Справа № 805/3949/14
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 р.
Справа № 805/3949/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Загацька Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження за адресою: м. Донецьк-52,
вул. 50-ї Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
нечинною вимоги № Ф-29383-17У від 09.12.2013
року, №Ф-549-25 від 21.02.2014 року,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання нечинною вимоги
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29383-17У
від 09.12.2013 року із сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 1194,03 грн.,
№Ф-549-25 від 21.02.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) із сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 6324,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що 14 березня 2014 року та 18
березня 2014 року ним були отримані
вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-29383-17У від 09.12.2013 року із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
1194,03 грн. та №Ф-549-25 від 21.02.2014 року із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 6324,96 грн.
Позивач вважає дії відповідача щодо
прийняття оскаржуваних вимог
незаконними, а вимоги про сплату боргу
(недоїмки) повинні бути визнані
нечинними.

Також позивач вказує на те, що він
зареєстрований як фізична особа -
підприємець з 17.12.2009 року, обрав
спрощену систему оподаткування та є
платником єдиного податку. Позивач
зазначає, що він є пенсіонером по
втраті годувальника, отже звільняється
від сплати за себе єдиного внеску.

На підставі вищезазначеного, позивач
просив суд визнати нечинною вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-29383-17У від
09.12.2013 року із сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 1194,03 грн.
та №Ф-549-25 від 21.02.2014 року про сплату
боргу (недоїмки) із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 6324,96 грн.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, через канцелярію суду надав
заяву, згідно якої просив розглядати
справу без його участі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
надав заяву про розгляд справи без його
участі. Також надав заперечення, згідно
яких заперечував проти задоволення
позовних вимог, просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі та
вказав, що відповідно до ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та на підставі
картки особового рахунку ним
сформовано та надіслано позивачу
вимогу від 21.02.2014 року №Ф-549-25 про сплату
боргу (недоїмки) з єдиного внеску на
суму 6324,96 грн. Фізична особа -
підприємець, яка обрала спрощену
систему оподаткування та є пенсіонером
по втраті годувальника не звільняється
від сплати єдиного внеску згідно з
вимогами Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Оскільки
позивач отримує пенсію по втраті
годувальника, вона не звільняється від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Приймаючи до уваги, що всі особи які
беруть участь у справі не прибули у
судове засідання та належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, відповідно до ч.6
ст.128 КАС України суд розглядає справу у
письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець 17.12.2009 року
виконавчим комітетом Красноармійської
міської ради Донецької області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серія НОМЕР_2.

Відповідно до Податкового кодексу
України, Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» контроль за
дотриманням законодавства із збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи міністерства
доходів і зборів України.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області був переданий
особовий рахунок платника єдиного
внеску ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області. Згідно
особового рахунку позивача станом на
10.10.2013 року у неї була наявна
заборгованість у загальному розмірі
3912,26 грн. за період з вересня 2012 року по
грудень 2012 року та з січня 2013 року по
червень 2013 року.

Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області була нарахована
заборгованість позивачу зі сплати
єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн. за
третій квартал 2013 року та у розмірі 1218,67
грн. за четвертий квартал 2013 року.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
09.12.2013 року Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було сформовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф -
29383-17У, згідно якої станом на 31.10.2013 року
заборгованість зі сплати єдиного
внеску фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 становить 1194,03 грн.

21.02.2014 року Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області було сформовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф -
549-25, згідно якої станом на 31.01.2014 року
заборгованість зі сплати єдиного
внеску фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 становить 6324,96 грн.

При прийнятті рішення по даній справі
суд виходить з наступних мотивів та
керується наступними положеннями
законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464 - VІ (далі - Закон № 2464) єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону №2464,
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI
від 07.07.2011 року, яким ст.4 Закону №2464
було доповнено ч.4 такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
або інвалідами та отримують відповідно
до закону пенсію або соціальну
допомогу та які обрали спрощену
систему оподаткування, до яких з
урахуванням встановлених судом
обставин відноситься і позивач -
фізична особа - підприємець ОСОБА_1,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788) встановлені види
державних пенсій, а саме за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VІ
(далі - Закону № 1058), особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'ятнадцяти років.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом № 1788,
визначені ст.2 цього Закону.

Положення п."а" ч.1 ст.2 Закону №1788
свідчать про те, що трудові пенсії
поділяються на такі види як пенсії за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону №1788 свідчить, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Аналізуючи Закон № 1058, який встановлює
загальні види пенсійних виплат, Закон
№ 1788, яким призначаються державні
пенсії, суд приходить до висновку, що
законодавство встановлює пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Таким чином, вік і стаж роботи
- це характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та отримує пенсію по
втраті годувальника, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, є платником
єдиного податку та перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серія НОМЕР_3, а також є
інвалідом третьої групи, що
підтверджується довідкою Міністерства
охорони здоров'я України №223636 серія
ДОН-05.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як «пенсія по втраті
годувальника», отже вона є
«пенсіонером у разі втрати
годувальника» і відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону № 2464 підлягає звільненню від
слати єдиного внеску.

У зв'язку з цим, дії Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області щодо
нарахування фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 заборгованості зі
сплати єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є протиправними,
оскільки позивач є пенсіонером за
віком та добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не приймає.

Отже, оскаржувані вимоги про сплату
боргу (недоїмки) № Ф-29383-17У від 09.12.2013
року та №Ф-549-25 від 21.02.2014 року
підлягають визнанню нечинними,
оскільки покладають на позивача
зобов'язання, від виконання яких
останній звільнений на підставі ч. 4 ст.
4 Закону № 2464.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання нечинною вимоги №
Ф-29383-17У від 09.12.2013 року, №Ф-549-25 від 21.02.2014
року підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 121, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання нечинною вимоги № Ф-29383-17У від
09.12.2013 року, №Ф-549-25 від 21.02.2014 року -
задовольнити.

Визнати нечинною вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-29383-17У від 09.12.2013 року про
сплату боргу (недоїмки) із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
1194,03 грн.

Визнати нечинною вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області №Ф-549-25 від 21.02.2014 року про
сплату боргу (недоїмки) із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
6324,96 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Загацька Т. В.