Справа № 810/859/14-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м. Київ
810/859/14-а

18:42

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Горбачі А.М.,

представників сторін:

від позивача - Фень В.О., Фень Ю.А.,

від відповідача - Завальська С.В., П'ятак
В.В.,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СлаВа»

до Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції

Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправними і
скасування податкових повідомлень -
рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «СлаВа» з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 22.01.2014 № ,
від 22.01.2014 № , від 22.01.2014 № ,
від 22.01.2014 № і від 22.01.2014 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
відповідач збільшив суми грошового
зобов'язання ТОВ «СлаВа» з податку на
додану вартість на підставі висновку
про відсутність іменних інвестиційних
сертифікатів на рахунку у цінних
паперах та їх передачу невстановленій
юридичні або фізичній особі без
відповідної компенсації на загальну
суму 6460000,00 грн.

Як стверджує позивач, підприємство, за
власні кошти, придбало іменні
інвестиційні сертифікати в кількості 6
000 штук номінальною вартістю 1 000 грн.
кожна, за 6460000 грн. Відповідні цінні
папери було зараховано на рахунок у
цінних паперах відкритий у ТОВ
«Фондова компанія «Ініціатива», тому
на момент перевірки цінні папери
обліковуються у ТОВ «СлаВа», а у
перевіряємому періоді підприємство не
здійснювало ніяких операцій з цими
цінними паперами.

Як стверджує позивач, оскільки договір
і розпорядження відносно відчуження
цінних паперів ТОВ «Фондова компанія
«Ініціатива», посадовими особами ТОВ
«СлаВа» не укладались і не приймались,
цінні папери знаходяться на балансі
підприємства і по цей час.

За фактом відсутності у зберігача
іменних інвестиційних сертифікатів,
ТОВ «СлаВа» подано заяву про
кримінальне правопорушення до
Васильківського MB ГУМВС України в
Київській області. На даний час
ведеться розслідування, копію заяви
було надано до податкового органу.
Тому, на думку позивача, твердження
відповідача про безоплатну передачу
цінних паперів на суму 6460000,00 грн. є
безпідставним.

Відносно податкового повідомлення -
рішення від 22.01.2014 № , згідно з
яким підприємству зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ за
січень 2011 у розмірі 235179,00 грн. позивач
зазначив, що згідно з довідкою від
21.04.2011 № 1674/23-2/31292488 при перевірці
достовірності нарахування сум ПДВ, що
підлягає бюджетному відшкодуванню за
січень 2011 в сумі 235179,00 грн. перевіркою
порушень не встановлено і саме ця сума
була відшкодована підприємству в
повному обсязі. Тому твердження
перевіряючих про завищення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість є безпідставним.

З приводу податкового повідомлення -
рішення від 22.01.2014 № відповідно
до якого підприємству зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 6458,00 грн.,
позивач пояснив, що згідно з податковою
декларацією за січень 2011, податкове
зобов'язання склало 107953 грн., а
податковий кредит 114421 грн., тому
виникло від'ємне значення у рядку 18.2
декларації у сумі 6468 грн., яка була
віднесена до зменшення податкового
кредиту наступних періодів. Як
стверджує позивач, згідно зі статтею 200
Податкового кодексу України ця сума у
зменшення податкового кредиту
задекларована в податковій декларації
за березень 2011 року. Таким чином,
позивач вважає твердження осіб, які
проводили перевірку про завищення
від'ємного значення суми ПДВ
безпідставними.

Щодо податкового повідомлення -
рішення від 22.01.2014 № , відповідно
до якого підприємству визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі 257518,00 грн. і
нараховано штрафні санкції у сумі
24188,75 грн. за користування
земельною ділянкою, позивач пояснив, що
вказану земельну ділянку орендує у КП
«Васильківська шкіряна фірма»
безкоштовно для забезпечення проїзду і
під'їзду до об'єктів нерухомого майна,
які частково розташовані на зазначеній
земельній ділянці і належать ТОВ
«СлаВа» на праві приватної власності.
Тому, оскільки законний користувач
земельної ділянки КП «Васильківська
шкіряна фірма», позивач не отримував
доходу від не сплати коштів за її
користування, так як орендував її
безкоштовно.

Відносно податкового
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
відповідно до якого підприємству
зменшено суму від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 3058740,00 грн., позивач
зазначив, що відповідач дійшов
помилкового висновку про порушення
пункту 3 підрозділу 4 Розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України, оскільки позивач має
право включати до від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток збитки за період з 2010.

Відповідач позову не визнав. Його
представники зазначили, що податкові
повідомлення-рішення прийнято
податковим органом у відповідності до
вимог чинного податкового
законодавства.

Надаючи пояснення щодо донарахованих
відповідачем сум податкових
зобов'язань та штрафних (фінансових)
санкцій, представники податкового
органу зазначили, що податкові
повідомлення-рішення від 22.01.2014 за № №
, та взаємопов'язані
між собою, оскільки податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
, стосується встановленої в ході
перевірки обставини відсутності на
рахунку підприємства іменних
сертифікатів у кількості 6000 шт., які
були безоплатно передані невідомій
юридичній та/або фізичній особі без
подальшої компенсацій їх вартості, у
зв'язку з чим, позивач занизив свої
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість по даній операції за
січень 2011 року в сумі 1292000,00 грн. У свою
чергу, це призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2011 року у
розмірі 235179,00 грн., що відображено у
податковому повідомленні-рішенні від
22.02.2014 № та завищення від'ємного
значення з податку на додану вартість
за березень 2011 року в сумі 6458,00 грн., що
відображено у податковому
повідомленні-рішенні від 22.01.2014 №
.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення від 22.02.2014 №
представники податкового органу
пояснили, що воно прийнято правомірно,
оскільки позивачем у період, який
перевірявся занижено доходи на
вартість отриманих послуг з
безоплатного користування земельною
ділянкою в розмірі некомпенсованих сум
земельного податку на загальну суму
470626,77 грн. Крім того, в ході перевірки
встановлено завищення валових витрат
по нарахованих (сплачених) відсотках за
користування кредитними коштами та
включення до валових витрат процентів,
які в результаті їх несплати було
реструктуризовано на загальну суму
1354243,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення від
22.01.2014 № , в якому позивачу
визначено завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток у розмірі 3058740,00
грн., пов'язано із порушеннями, за
результатом виявлення яких прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.02.2014 № та у зв'язку
з чим податковим органом були
перераховані показники декларації
податку на прибуток з урахуванням
встановлених порушень.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом, посадовими
особами Васильківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ «СлаВа» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 по
30.06.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
30.06.2013, за результатами якої складено
Акт від 27.12.2013 № 1196/10-07-22-03-12/31292488.

Відповідно до зазначеного Акта,
податковий орган встановив порушення
позивачем:

1) п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 8.2.1, пп. 5.2.7
п.5.2, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5, пп.7.9.1 та пп.7.9.2
п.7.9 ст.7 Закону України від 28.12.1994 №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135,
п. 141.1 ст. 141, пункту 3 підрозділу 4
Розділу XX «Перехідні положення»
Податкового кодексу України - занижено
податок на прибуток на загальну суму
257518,00 грн., в т.ч. по періодах: за 1
квартал 2011 року на суму 160767,00 грн., за
півріччя 2013 року на суму 96751,00 грн.

2) п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1, пп. 5.2.7 п.5.2,
пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5, пп.7.9.1, пп.7.9.2 п.7.9 ст.7
Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст, 135, п. 141.1 ст.141,
пункту 3 підрозділу 4 Розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України - завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування за 1
квартал 2011 року на суму 875140,00 грн., за 2-3
квартали 2011 року на суму 765326,00 грн., за 2-4
квартали 2011 року на суму 1080223,00 грн., за 1
квартал 2012 року на суму 1194156,00
грн., за півріччя 2012 року на суму 473152,00
грн., за 3 квартали 2012 року на суму 562315,00
грн., за 2012 рік на суму 597309,00 грн., за
півріччя 2013 року на суму 506068,00 грн.

3) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового Кодексу України - занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 1050363,00 грн., в т.ч. по періодах: за
січень 2011 року на суму 1050363,00 грн.

4) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового Кодексу України - завищено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на загальну
суму 235179,00 грн., в т.ч. по періодах: за
січень 2011 року на суму 235179,00 грн.

5) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового Кодексу України - завищено
суму від'ємного значення з податку на
додану вартість на загальну суму 6 458
грн., в т.ч. по періодах: за березень 2011
року на суму 6458,00 грн.

Вказаних висновків податковий орган
дійшов у зв'язку з наступним.

На сторінці 5 Акта перевірки зазначено,
що в ході перевірки встановлено, що КП
«Васильківська шкіряна фірма» є одним
із засновників ТОВ «СлаВа» і внесло до
статутного капіталу підприємства
нерухоме майно на суму 2704,0 тис. грн.

До статутного капіталу було внесено
приміщення розташовані за адресою
м. Васильків, вул. Гоголя 5, крім
приміщення станції попередньої
очистки стоків, яке передано у
користування ТОВ «СлаВа» згідно
договору оренди від 01.01.2002 №
3/01/2002. Враховуючи викладене, реальним
користувачем земельної ділянки
розташованої за адресою: м. Васильків,
вул. Гоголя, 5 є ТОВ «СлаВа».

Відповідно до Акта перевірки (сторінки
6-7) між ТОВ «СлаВа», в особі директора
Фень О.В. і Колективним підприємством
«Васильківська шкіряна фірма» в особі
директора Цимбалюк М.С. укладено
договір про спільну діяльність від
01.11.2012 № б/н.

Зазначений договір на податковому
обліку в Васильківській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області не
перебуває.

Таким чином, оскільки договір про
спільну діяльність від 01.11.2012 № б/н не
перебуває на обліку в Васильківській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області,
кожен учасник договору про спільну
діяльність, перебуває на обліку в
територіальних органах Міндоходів і
виконує обов'язки платника податків
самостійно.

В ході перевірки встановлено, що КП
«Васильківська шкіряна фірма» (код
00307879) за період 01.01.2011 по 31.03.2011
нараховано плату за землю за
користування земельною ділянкою (за
адресою м. Васильків, вул. Гоголя, 5) у
сумі 41101,92 грн.

Перевіркою встановлено, що згідно
даних бухгалтерського і податкового
обліку ТОВ «СлаВа» в перевіряємому
періоді не компенсовувало КП
«Васильківська шкіряна фірма» суми
земельного податку за користування
земельною ділянкою за адресою: м.
Васильків, вул. Гоголя, 5.

Крім того, перевіркою встановлено, що
згідно даних бухгалтерського і
податкового обліку КП «Васильківська
шкіряна фірма» в перевіряємому періоді
не виставляло рахунків на адресу ТОВ
«СлаВа» щодо компенсації понесених
витрат на сплату земельного податку.
Також суми земельного податку не
включалась до складу будь-яких інших
платежів здійснених ТОВ «СлаВа» на
адресу КП «Васильківська шкіряна
фірма».

Враховуючи викладене, в порушення п. 4.1.6
п. 4.1 ст. 4 Закону України від 28.12.1994р №
334/94- ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України, ТОВ
«СлаВа» в перевіряємому періоді
занижено доходи на вартість отриманих
послуг з безоплатного користування
земельною ділянкою (в розмірі
некомпенсованих сум земельного
податку) на загальну суму 470626,77 грн., а
саме по періодах: за 1 квартал 2011 року на
суму 41102,00 грн., за 2 квартал 2011
року на суму 41102,00 грн., за 2-3 квартали 2011
року на суму 82204,00 грн., за 2-4 квартали 2011
року на суму 123306,00 грн., за 1 квартал 2012
року на суму 41102,00 грн., за півріччя 2012
року на суму 82204,00 грн., за 3 квартали 2012
року на суму 123306,00 грн., за 2012 рік 158300,00
грн., за півріччя 2013 року на суму 147919,00
грн.

На сторінках 15 - 16 Акта перевірки
податковий орган зазначив згідно даних
бухгалтерського обліку по рахунках 951
«Відсотки за кредитами», 3772
«Розрахунки з іншими дебіторами (у
розрізі замовлень)», 311 «Поточні
рахунки в національній валюті»,
наданих письмових пояснень та їх
документального підтвердження, в
результаті використання кредитних
коштів відповідно до кредитного
договору CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 ТОВ «СлаВа»
нараховано (сплачено) та включено до
складу витрат за 1 квартал 2011 року
проценти за користування позиковими
коштами в сумі 332335,00 грн., за 2012 рік -
457000,00 грн.

В той же час, у попередньому
перевіряємому періоді ТОВ «СлаВа»
придбано іменні інвестиційні
сертифікати у бездокументарній формі
Пайового закритого
недиверсифікованого венчурного
інвестиційного фонду «Кепітал
Девелопмент Фонд» ТОВ «Компанія з
управління активами «Опіка-Капітал» у
кількості 6 000 шт. номінальною вартістю
1000 грн. кожна, на суму 6460000,00 грн.

Станом на 01.01.2011 і 30.06.2013 зазначені
іменні інвестиційні сертифікати
згідно даних бухгалтерського обліку
обліковуються по дебету рахунку 143
«Інвестиції непов'язаним сторонам». В
ході перевірки встановлено факт
відсутності даних цінних паперів на
рахунку у цінних паперах, відсутності
документів щодо реалізації даних
цінних паперів і відповідно передачі
прав власності на дані цінні папери
невідомій (невідомим) юридичній та/або
фізичній особі (особам) без подальшої
компенсації їх вартості (безоплатна
передача).

Таким чином, операції з безоплатної
передачі інвестиційних сертифікатів
на суму 6460000,00 грн. є недоцільними і не
пов'язаними з господарською діяльністю
підприємства у зв'язку із наявністю у
підприємства на відповідну суму
простроченої (непогашеної)
заборгованості по «тілу» кредиту і
процентам по кредитному договору
кредитного договору № CR 07-086/28-2 від
16.03.2007.

Співвідношення вартості інвестиційних
сертифікатів по відношенню до суми
залучених кредитних коштів у
перевіряємому періоді становить 36,97% ((6
460 000 грн./17474162,92) грн. х 100%).

Таким чином, частка нарахованих
(сплачених) процентів за користування
кредитними коштами по договору № CR
07-086/28-2 від 16.03.2007, які пов'язані із
господарською діяльністю
підприємства, становить 63,03% від
загальної суми нарахованих (сплачених)
процентів по даному кредитному
договору.

Отже, ТОВ «СлаВа» мало право включити
до складу валових витрат за 1 квартал 2011
суму нарахованих (сплачених) процентів
по договору від 16.03.2007 № CR
07-086/28-2 у сумі 209471,00 грн.

Враховуючи викладене, в порушення п. 5.1,
пп. 5.2.1 п.5.2, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
ТОВ «СлаВа» завищено витрати по
нарахованих (сплачених) процентах за
користування кредитними коштами за І
квартал 2011 у сумі 122864,00 грн., за 2-3
квартали 2011 року на суму 605930,00 грн., за 2-4
квартали 2011 року в сумі 879725,00 грн., за 1
квартал 2012 року в сумі 72831,00 грн., за
півріччя 2012 року в сумі 120892,00 грн., за 3
квартали 2012 року в сумі 168953,00 грн., за 2012
рік в сумі 168953,00 грн.

Аналіз наданого до перевірки
кредитного договору, додаткових угод
до нього та описаних матеріалів
свідчить про систематичне
прострочення погашення сум «тіла»
кредиту в тому числі до 01.01.201,
нарахування сум відсотків на
прострочену суму кредиту, нарахування
сум нені за прострочення кредиту та
процентів нарахованих на нього,
пріоритетне (першочергове) погашення
сум нені та відповідних процентів. При
цьому, наявна на підприємстві система
бухгалтерського обліку засвідчує
ймовірне довірче списання коштів з
рахунку (ів) ТОВ «СлаВа» із
призначенням платежу відповідно до
обумовленої договором почерговості.

Аналіз додаткової угоди № 9 від 28.02.2011
про зміну договору про надання
кредитної лінії CR 07-086/28-2 від 16.03.2007
засвідчує факт неоднозначного
трактування призначень платежу банком
та ТОВ «СлаВа», визнання відповідних
сум ТОВ «СлаВа» і, як наслідок,
реструктуризацію відповідних спірних
нарахованих і несплачених сум штрафів
пені і процентів.

В той же час на підприємстві наявний
кредит було класифіковано як
короткостроковий, а операції
нарахування та сплати відсотків у
поточному та попередньому
перевіряємому періодах, в порушення
названих вище норм законодавства,
оформлено наступними проводками:

Дт 951 Кт 3772 - нараховано відсотки

Дт 951 Кт 311 - сплачено відсотки

Дт 3772 Кт 311 - сплачено відсотки

28.02.2011р. в бухгалтерському обліку ТОВ
«СлаВа» було відображено такі
проводки:

Дт 951 Кт 3772 - нараховано відсотки за
кредит у сумі 1 354 243,43 грн.

Дт 3772 Кт 601 - нараховано відсотки за
кредит у сумі 1 354 243,43 грн. (збільшено
суму «тіла» кредиту з 16 119 919,49 грн. до 17
474 162,92 грн.)

15.04.2011 відповідно до банківської
виписки, ТОВ «Слава» отримано чергові
транші кредиту у рамках договору №9 від
28.02.2011р. про зміну договору про надання
кредитної лінії СR 07-086/28-2 від 16.03.2007 і
одразу ж спрямовано їх на погашення
існуючої заборгованості, а саме: 897 678,60
грн. - погашення кредиту згідно
кредитного договору СR 07-086/28-2 від 16.03.2007
і 17 474 162,92 грн. на погашення
протермінованих відсотків та кредиту
згідно кредитного договору СR 07-086/28-2
від 16.03.2007.

Відповідно до матеріалів попередньої
планової виїзної перевірки за період з
01.01.2008 по 31.12.2010 не зафіксовано факт
наявності нарахованих, та невключених
до складу валових витрат процентів за
користування кредитними коштами, в той
час як згідно кредитного договору
проценти нараховуються до 20-го числа
кожного календарного місяця і мали
сплачуватись протягом 3-х наступних
банківських днів. Наявні матеріали
свідчать про нарахування процентів у
сумі 1354243,43 грн. до 01.01.2011 і відповідно
включення їх до складу валових витрат у
періодах нарахування.

Згідно наданих матеріалів у період з
01.01.2011 по 30.06.2013 здійснено такі операції,
які відображено наступними
бухгалтерськими проводками:

Дт 951 Кт 31 1 нараховано проценти на суму
978 179,50 грн.

Дт 951 Кт 3772 нараховано проценти на суму 3
856 718,03 грн.

Дт 3772 Кт 311 оплачено проценти на суму 2 077
243,43 грн.

При цьому, відповідно до наданих
пояснень, до валових витрат було
віднесено такі проценти за
користування кредитними коштами
отриманими відповідно до договору про
надання кредитної лінії СR 07- 086/28-2 від
16.03.2007.

З урахуванням викладеного, якщо банк
списує заборгованість за нарахованими
процентами на умовах збільшення на
суму такої заборгованості основної
суми фінансового кредиту, позичальник
має зменшити валові витрати на суму
нарахованих у попередніх періодах
відсотків шляхом відображення у рядку
05.2 декларації з податку на прибуток зі
знаком «-».

Враховуючи викладене, в порушення
пп.7.9.1 та пп.7.9.2 п.7.9 ст.7, пп.5.5.1 п.5.5, пп. 5.2.7
п. 5.2 ст. 5 Закону України під 28.12.1994 №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств», ТОВ «СлаВа» завищено
витрати на суму нарахованих та
включених до валових витрат проценті»,
які в результаті їх несплати було
реструктуризовано (приєднано до
основної суми кредиту) на загальну суму
1354243,00 грн., в тому числі за 1
квартал 2011 року на суму 1354243,00 грн.

У зв'язку з даними висновками
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств у сумі
281706,75 грн., з них 257518,00 грн. за основним
платежем і 24188,75 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Крім того, у зв'язку із виявленими
порушеннями відповідачем були
перераховані дані декларацій з податку
на прибуток та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
згідно з яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за 1
квартал 2011 року на суму 875140,00 грн., 2-4
квартали 2011 року на суму 1080223,00 грн., за
2012 рік на суму 597068,00 грн. та за півріччя
2013 506068,00 грн., всього на суму 3058740,00 грн.

Стосовно відсутності іменних
сертифікатів у позивача та з метою
отримання письмових пояснень і їх
документального підтвердження
відносно встановлених фактів
посадовим особам ТОВ «СлаВа» було
вручено службову вимогу № 3 від 10.12.2013. У
відповідь було надано лист № б/н від
10.12.2013 разом з яким не було надано
відомостей про вчинені операції із
вказаними інвестиційними
сертифікатами і не надано пояснень
щодо причин невідповідності між даними
бухгалтерського обліку підприємства
та даними рахунку у цінних паперах. У
зв'язку з ненаданням необхідних
документів було складено акт про
ненадання документів до перевірки №
53/2203 від 20.12.2013.

З огляду на вказане, податковий орган
дійшов висновку про передачу (перехід)
прав власності на зазначені
інвестиційні сертифікати від ТОВ
«СлаВа» до невідомої (невідомих)
юридичної та/або фізичної особи (осіб)
без подальшої компенсації вартості
цінних паперів (безоплатна передача).

Таким чином, у разі передачі цінних
паперів іншій юридичній та/або
фізичній особі без відповідної
компенсації (безкоштовно), то така
операція є об'єктом оподаткування та
обкладається ПДВ на загальних
підставах.

Враховуючи викладене, в порушення п. 185.1
ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового Кодексу України, ТОВ
«СлаВа» занижено податкові
зобов'язання з ПДВ по операціях з
передачі інвестиційних сертифікатів
без відповідної компенсації
(безоплатна передача) на загальну суму
1292000,00 грн., в тому числі за січень 2011
року на 1292000,00 грн.

Крім того, у зв'язку з викладеним
відповідачем було перераховано
показники декларації з податку на
додану вартість з урахуванням
заниження суми податкових зобов'язань
за січень 2011 року у розмірі 1292000,00 грн.,
та встановлено, що позивачем занижено
податок на додану вартість за січень 2011
року на суму 1050363,00 грн., завищено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2011 року на
суму 235179,00 грн. та завищено суму
від'ємного значення з податку на додану
вартість за березень 2011 року на суму
6458,00 грн.

У зв'язку з цим податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
, згідно з яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 1050364,00 грн., з них
1050363,00 грн. за основним платежем і 1,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
, згідно з яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за січень 2011
у сумі 235180,00 грн., з них 235179,00 грн. сума
завищення бюджетного відшкодування і
1,00 грн. штрафні (фінансові) санкції і
податкове повідомлення-рішення від
22.01.2014 № , згідно з яким позивачу
зменшено від'ємне значення суми
податку на додану вартість за березень
2011 у сумі 6458,00 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем
податкові повідомлення-рішення
протиправними, відповідач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відносно податкових
повідомлень-рішень від 22.01.2014 № ,
22.01.2014 № , від 22.01.2014 № суд
дійшов висновку, що вони прийняті
податковим органом правомірно та
скасуванню не підлягають з таких
підстав.

Як було встановлено судом, під час
перевірки податковий орган дійшов
висновку про те, що іменні цінні
сертифікати відсутні на рахунку
підприємства, а також відсутні
документи щодо реалізації цінних
паперів і відповідно документи, які
засвідчують передачу прав власності на
дані цінні папери.

Відповідно до частини першої статті 165
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання можуть
придбавати акції та інші цінні папери,
зазначені у цьому Кодексі, за рахунок
коштів, що надходять у їх розпорядження
після сплати податків та відсотків за
банківський кредит, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію
України;

г) вивезення товарів за межі митної
території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188
Податкового кодексу України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної вартості (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до підпункту 196.1.1 пункту 196.1
статті 196 Податкового кодексу України
не є об'єктом оподаткування операції з:
випуску (емісії), розміщення у будь-які
форми управління та продажу (погашення,
викупу) за кошти цінних паперів, що
випущені в обіг (емітовані) суб'єктами
підприємницької діяльності,
Національним банком України,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну фінансову
політику, органами місцевого
самоврядування відповідно до закону,
включаючи інвестиційні та іпотечні
сертифікати, сертифікати фонду
операцій з нерухомістю, деривативи, а
також корпоративні права, виражені в
інших, ніж цінні папери, формах; обміну
зазначених цінних паперів та
корпоративних прав, виражених в інших,
ніж цінні папери, формах, на інші цінні
папери, корпоративні права, виражені в
інших, ніж цінні папери, формах;
розрахунково-клірингової,
реєстраторської та депозитарної
діяльності на ринку цінних паперів, а
також діяльності з управління активами
(у тому числі пенсійними активами,
фондами банківського управління),
відповідно до закону та інших видів
професійної діяльності на фондовому
ринку, які підлягають ліцензуванню
відповідно до закону.

Норми цього підпункту не
застосовуються до операцій з продажу
бланків дорожніх, банківських та
іменних чеків, цінних паперів,
розрахункових та платіжних документів,
пластикових (розрахункових) карток, а
також ювілейних і пам'ятних монет, які
реалізуються для нумізматичних цілей
та інших товарів/послуг, за які
стягується окрема плата у вигляді
фіксованої суми або відсотка.

В ході судового розгляду представники
позивача зазначили, що позивачем було
придбано у 2008 році у ТОВ «Брокерський
Дім «Фінанс Капітал» іменні
інвестиційні сертифікати у загальній
кількості 6000,00 шт. на суму 6460000,00 грн.,
які були зараховані на рахунок у цінних
паперах, який відкритий у ТОВ «Фондова
компанія «Ініціатива». На момент
перевірки цінні папери обліковуються
на підприємстві.

Проте, під час судового розгляду
позивач так і не надав суду доказів
наявності на підприємстві іменних
інвестиційних сертифікатів у
кількості 6000 шт. номінальною вартістю
1000,00 грн. кожна, на загальну суму 6460000,00
грн.

У свою чергу, наявні матеріали справи,
зокрема, виписки про операції з цінними
паперами на рахунку у цінних паперах №
004346 станом на 01.01.2011 свідчать про
фактичне їх відчуження, що також не
заперечує позивач у позові, оскільки
зазначає, що на запит до ТОВ «Фндова
компанія «Ініціатива» було отримано
розпорядження зберігача про списання
цих цінних паперів з рахунку та договір
купівлі продажу на суму 6460000,00 грн. Крім
того, з наданих позивачем суду виписок
про операції з цінними паперами за
період з 05.01.2011 по 30.12.2011, за період з
03.01.2012 по 29.12.2012, з 02.01.2013 по 27.06.2013
вбачається, що такі цінні папери на
рахунку позивача відсутні.

Таким чином, позивач здійснив
відчуження інвестиційних
сертифікатів, отже, у разі передачі
цінних паперів іншій особі без
відповідної компенсації (безкоштовно),
така операція є об'єктом оподаткування
та обкладається податком на додану
вартість на загальних підставах.

При цьому, посилання позивача на
порушення кримінальної справи по факту
відсутності іменних сертифікатів у їх
зберігача, само по собі не підтверджує
незаконного відчуження сертифікатів
як вважає позивач. Адже, сам факт
порушення кримінальної справи, яка не
передана до суду та по якій не прийнято
вироку не підтверджує жодних обставин,
які мають бути закріплені у певний
процесуальній спосіб.

Відносно податкових
повідомлень-рішень від 22.01.2014 №
та № , суд зазначає
наступне.

Спірними податковими
повідомленнями-рішеннями позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у сумі 6458,00 грн. за березень 2011
року та встановлено завищення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2011 року на
суму 235179,00 грн. з урахуванням
перерахування показників декларації з
податку на додану вартість з огляду на
заниження податкових зобов'язань за
січень 2011 року у розмірі 1292000,00 грн.

Вказані рішення пов'язані із
податковим повідомленням-рішенням від
22.01.2014 № та прийняті у зв'язку із
встановленням відповідачем порушення
щодо заниження податкових зобов'язань
з податку на додану вартість по
операціях з відчуження інвестиційних
сертифікатів на загальну суму 1292000,00
грн. Зокрема, як зазначили представники
податкового органу, у зв'язку із
встановленим порушенням податковий
орган перерахував показними
декларації з податку на додану
вартість підприємства з урахуванням
заниження сум податкових зобов'язань
за січень 2011 року та встановив
завищення суми бюджетного
відшкодування у розмірі 235179,00 грн. за
січень 2011 року та в сумі 6458,00 грн. за
березень 2011 року (сторінка 47 Акта
перевірки).

Отже, оскільки позивач не спростував
наявності порушень податкового
законодавства відносно відчуження
інвестиційних іменних сертифікатів,
вказані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 22.01.2014 № , слід зазначити
наступне.

Відповідно до вказаного податкового
повідомлення-рішення позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств у сумі
281706,75 грн. з них 257518,00 грн. за основним
платежем і 24188,75 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Як вбачається з Акта перевірки,
податковий орган вважає, що оскільки у
період з 01.01.2011 по 30.06.2013 ТОВ «СлаВа»
користувалось безоплатно земельною
ділянкою за адресою м. Васильків, вул.
Гоголя, 5, позивач отримав дохід.

Проте, суд не приймає до уваги
твердження податкового органу,
оскільки відповідно до Державного акта
на право користування землею від 30.08.2001
І-КВ № 003550-66 постійним
користувачем зазначеної земельної
ділянки є Колективне підприємство
«Васильківська шкіряна фірма».

При цьому, відповідно до Акта
приймання-передачі від 01.12.2007 ТОВ
«СлаВа» передало у власність КП
«Васильківська шкіряна фабрика»
частку у статутному фонді вартістю
511401,44 грн., а КП «Васильківська шкіряна
фірма» передало ТОВ «СлаВа» право
користування на об'єкти нерухомості
загальна вартість яких складає 511401,44
грн., а саме - право користування
асфальтованими дорогами, проїздами і
під'їздами, залізобетонною огорожею,
водопроводом, каналізацією, лінією
електропередач.

Таким чином, позивач не отримував
доходи від безоплатного користування
земельною ділянкою. Позивач також не є
платником плати за землю, оскільки
відсутній об'єкт оподаткування.

Крім того, спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового кодексу України,
яка встановлює порядок визначення
доходів та їх склад. Зокрема,
відповідно до вказаного пункту до
інших доходів включають вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Проте, відповідачем не доведено суду
належними доказами факт отримання
позивачем безоплатних послуг від КП
«Васильківська шкіряна фабрика».

Крім того, як пояснили представники
відповідача під час судового розгляду
до податкового повідомлення-рішення
від 22.01.2014 № були включені також
суми, які були визначені у зв'язку з
неправомірним невідсторнуванням
відсотків, які були приєднані до складу
«тіла» кредита по кредитному договору
№ CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 та
неправомірне формування витрат в
результаті реструктуризації
заборгованості.

При цьому, податковий орган не
заперечував ту обставину, що позивач
має право формувати витрати шляхом
віднесення до них відсотків за
користування кредитом, проте, дійшов
висновку, що оскільки операції з
безоплатної передачі інвестиційних
сертифікатів на суму 6460000,00 грн. є
недоцільними і не пов'язаними з
господарською діяльністю підприємства
у зв'язку із наявністю у підприємства
на відповідну суму простроченої
(непогашеної) заборгованості по «тілу»
кредиту і процентам по кредитного
договору № CR 07-086/28-2 від 16.03.2007.

Співвідношення вартості інвестиційних
сертифікатів по відношенню до суми
залучених кредитних коштів у
перевіряємому періоді становить 36,97% ((6
460 000 грн./17474162,92) грн. х 100%).

Таким чином, частка нарахованих
(сплачених) процентів за користування
кредитними коштами по договору № CR
07-086/28-2 від 16.03.2007, які пов'язані із
господарською діяльністю
підприємства, становить 63,03% від
загальної суми нарахованих (сплачених)
процентів по даному кредитному
договору.

Крім того, відповідач також встановив,
що позивачем до валових витрат було
віднесено відсотки за користування
кредитними коштами отриманими
відповідно до договору про надання
кредитної лінії СR 07- 086/28-2 від 16.03.2007.
Проте, на думку податкового органу
підприємством неправомірно
формувались витрати з урахуванням
реструктуризації заборгованості
банком. Так, як зазначає відповідач,
якщо банк списує заборгованість за
нарахованими процентами на умовах
збільшення на суму такої
заборгованості основної суми
фінансового кредиту, позичальник має
зменшити валові витрати на суму
нарахованих у попередніх періодах
відсотків шляхом відображення у рядку
05.2 декларації з податку на прибуток зі
знаком «-».

Проте, суд не погоджується із
зазначеними висновками податкового
органу з таких підстав.

Як встановлено судом, придбання
інвестиційних сертифікатів у 2008 році
здійснювалось за рахунок внесків у
статутний капітал ТОВ «СлаВа», що
зокрема, відображено у наданих
позивачем суду зведеній таблиці
придбання інвестиційних сертифікатів,
виписок з банку, карток рахунку,
прибуткових касових ордерів.

Як пояснили суду представники
позивача, на підприємстві облік
отриманих та повернених кредитних
коштів ведеться на рахунку 601
«Короткострокові кредити банків у
національній валюті» та на рахунку 602
«Короткострокові кредити банків в
іноземній валюті».

Отримання кредитних коштів ведеться по
кредиту рахунків 601, 602, а погашення - по
дебету рахунків 601, 602. Аналізуючи ці
рахунки, видно, що в квітні 2008 року, коли
позивач придбав інвестиційні
сертифікати, заборгованості по
погашенню кредитних коштів не було. При
цьому, дана обставина не спростована
представниками відповідача.

Щодо відсотків у розмірі 1354243,00 грн., які
на думку податкового органу були
безпідставно включені до витрат, слід
зазначити про таке.

Аналіз включених відсотків до складу
валових витрат, а також наданої
позивачем суду довідки банку від 09.01.2014
№ 54-1/17 вказує на те, що позивачем
сформовано та сплачено відсотки за
отриманим кредитом таким чином:

ПеріодНарахованоСплаченоВключено до
валових витрат у деклараціюРізниця2008
рік702009 рік302010
рік01414244ВСЬОГО014142
44

Відповідно до Договором № 9 від
28.02.2011 р. про зміну договору про надання
кредитної лінії суму 1354244,00 грн. було
рефінансовано, тобто додано до
основного «тіла» кредиту.

У свою чергу, сума 60000,00 грн. (1414244 -
1354244) була включена позивачем до суми
379427,00 грн., яка зазначна у рядку 4.13
Декларації за 1 квартал 2011 року, як інші
валові витрати.

Ліміт фінансування по кредитному
договору станом на 01.01.2011 складав 16119919,49
грн., а після рефінансування став 17474162,92
грн. Як пояснили представники позивача,
для того, щоб привести у відповідність
розмір ліміту фінансування,
зазначеного у договорі, з даними в
бухгалтерському обліку, була зроблена
операція по нарахуванню раніше не
нарахованих відсотків у сумі 1354244,00 грн.
у лютому 2011 року.

Отже, твердження податкового органу
про включення відсотків за
користування кредитними коштами в сумі
1354244,00 грн. як збільшення валових витрат
є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, про безпідставне прийняття
податковим органом податкового
повідомлення-рішення від 22.01.2014
№ , таким чином, воно є
протиправним та підлягає скасуванню.

У свою чергу, податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
прийнято відповідачем з урахуванням
порушень, які були наведені вище,
зокрема, не включення позивачем до
доходу безоплатно отриманих послуг по
користуванню земельною ділянкою та
завищення валових витрат. Як пояснили
представники податкового органу, у
зв'язку із виявленими порушеннями
позивачу було перераховано показники
декларації з податку на прибуток
підприємств та встановлено завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
1 квартал 2011 року на суму 875140,00 грн., 2 - 4
квартали 2011 року на суму 1080223,00 грн., за
2012 рік на суму 597309,00 грн., за півріччя 2013
року на суму 506068,00 грн., всього в сумі
3058740,00 грн.

Проте, оскільки судом встановлено, що
відповідачем протиправно прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.01.2014 № , а порушення відсутні,
підстав для висновку щодо завищення
від'ємного значення об'єкту
оподаткування за цими операціями
немає, отже податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014
№ підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгулу відповідачем
було доведено суду правомірність
прийняття податкових
повідомлень-рішень від 22.01.2014 № ,
від 22.01.2014 № , від 22.01.2014 № , у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають. У
свою чергу, вимоги позивача про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень від
22.01.2014 № та від 22.01.2014 № є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини тертої статті 4
Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Оскільки позов задоволено
частково, з позивача підлягає
стягненню на користь Державного
бюджету України судовий збір
пропорційно до відхиленої частини
позовних вимог у розміру 859,54 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 22.01.2014 № і від 22.01.2014
№ .

3. У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СлаВа» на користь
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 859 (вісімсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 14 квітня 2014 р.