Справа № 2а/0370/3297/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа №
25895/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Довгополова О.М.,

за участі секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Любомльської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області на постанову Волинської
окружного адміністративного суду від
14.12.2011 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Шацьке ремонтно-транспортне
підприємство» до Любомльської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В
И В:

28 листопада 2011 року позивач звернулась
до суд з адміністративним позовом та
просив визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Любомльської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області
(далі-МДПІ) № від 15 вересня 2011р.
про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 33 426 грн., в т. ч. 22 284
грн. основного платежу та 11142 грн.
штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на хибність висновків,
викладених у акті перевірки, оскільки
вважає, що ним правомірно віднесено до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, згідно податкових
накладних, отриманих у 2008-2009 р.

Постановою Волинського
адміністративного окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Любомльської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області від 15.09.2011
року №.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - Любомльська МДПІ.
Вважає, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
виходячи з підстав зазначених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову постанову,
якою апеляційну скаргу задовольнити,а
рішення Шацького відділення
Любомльської МДПІ залишити в силі.

Зокрема зазначає, що відповідно до абз.
3 п. 198.6 ст.198 Кодексу, у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Вважає, що відображення як податкових
зобов'язань, так і податкового кредиту
в декларації повинно відбуватися саме
за звітний період, в якому ці податкові
зобов'язання та право на податковий
кредит виникли.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, що не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб ,які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що 05.09.2011 року
головним державним податковим
інспектором Любомльської МДПІ
проведено камеральну перевірку
податкової декларації з податку на
додану вартість ПрАТ «Шацьке
ремонтно-транспортне підприємство» за
липень 2011 року.

За результатами перевірки
Любомльською МДПІ складено акт від
05.09.2011 року № 170/1600/902576, яким встановлено
порушення підприємством абз. З п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України,
відповідно до якого, у разі якщо
платник не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної, у зв'язку з чим
підприємством занижено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 22283,82 грн..

На підставі акта перевірки
Любомльською МДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 15.09.2011 р.
№ про визначення податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у розмірі 33 426 грн., в т. ч. 22 284
грн. основного платежу та 11 142 грн.
штрафних санкцій. Встановлено
неправомірне включення до податкового
кредиту податку на додану вартість у
сумі 22 283,82 грн., згідно податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2011 року на підставі
податкових накладних від 01.09.2008 року №
1947, від 27.05.2009 року № 22, від 15.04.2009 року №
66, від 16.12.2009 року № 10392, від 29.04.2009 року
№11, від 27.05.2009 року № 21, від 09.07.2009 року №
1/V0VК, отриманих ПрАТ «Шацьке
ремонтно-транспортне підприємство»
раніше, ніж це передбачено абз. 3 п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції не погодився із
висновками податкового органу, та
скасовуючи податкове
повідомлення-рішення прийшов до
висновку, що відповідно до
законодавства, що діяло у 2008 та 2009
роках, платник податку має право
сформувати податковий кредит протягом
1095 днів з дати виписаних у 2008 та 2009
роках податкових накладних.

Зазначені висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
відповідають дійсним обставинам
справи та є правильними з огляду на
наступне.

На момент виникнення у позивача права
на податковий кредит, порядок та строки
включення податку на додану вартість у
податковий кредит регулювались
Законом України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР та Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду.

Згідно з п. п. 7.2.6 п. п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Статтею 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» встановлені строки
давності, які застосовуються до
порядку визначення податкових
зобов'язань, а також повернення надміру
сплачених або відшкодованих податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Підпунктом 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено, що заяви на
повернення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що відповідно до
законодавства, що діяло у 2008-2009 роках,
платник податку має право сформувати
податковий кредит протягом 1095 днів з
дати виписаної податкової накладної.

Твердження апелянта про те, що в даному
випадку необхідно керуватися абзацом 3
підпункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, який встановлює
обмеження в 365 днів з дати виписки
податкової накладної щодо права
платника податку на підставі отриманих
податкових накладних на включення суми
податку до податкового кредиту по
податку на додану вартість, не
відповідає обставинам справи виходячи
з наступного.

Податковий кодекс України набрав
чинності з 01 січня 2011 року, у зв'язку з
чим втратили чинність Закон України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР та Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ
від 21.12.2000 року.

Оскільки, п. 198.6 ст. 198 ПК України зменшує
право платника податку на включення
податкових накладних минулих періодів
до податкового кредиту звітного
періоду - з 1095 до 365 днів та прикінцеві
та перехідні положення ПКУ не містять
норм щодо поширення дії цих норм на
правовідносини, що виникли до набрання
ним чинності, тоді визначені статтею 198
ПКУ строки для формування податкового
кредиту застосовуються лише до сум ПДВ
на підставі податкових накладних,
виписаних після 01.01.2011р.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Виходячи із зазначеної статті, не
можуть мати зворотної дії юридичні
норми, які встановлюють нові права й
обов'язки чи заборони, оскільки
порушення таких прав, невиконання
таких обов'язків, недотримання таких
заборон завжди є новим видом
правовідносин, які регулюються
нормативно-правовим актом, який
встановлює нові права й обов'язки чи
заборони.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
визначені статтею 198 ПКУ строки для
формування податкового кредиту
застосовуються лише до сум ПДВ на
підставі податкових накладних,
виписаних після 01.01.2011р..

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
в діях позивача відсутні порушення
норм абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України та, відповідно,
відсутній факт неправомірного
включення до податкового кредиту сум
згідно податкових накладних, отриманих
понад 365 календарних днів, а тому
податкове повідомлення-рішення від
15.09.2011 р. № є протиправним і
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Любомльської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Волинської окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 року
у справі № 2а-0370/3297/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

О.М. Довгополов