Справа № 805/3380/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 р.
Справа № 805/3380/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Волгіної Н.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовною заявою до Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області в якій
просить суд:

- скасувати вимогу Добропільської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-1300-17 «У» від 13
лютого 2014 року на суму 1 194,03 грн;

- скасувати вимогу Добропільської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-1300-17 «У» від 13
лютого 2014 року на суму 1 218,67 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог у
позові зазначено наступне.

Позивач є фізичною особою-підприємцем
з 28 липня 2000 року, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування
(єдиний податок). В лютому 2014 року ним
отримано вимогу Добропільської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-1300-17У від 13
лютого 2014 року на суму 1 194,03 грн та
вимогу Добропільської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-1300-17У від 13 лютого 2014 року
на суму 1 218,67 грн.

Позивач не згоден з прийнятими
стосовно нього вимогами з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію у разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» фізичні
особи-підприємці є платниками єдиного
внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI
від 7 липня 2011 року, яким було доповнено
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
частиною четвертою такого змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». Зазначені
зміни введені в дію з 6 серпня 2011 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є пенсіонером за
віком, на час прийняття спірних вимог
позивача звільнено від сплати за себе
єдиного внеску (а.с. 3-5).

2 квітня 2014 та 29 квітня 2014 року ОСОБА_1 до
канцелярії суду були подано клопотання
про розгляд справи без його участі (а.с.
27-28, 41-42).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Добропільська
ОДПІ повідомлялась судом належним
чином. 29 квітня 2014 року до канцелярії
суду надішли заперечення від
відповідача на адміністративний позов,
в яких зазначено наступне.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиною внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий період, не пізніше
20 числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм податкового кодексу
України" № 3609-V1, який набрав чинності з 6
серпня 2011 року, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

З 30 вересня 2009 року ОСОБА_1 отримує
пенсію на пільгових умовах зі
зниженням пенсійного віку, тобто не
досяг загальновстановленого
пенсійного віку і зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

У зв'язку з тим, що позивач мав
заборгованість по єдиному внеску та на
виконання п. 4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиною внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» йому були
направлені ОСОБА_1 вимоги від 13 лютого
2014 року № Ф-1300-17 на суму 1 194,03 грн та №
Ф-1196-17 на суму 1 218,67 грн (а.с. 39-40).

29 квітня 2014 року представником
відповідача до канцелярії суду надано
клопотання про розгляд справи без
участі представникаДобропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (а.с. 36).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними в матеріалах
справи матеріалами.

Враховуючи, що позивач та представник
відповідача в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись судом
належним чином, беручи до уваги
положення ч. 4 ст. 122 КАС України, суд
вважає за можливе розглянути справу у
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
зареєстрований Виконавчим комітетом
Добропільської міської ради Донецької
області 28 липня 2000 року, номер запису в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 2 000748, місце проживання: 85012, АДРЕСА_1.
Ідентифікаційний податковий номер -
НОМЕР_1 (а.с. 8-11); перебуває на спрощеній
системі оподаткування (єдиний податок)
згідно свідоцтва платника єдиного
податку серія НОМЕР_2, виданого 1 січня
2013 року (а.с. 13), з 17 квітня 1998 року
перебуває на обліку в Добропільській
ОДПІ за № 7 (а.с. 11, 12).

13 лютого 2014 року Добропільською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області сформовано вимогу
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1300-17 У,
відповідно до якої позивача
зобов'язано сплатити заборгованість зі
сплати єдиного соціального внеску в
сумі 1 194,03 грн (а.с. 15).

Як вбачається з картки особового
рахунку позивача та підтверджується
поясненнями представника відповідача
(а.с. 37-38, 40) вказана у вимогах
заборгованість є заборгованістю зі
сплати єдиного соціального внеску за 3
квартал 2013 року.

13 лютого 2014 року Добропільською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області сформовано вимогу
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1300-17 У,
відповідно до якої позивача
зобов'язано сплатити заборгованість зі
сплати єдиного соціального внеску в
сумі 1 218,67 грн (а.с. 16).

Відповідно до картки особового рахунку
позивача та пояснень представника
відповідача (а.с. 37-38, 40) вказана у новій
вимозі заборгованість є
заборгованістю зі сплати єдиного
соціального внеску за 4 квартал 2013 року.

Як вбачається з пояснень представника
відповідача спірні вимоги отримані
особисто позивачем 13 лютого 2014 року
(а.с. 40). Зазначене узгоджується і з
поясненнями позивача, викладеними у
позовній заяві.

Не погодившись із зазначеними вимогами
позивач 13 березня 2014 року звернувся до
суду із даним позовом.

Приймаючи рішення по справі, суд
керується наступним.

Статею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 8
липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Законом України "Про внесення змін в
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративних
реформ" від 4 липня 2013 року № 406-VII
внесені зміни в деякі законодавчі акти,
зокрема, пунктом 102 вказаного закону
внесені зміни в Закон № 2464-VI. Закон №
406-VII набрав чинності 11 серпня 2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI
порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску визначається цим
Законом, в частині адміністрування -
Податковим кодексом України, та
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно Положення про Міністерство
доходів і зборів України,
затвердженого Указом Президента
України від 18 березня 2013 року № 141/2013
(далі - Положення № 141/2013), Міністерство
доходів і зборів України (Міндоходів
України) є центральним органом
викона-вчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення № 141/2013 встановлено,
що Міндоходів України є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань, зокрема,
забезпечення формування та реалізації
державної політики з адміністрування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Відповідно до покладених на нього
завдань, Міндоходів, зокрема, контролює
своєчасність подання платниками
податків та єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларації, розрахунки тощо),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків і
зборів, єдиного внеску; забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та єдиного внеску,
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, об'єктів оподаткування та
об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням;
забезпечує ведення обліку податків і
зборів, єдиного внеску; організовує та
контролює погашення податкового боргу
з податків і зборів платників податків,
а також стягнення своєчасно
ненарахованих та/або несплачених сум
єдиного внеску з платників єдиного
внеску (п. 4 Положення № 141/2013).

Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що Міндоходів здійснює
повноваження безпосередньо та через
територіальні органи.

Таким чином, відповідач у справі -
Добропільська ОДПІ є суб'єктом владних
повноважень, органом виконавчої влади,
який в спірних правовідносинах
здійснює повноваження, покладені на
нього Положенням № 141/2013.

Стаття 307 Податкового кодексу України
встановлює особливості оподаткування
платників податку окремими податками і
зборами. Податки і збори, не зазначені у
пункті 307.1 цієї статті, сплачуються
платником податку в порядку і розмірах,
установлених цим Кодексом, а єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - в порядку,
визначеному Законом № 2464-VI.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із ч. 4 ст. 4 цього ж Закону, особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI,
положення цієї статті поширюються лише
на тих платників, які відповідно до
цього Закону зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV визначене поняття
"пенсія" як щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 року призначена
пенсія за віком (а.с. 14).

Проаналізувавши зазначене вище, суд
дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 є
"пенсіонером за віком".

Суд критично оцінює посилання
відповідача на визначення поняття
"пенсійний вік" виключно за нормами
Закону № 1058-IV, оскільки законодавством
(зокрема, Законом України "Про пенсійне
забезпечення") встановлено чітке
посилання на зменшення встановленого
ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійного віку певної
категорії громадян.

Оскільки за висновком суду позивач є
пенсіонером за віком та фізичною
особою-підприємцем, яка обрала
спрощену систему оподаткування та
сплачує єдиний податок, суд приходить
до висновку, що позивач є особою, який
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно, позовні вимоги позивача
про скасування вимоги Добропільської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-1300-17 «У» від 13
лютого 2014 року на суму 1 194,03 грн та
вимоги Добропільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-1300-17 «У» від 13
лютого 2014 року на суму 1 218,67 грн -
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом
обставини та зроблені висновки, беручі
до уваги приписи ст. 71 КАС України, суд
дійшов висновку про недоведеність
відповідачем правомірності прийнятих
інспекцією спірних вимог. Відповідно,
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 2, ст. 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 98,
158-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії - задовольнити.

Скасувати вимогу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-1300-17
«У» від 13 лютого 2014 року про
зобов'язання позивача сплатити
недоїмку зі сплати єдиного внеску в
розмірі 1 194,03 грн.

Скасувати вимогу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-1300-17
«У» від 13 лютого 2014 року про
зобов'язання позивача сплатити
недоїмку зі сплати єдиного внеску в
розмірі 1 218,67 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1) судові
витрати в розмірі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.