповідача (а.с.37).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена
відповідальність за керування
транспортним засобом особою, яка не має
при собі або не пред'явила для
перевірки посвідчення водія
відповідної категорії.

Разом з тим, в ст. 7 КУпАП зазначено, що
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом;
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності; застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

В ст. 245 КУпАП зазначено, зокрема, що
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно роз'яснень п.24 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 03.12.2005 року
№14 «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти дорожнього руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим ст.
283 і ст. 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення та
застосувати мотиви відхилення інших
доказів, на які посилається
правопорушник.

Враховуючи наявність спору щодо
правомірності винесення оскаржуваного
рішення суд при винесенні рішення
керується Кодексом адміністративного
судочинства, відповідно до п.1 ч.1 ст. 9
якого, суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а
статтею 68 Конституції України, як
нормативно-правовим актом, який має
вищу юридичну силу, визначено що кожен
зобов'язаний неухильно додержуватись
Конституції України та законів.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення та
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3
підтвердив той факт, що з 01 по 03 грудня
2013 року ОСОБА_1 гостював у нього в м.
Ямполі і, 03 грудня 2013 він особисто, на
власному авто, відвіз ОСОБА_1 до дому в
м. Могилів-Подільський.

Позивач в судовому засіданні також
вказував про те, що з 13.06.2013 він
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, а
в оскаржуваній постанові його адресу
вказано, як АДРЕСА_2, що не відповідає
дійсності та свідчить про те, що він
дійсно не зупинявся працівниками ДАІ
та його документи не оглядались.

Таким чином, враховуючи пояснення
позивача щодо відсутності події
вказаного правопорушення та показання
свідка і, зважаючи на те, що
правомірність винесення оскаржуваного
рішення законодавець покладає саме на
суб'єкта владних повноважень і
приймаючи до уваги те, що відповідачем
не надано суду належних доказів в
підтвердження дійсності події
правопорушення, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги про
визнання дій відповідача
протиправними та скасування
оскаржуваної постанови підлягають
задоволенню.

Крім того, не надавши суду своїх
пояснень та заперечень відповідач не
довів правомірність оскаржуваного
рішення, що є безумовною підставою для
його скасування.

Разом з тим, що стосується вимоги в
частині закриття провадження в справі
про адміністративне правопорушення, то
суд вважає, що дана вимога задоволенню
не підлягає, оскільки суд не є,
відповідно до закону, органом до
компетенції якого належать
повноваження щодо розгляду справи про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 126 КУпАП, а тому відповідно не має
повноважень і на закриття справи.

На підставі наведеного та керуючись 68
Конституції України, ст. ст. 9, 11, 69, ч.2
ст.71, ст.ст. 72, 86, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора
ВДАІ Могилів-Подільського РВ УМВС
України у Вінницькій області
лейтенанта міліції Столяренка Ігора
Валерійовича та скасувати постанову
про адміністративне правопорушення,
серіїАА2 №772337 від 08.12.2013 про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.126 КУпАП.

Постанова суду остаточна та
оскарженню не підлягає.

Суддя:

Т.Б.ЖИКЕВИЧ